Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0519

1989 m. rugpjūčio 1 d. Komisijos direktyva, iš dalies pakeičianti Direktyvą 77/535/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių trąšų mėginių ėmimo ir analizės metodus, suderinimo

Oficialusis leidinys L 265 , 12/09/1989 p. 0030 - 0047 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0093  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0093  CS.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 ET.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 HU.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 LT.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 LV.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 MT.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 PL.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 SK.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72 SL.ES skyrius 13 tomas 010 p. 55  - 72

		Komisijos direktyva1989 m. rugpjūčio 1 d.iš dalies pakeičianti Direktyvą 77/535/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių trąšų mėginių ėmimo ir analizės metodus, suderinimo(89/519/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1975 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvą 76/116/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių trąšas, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos direktyva 89/284/EEB [2], ypač į jos 9 straipsnio 2 dalį,kadangi Direktyva 89/284/EEB iš dalies keičianti Direktyvą 76/116/EEB kalcio, magnio, natrio ir sieros kiekio, esančio trąšose, atžvilgiu;kadangi Komisijos direktyva 77/535/EEB [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/566/EEB [4], numato Bendrijos trąšų oficialią kontrolę, kad būtų galima patikrinti, kaip laikomasi Komisijos trąšų kokybės ir sudėties nuostatų; kadangi toji direktyva turėtų būti papildyta taip, kad trąšos, kurioms taikoma Tarybos direktyva 89/284/EEB, taip pat galėtų būti tikrinamos; kadangi būtina pakeisti 5.1, 5.2, 5.3 ir 5.4 metodus; kadangi visiems metodams taikytinos bendrosios nuostatos dėl trąšų analizės metodų turėtų būti įtrauktos į II priedo bendrąsias pastabas;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo trąšų prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Šios direktyvos I priedo bendrosios nuostatos dėl trąšų analizės metodų įtraukiamos į Direktyvos 77/535/EEB II priedo bendrąsias pastabas.2. Šios direktyvos II priedo 8.1–8.10 metodai įtraukiami į Direktyvos 77/535/EEB II priedą.3. Direktyvos 77/535/EEB II priede pateikti 5.1–5.4. metodai išbraukiami.2 straipsnis1. Iki 1990 m. rugsėjo 1 d. valstybės narės imasi reikalingų priemonių, būtinų šios direktyvos įgyvendinimui, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Nuostatose, priimtose remiantis pirmąja pastraipos dalimi, daromos aiškios nuorodos į šią direktyvą.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1989 m. rugpjūčio 1 d.Komisijos varduMartin BangemannPirmininko pavaduotojas[1] OL L 24, 1976 1 30, p. 21.[2] OL L 111, 1989 4 22, p. 34.[3] OL L 213, 1977 8 22, p. 1.[4] OL L 342, 1987 12 4, p. 32.--------------------------------------------------I PRIEDAS"BENDROSIOS NUOSTATOS DĖL TRĄŠŲ ANALIZAVIMO METODŲ1. ReagentaiJei analizės metode nenurodyta kitaip, visi reagentai turi būti analiziškai gryni (a. p. – analysis pure). Analizuojant mikroelementus, reagentų grynumas turi būti tikrinamas tuščiuoju bandymu. Jo rezultatai parodys, ar būtina juos toliau gryninti.2. VanduoJeigu analizės metode tiksliai nenurodyta, kokios sudėties tirpiklis arba skiediklis turi būti naudojamas tirpinimui, skiedimui, praplovimui ar plovimui, reikia naudoti vandenį. Paprastai toks vanduo turi būti demineralizuotas arba distiliuotas. Atskirais nurodytais atvejais vanduo turi būti gryninamas pagal atitinkamo analizės metodo reikalavimus.3. Laboratorijos įrangaŠalia įprastinės tyrimų laboratorijose naudojamos įrangos, analizės metoduose nurodomi specialūs arba būtini specifiniams reikalavimams vykdyti įrankiai ir prietaisai. Šie įrenginiai turi būti idealiai švarūs, ypač jeigu jie naudojami labai mažiems medžiagų kiekiams nustatyti. Laboratorija turi užtikrinti visų graduotų stiklo indų, naudojamų pagal standartus, tikslumą."--------------------------------------------------II PRIEDAS"8 metodaiANTRINĖS MITYBINĖS MEDŽIAGOS8.1 metodasBENDROJO KALCIO, BENDROJO MAGNIO, BENDROJO NATRIO IR BENDROSIOS SIEROS EKSTRAHAVIMAS SULFATŲ PAVIDALU1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina bendrojo kalcio, bendrojo magnio, bendrojo natrio ir bendrosios sieros ekstrahavimo sulfatų pavidalu procedūrą, kuri užtikrintų, kad tas pats ekstraktas galėtų būti naudojamas visoms reikalingoms medžiagoms nustatyti.2. TAIKYMO SRITISŠis būdas taikomas EEB trąšoms, kurioms Tarybos direktyvoje 89/284/EEB [1] yra pateiktos bendrojo kalcio, bendrojo magnio, bendrojo natrio ir bendrosios sieros, esančios sulfatų sudėtyje, deklaracijos.3. METODO ESMĖTirpinimas verdant skiestojoje druskos rūgštyje.4. REAGENTAI4.1. Skiestoji druskos rūgštis:1 dalis druskos rūgšties (d = 1,18) ir 1 dalis vandens.5. PRIETAISAIElektrinė viryklė su temperatūros reguliatoriumi.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 1 metodą Komisijos direktyvoje 77/535/EEB.7. PROCEDŪRA7.1. MėginysKalcis, magnis, natris ir siera sulfatų pavidalu ekstrahuojami iš 5 g mėginio, pasverto 1 mg tikslumu.Tačiau, jei siera (S) trąšose sudaro daugiau negu 15 %, t. y. 37,5 % SO3, o kalcis (Ca) – daugiau negu 18,8 %, t. y. 26,3 % CaO, tada siera ir kalcis ekstrahuojami iš 1 g mėginio, pasverto 1 mg tikslumu. Mėginys suberiamas į 600 ml tūrio laboratorinę stiklinę.7.2. Tirpalo paruošimasPripilama apytiksliai 400 ml vandens ir labai atsargiai, ypač jei mėginyje gausu karbonatų, mažais kiekiais pilama 50 ml skiestosios druskos rūgšties (4.1). Tirpalas užvirinamas ir virinamas 30 min. Leidžiama atvėsti, kartais pamaišoma. Viskas perpilama į 500 ml matavimo kolbą. Filtruojama per sausą filtrą į sausą indą, atskiriama pradinio filtrato dalis. Gautas ekstraktas turi būti visiškai skaidrus. Jei filtratas nenaudojamas iškart, indas užkemšamas.8.2 metodasBENDROSIOS SIEROS, ESANČIOS ĮVAIRIUOSE JUNGINIUOSE, EKSTRAHAVIMAS1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina bendrosios sieros, elementinės ir (arba) sudarančios kitus cheminius junginius, ekstrahavimo iš trąšų procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas EEB trąšoms, kurioms Tarybos direktyvoje 89/284/EEB, yra pateiktos bendrosios sieros, egzistuojančios visomis formomis (elementinė siera ar tiosulfatai, sulfitai, sulfatai), deklaracijos.3. METODO ESMĖElementinė siera šarminėje terpėje paverčiama į polisulfidus ir tiosulfatą, o šie, kartu su bet kuriais junginiuose esančiais sulfitais, oksiduojami vandenilio peroksidu. Įvairios sieros formos tokiu būdu paverčiamos sulfatu, kuris nustatomas nusodinant bario sulfatą, kaip nurodyta 8.9 metode.4. REAGENTAI4.1. Skiestoji druskos rūgštis:1 dalis druskos rūgšties (d = 1,18) ir 1 dalis vandens.4.2. Natrio hidroksido tirpalas, NaOH, mažiausiai 30 % (d = 1,33).4.3. Vandenilio peroksido tirpalas, 30 % m/m.4.4. Vandens ir bario chlorido tirpalas BaC12 2H2O, 122 g/l.5. ĮRENGINIAIElektrinė viryklė su temperatūros reguliatoriumi.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 1 metodą.7. PROCEDŪRA7.1. Mėginys1 mg tikslumu pasveriama trąšų, kuriose yra nuo 80 mg iki 350 mg sieros (S) arba nuo 200 mg iki 875 mg SO3.Dažniausiai (jei siera sudaro 15 %) sveriama 2,5 g trąšų. Mėginys suberiamas į 400 ml tūrio laboratorinę stiklinę.7.2. OksidavimasPripilama 20 ml natrio hidroksido tirpalo (4.2) ir 20 ml vandens. Uždengiama laikrodiniu stiklu. Virinama ant elektrinės viryklės (5.1) penkias minutes. Nuėmus nuo elektrinės viryklės, karšto vandens čiurkšle nuplaunamos sieros nuosėdos nuo laboratorinės stiklinės sienelių ir pavirinama 20 minučių. Atvėsinama.2 ml vandenilio peroksido (4.3) tirpalo lašinama tol, kol reakcija taps regima. Prireiks dar nuo šešių iki aštuonių vandenilio peroksido lašų. Mėginiui leidžiama oksiduotis vieną valandą, tada lėtai virinama 30 minučių. Paliekama atvėsti.7.3. Tiriamojo tirpalo paruošimasĮ mėginio tirpalą įpilama apytiksliai 50 ml vandens ir 50 ml druskos rūgšties tirpalo (4.1).- Jei sieros (S) kiekis yra mažesnis negu 5 %:tirpalas filtruojamas į 600 ml tūrio laboratorinę stiklinę. Nuosėdos, likusios ant filtro, keletą kartų perplaunamos šaltu vandeniu. Su bario chlorido tirpalu (4.4), patikrinama, ar nėra sulfato paskutiniuose filtrato lašuose. Filtratas turi būti visiškai skaidrus. Sulfato kiekis visame filtrato kiekyje nustatomas 8.9 metodu.- Jei sieros (S) kiekis yra didesnis negu 5 %:tirpalas kiekybiškai perpilamas į 250 ml matavimo kolbą, praskiedžiama vandeniu ir sumaišoma. Filtruojama per sausą filtrą į sausą indą. Gautas filtratas turi būti visiškai skaidrus. Jei filtratas nebus naudojamas nedelsiant, indas užkemšamas. Nustatomas sulfato kiekis alikvotinėje šio tirpalo dalyje, nusodinant bario sulfatą, kaip nurodyta 8.9 metode.8.3 metodasTIRPIOJO KALCIO, MAGNIO, NATRIO IR SIEROS EKSTRAHAVIMAS (SULFATŲ PAVIDALU)1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina tirpiojo kalcio, magnio, natrio ir sieros ekstrahavimo (sulfatų pavidalu) procedūrą, užtikrinančią, kad tas pats ekstraktas galėtų būti naudojamas visoms reikalingoms mitybinėms medžiagoms nustatyti.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas trąšoms, kurioms Tarybos direktyvoje 89/284/EEB yra pateiktos tirpiųjų kalcio, magnio, natrio ir sieros, egzistuojančių sulfatų pavidalu, deklaracijos.3. METODO ESMĖMitybinės medžiagos tirpinamos verdančiame vandenyje.4. REAGENTAIAtitinkamos kokybės distiliuotas arba demineralizuotas vanduo.5. ĮRENGINIAIElektrinė viryklė su temperatūros reguliatoriumi.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 1 metodą.7. PROCEDŪRA7.1. Mėginysa) jei trąšose sieros nėra arba siera (S) jose sudaro ne daugiau 3 %, t. y. 7,5 % SO3, o kalcis (Ca) – ne daugiau kaip 4 %, t. y. 5,6 % CaO, 1 mg tikslumu pasveriama 5 g.b) jei siera (S) trąšose sudaro daugiau negu 3 %, o kalcis (Ca) – daugiau negu 4 %, 1 mg tikslumu pasveriama 1 g.Mėginys suberiamas į 600 ml laboratorinę stiklinę.7.2. Tirpalo paruošimasĮ laboratorinę stiklinę įpilama apytiksliai 400 ml vandens ir virinama 30 minučių. Paliekama atvėsti, kartais pamaišant, ir kiekybiškai perpilama į 500 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir sumaišoma.Filtruojama per sausą filtrą į sausą indą, pradinis filtratas atskiriamas ir išpilamas. Gautas filtratas turi būti visiškai skaidrus.Jei filtratas nebus naudojamas nedelsiant, indas užkemšamas.8.4 metodasTIRPIOSIOS SIEROS, ESANČIOS ĮVAIRIUOSE JUNGINIUOSE, EKSTRAHAVIMAS1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina tirpios sieros, esančios trąšų įvairiuose junginiuose, ekstrahavimo procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas trąšoms, kurioms Tarybos direktyvoje 89/284/EEB yra pateiktos tirpiojo sieros trioksido deklaracijos.3. METODO ESMĖSiera tirpinama šaltame vandenyje ir šarminėje terpėje vandenilio peroksidu oksiduojama iki sulfato.4. REAGENTAI4.1. Skiestoji druskos rūgštis:1 dalis druskos rūgšties (d = 1,18) ir 1 dalis vandens.4.2. Natrio hidroksido tirpalas, turintis mažiausiai 30 % NaOH (d = 1,33).4.3. Vandenilio peroksido tirpalas, 30 % m/m.5. ĮRENGINIAI5.1. 500 ml tūrio Stohmann'o matavimo kolba.5.2. Rotorinis maišytuvas (nuo 30 aps./min. iki 40 aps./min.).5.3. Elektrinė viryklė su temperatūros reguliatoriumi.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 1 metodą7. PROCEDŪRA7.1. Mėginysa) jei siera (S) trąšose sudaro daugiausiai 3 %, t. y. 7,5 % SO3, o kalcis (Ca) – daugiausiai 4 %, t. y. 5,6 % CaO, 1 mg tikslumu pasveriama 5 g trąšų.b) jei siera (S) trąšose sudaro daugiau negu 3 %, o kalcis (Ca) – daugiau negu 4 %, 1 mg tikslumu pasveriamas 1 g trąšų.Mėginys suberiamas į 500 ml matavimo kolbą (5.1).7.2. Tiriamojo tirpalo paruošimasPripilama apytiksliai 400 ml vandens. Užkemšama. Maišoma (5.2) 30 minučių. Praskiedžiama vandeniu iki žymės ir sumaišoma. Viskas filtruojama per sausą filtrą į sausą indą. Jei filtratas nebus naudojamas nedelsiant, indas užkemšamas.7.3. Alikvotinės dalies, kuri bus analizuojama, oksidavimasPaimama alikvotinė gauto tirpalo dalis, ne didesnė kaip 50 ml tūrio ir, jei įmanoma, savo sudėtyje turinti nuo 20 mg iki 100 mg sieros (S).Skiedžiama iki 50 ml vandeniu. Įpilama 3 ml natrio hidroksido tirpalo (4.2) ir 2 ml vandenilio peroksido tirpalo (4.3). Uždengiama laikrodiniu stiklu ir vieną valandą lėtai virinama ant elektrinės viryklės (5.3), vis įlašinant po 1 ml vandenilio peroksido tirpalo tol, kol tirpalas nustos reagavęs (didžiausias kiekis – 5 ml).Tirpalas paliekamas atvėsti. Nuimamas laikrodinis stiklas ir jo apatinė pusė nuplaunama į laboratorinę stiklinę. Pripilama apytiksliai 20 ml skiestosios druskos rūgšties (4.1). Praskiedžiama vandeniu iki 300 ml.8.9 metodu nustatomas sulfatų kiekis oksiduotame tirpale.8.5 metodasELEMENTINĖS SIEROS EKSTRAHAVIMAS IR JOS GRYNUMO NUSTATYMASĮSPĖJIMASAnalizuojant šiuo metodu naudojamas anglies disulfidas (CS2). Todėl būtina imtis ypatingų atsargumo priemonių, ypač susijusių su:- CS2 laikymu,- apsauginėmis priemonėmis personalui,- darbo higiena,- priešgaisrine apsauga ir apsauga nuo sprogimo,- reagento nukenksminimu.Šiai analizei atlikti būtinas aukštos kvalifikacijos personalas ir tinkamai įrengta laboratorija.1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina elementinės sieros, esančios trąšose, ekstrahavimo ir jos nustatymo procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis būdas taikomas EEB trąšoms, kurioms Tarybos direktyvoje 89/284/EEB yra pateiktos bendrosios elementinės sieros deklaracijos.3. METODO ESMĖPašalinus tirpius komponentus, elementinė siera ekstrahuojama naudojant anglies disulfidą. Po to gravimetrinės analizės metodu nustatomas ekstrahuotos sieros kiekis.4. REAGENTAIAnglies disulfidas.5. ĮRENGINIAI5.1. 100 ml tūrio ekstraktoriaus kolba su prišlifuotu stiklo kamščiu.5.2. Soxhlet'o ekstraktorius su atitinkamais filtravimo elementais.5.3. Vakuuminis rotorinis garintuvas.5.4. Elektrinė krosnis su ventiliatoriumi, 90 + 2 °C temperatūros.5.5. Porcelianinės Petri lėkštelės, ne aukštesnės kaip 5 cm, nuo 5 cm iki 7 cm skersmens.5.6. Elektrinė viryklė su temperatūros reguliatoriumi.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 1 metodą7. PROCEDŪRA7.1. Mėginys1 mg tikslumu pasveriama nuo 5 g iki 10 g mėginio ir jis įdedamas į Soxhlet'o ekstraktoriaus (5.2) filtrinį dėklą.7.2. Sieros ekstrahavimasMėginys kruopščiai perplaunamas karštu vandeniu taip, kad būtų pašalinti visi tirpūs komponentai. Džiovinama 90 °C krosnyje (5.4) mažiausiai vieną valandą. Įdedama filtrinis dėklas su sausa medžiaga į Soxhlet'o ekstraktorių (5.2).Į Soxhlet'o ekstraktoriaus kolbą (5.1) įdedama keletas stiklinių rutuliukų ir ji pasveriama (P0). Po to įpilama 50 ml anglies disulfido (4.1).Surenkamas ekstraktorius ir šešias valandas ekstrahuojama elementinė siera. Baigus ekstrahuoti, elektrinė viryklė išjungiama ir, palaukus, kol atvės, nuimama ekstraktoriaus kolba. Ji prijungiama prie rotorinio garintuvo (5.3) ir garinama tol, kol kolbos turinys sutirštės iki lipnios masės.Kolba įdedama į 90 °C temperatūros krosnį (5.4) ir kaitinama (paprastai prireikia vienos valandos) iki pastovaus svorio (P1).7.3. Elementinės sieros grynumo nustatymasAnglies disulfidu kartu su siera galėjo išsiekstrahuoti ir kitos medžiagos. Elementinės sieros grynumas nustatomas tokiu būdu:kiek įmanoma kruopščiau homogenizuojamas kolbos turinys, išsemiami 2–3 g gautos masės, pasvertos 1 mg tikslumu (n). Išsemta medžiaga padedama ant Petri lėkštelės (5.5) ir pasveriama (P2). Lėkštelė padedama ant elektrinės viryklės (5.6) ir, esant temperatūrai ne didesnei kaip 220 °C, kaitinama, kad siera nepradėtų degti. Siera sublimuojama tris keturias valandas, kol pasieks pastovų svorį (P3).NB:kai kurioms trąšų rūšims sieros grynumo nustatinėti nebūtina. Tokiu atveju 7.2 pastraipą galima praleisti.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAElementinės sieros (S) kiekis trąšose procentais apskaičiuojamas taip:Negryna S (%) trąšose =P- P× 100Ekstrahuotos sieros grynumas (%) =P- P× 100Grynoji S (%) trąšose =P- PP- P× 100Kur:m = trąšos mėginio masė g,P0 = Soxhlet'o ekstraktoriaus kolbos masė g,P1 = Soxhlet'o ekstraktoriaus kolbos ir negrynos sieros masė po džiovinimo,n = negrynos sieros, paruoštos gryninti, masė g,P2 = Petri lėkštelės masė,P3 = Petri lėkštelės masė sublimavus sierą.8.6 metodasMANGANOMETRINIS EKSTRAHUOTO KALCIO NUSTATYMAS NUSODINUS OKSALATAIS1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina kalcio nustatymo ekstrakte procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas EEB trąšoms, kurioms Tarybos direktyvoje 89/284/EEB yra pateiktos bendrojo ir (arba) tirpaus kalcio deklaracijos.3. METODO ESMĖAlikvotinėje ekstrahuoto tirpalo dalyje esantis kalcis nusodinamas oksalato pavidalu, kuris nustatomas titravimo būdu, naudojant kalio permanganatą.4. REAGENTAI4.1. Skiestoji druskos rūgštis:1 dalis druskos rūgšties (d = 1,18) ir 1 dalis vandens.4.2. Santykiu 1:10 skiestoji sieros rūgštis:1 tūrinė dalis sieros rūgšties (d = 1,84) ir 10 tūrinių dalių vandens.4.3. Santykiu 1:1 skiestas amoniako tirpalas:1 dalis amoniako (d = 0,88) ir 1 dalis vandens.4.4. Kambario temperatūros sotusis amoniako oksalato ((NH4)2 C2O4 H2O) tirpalas (apytiksliai 40 g/l).4.5. Citrinos rūgšties tirpalas, 30 % (m/v).4.6. Amonio chlorido tirpalas, 5 % (m/v).4.7. 0,1 % (m/v) mėlynojo bromtimolio tirpalas 95 % etanolyje.4.8. 0,04 % (m/v) žaliojo bromkrezolio tirpalas 95 % etanolyje.4.9. Standartinis kalio permanganato tirpalas, 0,02 M.5. ĮRENGINIAI5.1. Tiglis su sukepinamojo stiklo filtru, kurio akytumas nuo 5 μm iki 20 μm.5.2. Karšto vandens vonia.6. ALIKVOTINĖS DALIES PARUOŠIMAS ANALIZEIPipete paimama alikvotinė 8.1 ir 8.3 metodais ekstrahuoto tirpalo dalis, kurioje yra nuo 15 mg iki 50 mg kalcio (Ca) (arba nuo 21 mg iki 70 mg CaO). Pažymima alikvotinės dalies tūris V2. Ji supilama į 400 ml tūrio laboratorinę stiklinę. Jei reikia, neutralizuojama (kol žalia indikatoriaus (4.7) spalva virs mėlyna) keliais amoniako tirpalo (4.3) lašais.Įpilama 1 ml citrinos rūgšties tirpalo (4.5) ir 5 ml amonio chlorido tirpalo (4.6).7. KALCIO OKSALATO NUSODINIMASPripilama apytiksliai 100 ml vandens. Užvirinama, įlašinama 8–10 lašų indikatorinio tirpalo (4.8) ir dalimis supilama 50 ml karšto amonio oksalato tirpalo (4.4). Iškritus nuosėdoms, jos ištirpinamos keliais druskos rūgšties (4.1) lašais. Lėtai neutralizuojama, lašinant amoniako tirpalą (4.3), visą laiką maišoma kol pH pasikeis nuo 4,4 iki 4,6 (t. y. žalia indikatoriaus (4.8) spalva taps mėlyna). Laboratorinė stiklinė įstatoma verdančio vandens vonioje (5.2) ir laikoma apytiksliai 30 minučių.Laboratorinė stiklinė išimama iš vonios, paliekama vienai valandai ir jos turinys filtruojamas per filtravimo tiglį (5.1).8. OKSALATO NUOSĖDŲ TITRAVIMASLaboratorinė stiklinė ir nuosėdos tiglyje plaunamos tol, kol nelieka amonio oksalato (praplovimo vandenyje neturi būti chloridų). Filtravimo tiglis su nuosėdomis įdedamas į 400 ml tūrio laboratorinę stiklinę. Nuosėdos ištirpinamos 50 ml karštos sieros rūgšties (4.2). Į laboratorinę stiklinę pripilama vandens apytiksliai iki 100 ml. Pašildoma iki 70 °C–80 °C ir kiekybiškai titruojama, lašinant permanganato tirpalą (4.9) lašas po lašo tol, kol rausva spalva tirpale išlieka vieną minutę. Šis tūris pažymimas n.9. REZULTATŲ IŠRAIŠKAKalcio (Ca) kiekis trąšoje:Ca (%) = n × 0,02004 ××v× mKur:n = titruojant sunaudoto permanganato tūris ml,m = mėginio masė g,v2 = alikvotinės dalies tūris ml,v1 = ekstrakto tūris ml,t = permanganato tirpalo molinė koncentracija mol/l..8.7 metodasMAGNIO NUSTATYMAS ATOMINĖS ABSORBCIJOS SPEKTROFOTOMETRINIU METODU1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina magnio, esančio trąšų ekstrakte, nustatymo procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas 8.1 ir 8.3 metodais gautiems EEB trąšų ekstraktams, kuriuose esantį bendrąjį magnį ir (arba) tirpųjį magnį reikia deklaruoti, išskyrus:trąšas iš sąrašo, pateikto direktyvos dėl antrinių mitybinių medžiagų (89/284/EEB) priede:4 trąšų rūšis (kizeritas),5 trąšų rūšis (magnio sulfatas) ir7 trąšų rūšis (kizeritas su kalio sulfatu),kurioms taikomas 8.8. metodas.Toliau pateiktas metodas taikomas visiems trąšų ekstraktams, turintiems tokį elementų kiekį, kuris gali trukdyti nustatyti kompleksometriniu metodu.3. METODO ESMĖMagnis nustatomas atominės absorbcijos spektrofotometriniu metodu, prieš tai atitinkamai atskiedus ekstraktą.4. REAGENTAI4.1. Druskos rūgšties 1 M tirpalas.4.2. Druskos rūgšties 0,5 M tirpalas.4.3. Standartinis magnio tirpalas, 1,00 mg/ml.4.3.1. 1,013 g magnio sulfato (MgSO4, 7H2O) ištirpinama druskos rūgšties 0,5 M tirpale (4.2).4.3.2. Pasveriama 1,658 g magnio oksido (MgO), prieš tai pakaitinus, kad pasišalintų bet kokie karbonatų pėdsakai. Suberiama į laboratorinę stiklinę, kurioje įpilta 100 ml vandens ir 120 ml 1 M druskos rūgšties (4.1). Kai ji ištirps, kiekybiškai perpilama į 1000 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir sumaišoma.Arba:4.3.3. Prekinis standartinis tirpalas.Laboratorija atsako už tokių tirpalų patikrą.4.4. Stroncio chlorido tirpalas.75 g stroncio chlorido (SrC12 6H2O) ištirpinama druskos rūgšties tirpale (4.2) ir praskiedžiama ta pačia rūgštimi iki 500 ml bendro tūrio.5. ĮRENGINIAISpektrofotometras, pritaikytas matuoti atominę absorbciją, esant 285,2 nm ilgio bangai ir turintis magnio lempą.Oro acetileno liepsna.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 8.1 ir 8.3 metodus.7. PROCEDŪRA7.1. Jei magnio (Mg) kiekis trąšose pagal deklaraciją sudaro daugiau negu 6 % (t. y. 10 % MgO), paimama 25 ml (V1) ekstrakto (6) ir supilama į 100 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir viskas sumaišoma. Skiedimo faktorius D1 = 100/V1.7.2. Pipete paimama 10 ml ekstrakto tirpalo (6) arba tirpalo, aprašyto 7.1 pastraipoje. Jis supilamas į 200 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama 0,5 M druskos rūgštimi (4.2) ir sumaišoma. Skiedimo koeficientas lygus 200/10.7.3. Gautas tirpalas (7.2) sumaišomas su druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) taip, kad gauta tirpalo koncentracija būtų labiausiai tinkama matuoti spektrofotometru (5.1). V2 – mėginio tūris 100 ml. Skiedimo faktorius D2 = 100/V2.Galutiniame tirpale turi būti 10 % v/v stroncio chlorido tirpalo (4.4).7.4. Tuščiojo tirpalo paruošimasTuščiasis tirpalas paruošiamas, pakartojant visą procedūrą be trąšų mėginio, pradedant nuo ekstrahavimo (8.1 ir 8.3 metodai).7.5. Kalibravimo tirpalų paruošimasParuošiami mažiausiai penki didėjančios koncentracijos (pagal spektrofotometro (5.1) matavimo galimybes) kalibravimo tirpalai, praskiedžiant standartinį tirpalą (4.3) druskos rūgšties 0,5 M tirpalu.Gautuose tirpaluose turi būti 10 % v/v stroncio chlorido tirpalo (4.4).7.6. MatavimasSpektrofotometru (5.1) nustatomas bangos ilgis 285,2 nm.Vienas po kito išpurškiami kalibravimo tirpalai (7.5), mėginio tirpalas (7.3) ir tuščiasis tirpalas (7.4). Prieš kiekvieną išpurškimą reikia kruopščiai perplauti įsiurbimo kapiliarą purškiamuoju tirpalu. Matavimas kartojamas tris kartus. Nubrėžiama kalibravimo kreivė, kiekvieno kalibravimo tirpalo (7.5) absorbcijos vertė atidedama ordinačių ašyje, o ją atitinkanti magnio koncentracija mėginyje μg/ml, abscisių ašyje. Naudojantis kalibravimo kreive, nustatoma magnio koncentracija mėginyje (7.3) – Xs ir tuščiajame tirpale (7.4) – Xb.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAApskaičiuojamas magnio (Mg) arba magnio oksido (MgO) kiekis mėginyje pagal kalibravimo tirpalus ir atsižvelgiant į tuščiojo tirpalo matavimo duomenis.Magnio (Mg) kiekis trąšoje procentais:Mg (%) =DD500.1001000.1000 MXs = analizuojamo tirpalo koncentracija, išreikšta μg/ml, nustatyta pagal kalibravimo kreivę.Xb = tuščiojo mėginio koncentracija μg/ml, nustatyta pagal kalibravimo kreivę.D1 = skiedimo faktorius, kai tirpalas skiedžiamas pagal (7.1).Jis yra lygus keturiems, jei imami 25 ml mėginio tirpalo.Jis yra lygus vienam, jei tirpalas neskiedžiamas.D2 = skiedimo koeficientas pagal šio metodo 7.3 punkte nurodytą procedūrą.M = mėginio, iš kurio ekstrahuojama, masėMgO (%) = Mg (%)/0,68.8 metodasMAGNIO NUSTATYMAS KOMPLEKSONOMETRINIU METODU1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina iš trąšų ekstrahuoto magnio nustatymo procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas EEB trąšų ekstraktams, kuriems yra nustatytos bendrojo magnio ir (arba) tirpiojo magnio deklaracijos:- trąšoms iš sąrašo, pateikto Direktyvoje 76/116/EEB: 1b trąšų rūšis (kalcio magnio nitratai), 7 trąšų rūšis (magnio sulfonitratai), 8 paprastųjų azoto trąšų rūšis (azoto trąšos su magniu) ir 2 trąšų rūšis (sodrintas kainitas), 4 trąšų rūšis (kalio chloridas su magniu), 6 grynųjų kalio trąšų rūšis (kalio sulfatas su magnio druska),- trąšoms iš sąrašo, pateikto Direktyvos dėl antrinių mitybinių medžiagų (89/284/EEB) priede.3. METODO ESMĖMagnis soliubilizuojamas 8.1 ir (arba) 8.3 metodais. Pirmasis titravimas: naudojant kalcio ir magnio EDTR su eriochromo juodojo-T indikatoriumi. Antrasis titravimas: naudojant kalcio EDTR su kalceino arba chalkonkarboksi rūgščių indikatoriais. Magnio kiekis lygus dviejų titravimo rezultatų skirtumui.4. REAGENTAI4.1. Standartinis magnio 0,05 M tirpalas:4.1.1. Ištirpinama 1,232 g magnio sulfato (MgSO4 7H2O) druskos rūgšties 0,5 M tirpale (4.11) ir praskiedžiama ta pačia rūgštimi iki 100 ml.Arba:4.1.2. Pasveriama 2,016 g magnio oksido, prieš tai pakaitinus, kad pasišalintų bet kokie karbonatų pėdsakai. Suberiama į laboratorinę stiklinę, kurioje įpilta 100 ml vandens.Maišant įpilama apytiksliai 120 ml 1 M druskos rūgšties (4.12).Medžiagai ištirpus, kiekybiškai tirpalas supilamas į 1000 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu iki žymės ir sumaišoma.Viename tokio tirpalo mililitre turi būti 1,216 mg Mg (arba 2,016 mg MgO).Laboratorija atsako už šio standartinio tirpalo koncentracijos tikrinimą.4.2. EDTR 0,05 M tirpalasPasveriama 18,61 g etilendiamintetracetato (C10H14N2Na2O82H2O) dihidratuotos dinatrio druskos, suberiama į 1000 ml tūrio laboratorinę stiklinę ir ištirpinama 600–800 ml vandens. Kiekybiškai tirpalas perpilamas į 1000 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir išmaišoma. Gautas tirpalas patikrinamas, 20 ml standartinio tirpalo (4.1) titruojant pagal 7.2 aprašytą analizės procedūrą.Vienas EDTR tirpalo mililitras turi atitikti 1,216 mg Mg (arba 2,016 mg MgO) ir 2,004 mg Ca (arba 2,804 mg CaO)) (žr. 10.1 ir 10.6 pastabas).4.3. Standartinis kalcio 0,05 M tirpalasPasveriama 5,004 g sauso kalcio karbonato. Jis suberiamas į laboratorinę stiklinę su 100 ml vandens. Palaipsniui pripilama apytiksliai 120 ml druskos rūgšties 1M tirpalo (4.12).Tirpalas užvirinamas, kad būtų pašalintas anglies dioksidas, atvėsinamas, kiekybiškai perpilama į vieno litro matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu, sumaišoma. Gautas tirpalas patikrinamas su EDTR tirpalu (4.2) pagal 7.3 aprašytą analizės procedūrą. Viename šio tirpalo mililitre turi būti 2,004 mg Ca (arba 2,804 mg CaO), ir jis turi atitikti EDTR 0,05 M tirpalo vieną (4.2) mililitrą.4.4. Chalceino indikatoriusGrūstuvėje kruopščiai sutrinamas 1 g chalceino su 100 g natrio chlorido. Titruojant naudojama 10 ml gauto mišinio. Indikatorius keičia spalvą iš žalios į oranžinę. Titruoti būtina tol, kol indikatorius tampa visiškai oranžinis be žalių atspalvių.4.5. Chalkonkarboksi rūgšties indikatoriusIštirpinama 400 mg chalkonkarboksi rūgšties 100 ml metanolio. Šis tirpalas tinkamas naudoti apytiksliai keturias savaites. Titruojant naudojama trys šio tirpalo lašai. Indikatorius keičia spalvą iš raudonos į mėlyną. Titruoti būtina tol, kol indikatorius tampa visiškai mėlynas be rausvų atspalvių.4.6. Eriochromo juodojo-T indikatorius300 mg eriochromo juodojo-T ištirpinama 25 ml propanolio-1 ir 15 ml trietanolamino mišinyje. Šis tirpalas tinkamas naudoti apytiksliai keturias savaites. Titruojant naudojama trys šio tirpalo lašai. Indikatorius keičia spalvą iš raudonos į mėlyną. Titruoti būtina tol, kol indikatorius tampa visiškai mėlynas be rausvų atspalvių. Šis indikatorius keičia spalvą tik tuomet, kai tiriamojoje medžiagoje yra magnio. Prireikus pripilama 1 ml standartinio tirpalo (4.1).Jei medžiagoje yra ir kalcio, ir magnio, EDTR visų pirma sudaro kompleksus su kalciu, po to su magniu. Šiuo atveju, šie elementai yra nustatomi paeiliui.4.7. Kalio cianido tirpalasKCN 2 % vandeninis tirpalas (burna nesiurbiama, žr. 10.7 pastraipą).4.8. Kalio hidroksido ir kalio cianido tirpalasVandenyje ištirpinama 280 g KOH ir 66 g KCN. Praskiedžiama iki vieno litro ir išmaišoma.4.9. Buferinis tirpalas, pH 10,5500 ml matavimo kolboje ištirpinama 33 g amonio chlorido 200 ml vandens, pripilama 250 ml amoniako (d = 0,91). Praskiedžiama vandeniu ir sumaišoma. Periodiškai tikrinama tirpalo pH.4.10. Skiestoji druskos rūgštis: 1 dalis druskos rūgšties (d = 1,18) ir 1 dalis vandens.4.11. Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 0,5 M.4.12. Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 1 M.4.13. Natrio hidroksido 5 M tirpalas.5. ĮRENGINIAI5.1. Magnetinė arba mechaninė maišyklė.5.2. pH-metras.6. TIKRINAMASIS BANDYMASTirpalų (4.1 ir 4.3) alikvotinėse dalyse kalcio ir magnio santykis (Ca/Mg), turi būti lygus analizuojamųjų tirpalų Ca/Mg santykiui. Tam prireiks (a) standartinio tirpalo (4.3) ir (b–a) standartinio tirpalo (4.1). a ir b yra EDTR tirpalo, tūris mililitrais, sunaudojamo titruojant tirpalus. Šios analizės rezultatai bus tikslūs, jei EDTR, kalcio ir magnio tirpalai yra tiksliai ekvivalentiški. Priešingu atveju netikslumus būtina ištaisyti.7. ANALIZUOJAMOJO TIRPALO PARUOŠIMASŽr. 8.1 ir 8.3 metodus.8. NUSTATYMAS8.1. Alikvotinės dalysAlikvotinėje dalyje bus nuo 9 mg iki 18 mg magnio (t. y. nuo 15 mg iki 30 mg MgO).8.2. Titravimas su eriochromo juodojo-T indikatoriumiAlikvotinė (8.1) analizuojamojo tirpalo dalis pipete supilama į 400 ml tūrio laboratorinę stiklinę. Rūgšties perteklius neutralizuojamas natrio hidroksido 5 M tirpalu (4.13), naudojant pH-metrą. Praskiedžiama vandeniu iki 100 ml. Pripilama 5 ml buferinio tirpalo (4.9). pH-metras turi rodyti 10,5 + 0,1. Pridedama 2 ml kalio cianido tirpalo (4.7) ir trys lašai eriochromo juodojo-T indikatoriaus (4.6). Titruojama EDTR tirpalu, (4.2) lėtai maišant maišykle (5.1) (žr. 10.2, 10.3 ir 10.4 pastabas). Titruojant sunaudotas EDTR 0,05 M tirpalo tūris mililitrais pažymimas raide "b".8.3. Titravimas su kalceino ir chalkonkarboksi rūgšties indikatoriaisAlikvotinė analizuojamojo tirpalo dalis, tokia pati kaip ir pirmajame titravime, pipete supilama į 400 ml tūrio laboratorinę stiklinę. Rūgšties perteklius neutralizuojamas natrio hidroksido 5 M tirpalu (4.13), naudojant pH-metrą. Praskiedžiama vandeniu iki 100 ml. Įpilama 10 ml KOH/KCN tirpalo (4.8) ir indikatorinio tirpalo (4.4 arba 4.5). Lėtai maišant maišykle (5.1) (žr. 10.2, 10.3 ir 10.4 pastabas), titruojama EDTR tirpalu (4.2). Titruojant sunaudotas EDTR 0,05 M tirpalo tūris mililitrais pažymimas raide "a".9. REZULTATŲ IŠRAIŠKAEEB trąšų, kurioms taikomas šis metodas (5 g trąšų/500 ml ekstrakto), trąšų dalis procentais yra:MgO (%) trąšos =× TMMg (%) trąšos =× T'MKur:a = EDTR 0,05 M tirpalo, naudojamo titruojant su chalceino ir chalkonkarboksi rūgšties indikatoriais, tūris ml,b = EDTR 0,05 M tirpalo, naudojamo titruojant su eriochromo juodojo-T indikatoriumi, tūris ml,M = mėginio alikvotinėje dalyje masė g,T = 0,2016 x EDTR tirpalo moliaringumas/0,05 (žr. 4.2.),T' = 0,1216 x EDTR tirpalo moliaringumas/0,05 (žr. 4.2.).10. PASTABOS10.1. Stechiometrinis EDTR ir metalo santykis kompleksonometrinėje analizėje visada bus 1:1, nepaisant metalo valentingumo ir EDTR keturvalentiškumo. Todėl EDTR titravimo tirpalas ir standartiniai tirpalai visada bus moliniai, o ne normaliniai.10.2. Kompleksonometrinės analizės indikatoriai dažnai jautriai reaguoja į oro poveikį. Titravimo metu tirpalas gali prarasti spalvą. Tokiu atveju papildomai įlašinami vienas ar du indikatoriaus lašai. Toks jautrumas ypač būdingas eriochromo juodojo-T ir chalkonkarboksi rūgšties indikatoriams.10.3. Dažnai metalo ir indikatoriaus kompleksiniai junginiai yra santykinai patvarūs, ir kartais jų spalvos pasikeitimas gali vykti gana ilgai. Todėl paskutiniai EDTR lašai lašinami ypač lėtai, o spalvos pasikeitimas tikrinamas magnio (4.1) arba kalcio (4.3) 0,05 M tirpalo lašu. Ši savybė ypač būdinga eriochromo ir magnio kompleksui.10.4. Indikatoriaus spalvos pasikeitimas stebimas ne vertikaliai, o horizontaliai per visą tirpalą, baltame fone, gerai apšvietus. Šį procesą taip pat patogu stebėti, padėjus laboratorinę stiklinę ant matinio stiklo, nestipriai jį apšvietus (25 vatų lempute) iš apačios.10.5. Šiai analizei atlikti būtina patirtis, kuri gali būti įgyjama papildomai stebint standartinių tirpalų (4.1 ir 4.3) spalvos kitimą. Rekomenduojama, kad visą laiką tas pats laborantas atliktų analizes ir kad būtų analizuojama su tais pačiais cheminiais reagentais.10.6. Naudojant tiksliai nustatytos koncentracijos EDTR tirpalus (Titrisol, Normex ir kt.), palengvėja standartinių tirpalų, nurodytų šio metodo 4.1, 4.2 ir 4.3 punktuose, ekvivalentiškumo kontrolė.10.7. Prieš išpilant į kriauklę tirpalus su kalio cianidu, cianidas turi būti paverstas nekenksmingais junginiais, pavyzdžiui, oksiduojant natrio hipochloritu ir po to pašarminant.8.9 metodasSULFATŲ NUSTATYMAS1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina sieros, esančios trąšų ekstraktuose sulfatų pavidalu, nustatymo procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas yra taikomas nustatant sulfatus, esančius 8.1, 8.2, 8.3 ir 8.4 metodais gautuose ekstraktuose.3. METODO ESMĖBario sulfato nustatymas gravimetrinės analizės metodu.4. REAGENTAI4.1. Skiestoji druskos rūgštis:1 dalis druskos rūgšties (d = 1,18) ir 1 dalis vandens.4.2. Bario chlorido tirpalas BaCl2 2H2O: 122 g/l.4.3. Sidabro nitrato tirpalas: 5 g/l.5. ĮRENGINIAI5.1. Porcelianinis tiglis.5.2. Karšto vandens vonia.5.3. Džiovinimo krosnis, 105 + 1 °C temperatūros.5.4. Elektrinė krosnis, 800 + 50 °C temperatūros.6. PROCEDŪRA6.1. Mėginio paėmimasPipete paimama vieno iš 2 dalyje minėtų tirpalų alikvotinė dalis, kurioje būtų nuo 20 mg iki 100 mg sieros (S) arba nuo 50 mg iki 250 mg SO3.Ši alikvotinė dalis supilama į tinkamo tūrio laboratorinę stiklinę, pripilama 20 mg druskos rūgšties tirpalo (4.1). Praskiedžiama vandeniu apytiksliai iki 300 ml.6.2. NusodinimasTirpalą užvirinkite. Intensyviai maišydami, įlašinkite lašas po lašo 20 ml bario chlorido tirpalo (4.2). Virinkite keletą minučių.Laikrodiniu stiklu uždengta laboratorinė stiklinė įstatoma į verdančio vandens vonią (5.2) ir laikoma vieną valandą. Po to laikoma karštoje (apytiksliai 60 °C) vonioje tol, kol vanduo virš nuosėdų taps visiškai skaidrus. Filtruojant skaidrųjį tirpalą, jis nupilamas nuo nuosėdų per tankų bepelenį filtrą. Likusios nuosėdos laboratorinėje stiklinėje keletą kartų perplaunamos karštu vandeniu. Nuosėdos plaunamos tol, kol filtrate neliks chlorido. Filtratas tikrinamas sidabro nitrato tirpalu (4.3).6.3. Nuosėdų deginimas ir svėrimasĮ porcelianinį tiglį (5.1), prieš tai jį pasvėrus 0,1 mg tikslumu, įdedamas popieriaus filtras su nuosėdomis. Išdžiovinama džiovinimo krosnyje (5.3) ir deginama 800 °C elektrinėje krosnyje (5.4) 30 minučių. Atvėsinama eksikatoriuje ir pasveriama 0,1 mg tikslumu.7. REZULTATŲ IŠRAIŠKAVienas bario sulfato miligramas atitinka 0,137 mg S arba 0,343 mg SO3.Sieros kiekis trąšose procentais yra:S (%) = w × 0,0137 ×vv× mSO(%) = S (%) × 2,5Kur:w = bario sulfato nuosėdų masė mg,v1 = ekstrakto tūris ml,v2 = alikvotinės dalies tūris ml,m = mėginio masė g.8.10 metodasEKSTRAHUOTO NATRIO NUSTATYMAS1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina natrio, esančio trąšų ekstraktuose, nustatymo procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas EEB trąšoms, kurioms Tarybos direktyvoje 89/284/EEB yra pateikta natrio deklaracija.3. METODO ESMĖAtitinkamai praskiedus 8.1 ir (arba) 8.3 metodais gautus ekstraktus, natrio kiekis tirpale nustatomas liepsnos emisijos spektrofotometriniu metodu.4. REAGENTAI4.1. Skiestoji druskos rūgštis:1 dalis druskos rūgšties (d = 1,18) ir 1 dalis vandens.4.2. Aliuminio nitratas, Al(NO3)3 9H2O.4.3. Cezio chloridas, CsCl.4.4. Bevandenis natrio chloridas, NaCl.4.5. Cezio chlorido ir aliuminio nitrato tirpalas1000 ml tūrio matavimo kolboje, vandenyje ištirpinama 50 g cezio chlorido (4.3) ir 250 g aliuminio nitrato (4.2). Praskiedžiama vandeniu ir sumaišoma.4.6. Standartinis natrio tirpalas, 1 mg/ml Na.1000 ml matavimo kolboje, vandenyje ištirpinama 2,542 natrio chlorido (4.4). Įpilama 10 ml druskos rūgšties tirpalo (4.1). Praskiedžiama vandeniu ir sumaišoma.5. PRIETAISASLiepsnos emisijos spektrometras, matuojantis esant bangos ilgiui 589,3 nm.6. KALIBRAVIMO TIRPALAI6.1. 10 ml standartinio tirpalo (4.6) įpilama į 250 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir sumaišoma. Gauto tarpinio tirpalo koncentracija: 40 μg/ml Na.6.2. 0, 5, 10, 15, 20, 25 ml tarpinio tirpalo (6.1) pilama į 100 ml matavimo kolbas. Pripilama po 10 ml tirpalo, nurodyto 4.5. Skiedžiama vandeniu ir sumaišoma. Tirpalų koncentracija: 0, 2, 4, 6, 8, 10 μg/ml Na.7. MATAVIMO TIRPALŲ PARUOŠIMASAtsižvelgiant į numanomą natrio kiekį ekstrakto, gauto 8.1 ir 8.3 metoduose (5 g trąšų mėginio/500 ml tirpalo) tirpale, tirpalai skiedžiami pagal nurodymus, pateiktus lentelėje:Na2O (%) | Na (%) | Tarpinis skiedimas | Galutinis skiedimas | Skiedimo koeficientas |Mėginio tirpalas (ml) (V2) | Skiedimas iki (ml) (V3) | Mėginio tirpalas (ml) (V4) | Skiedimas iki ml |3–5 | 2,2–3,7 | 10 | 50 | 10 | 100 | 50 |5–10 | 3,7–7,4 | 10 | 100 | 10 | 100 | 100 |10–20 | 7,4–15 | 10 | 100 | 5 | 100 | 200 |20–38 | 15–28 | 5 | 100 | 5 | 100 | 400 |Tarpiniam skiedimui naudojamas vanduo. Galutiniam skiedimui į 100 ml matavimo kolbą įpilama 10 ml tirpalo (4.5).Jei trąšų mėginio masė lygi 1 g, galutinio skiedimo mėginio tirpalo tūris (V4) padauginamas iš penkių.8. NUSTATYMASTirpalų emisija matuojama spektrofotometru (5.1), esant bangos ilgiui 589,3 nm. Prietaisas patikrinamas matuojant kalibravimo tirpalų (6.2) emisiją. Nustatomas toks prietaiso jautris, kad, matuojant didžiausios koncentracijos kalibravimo tirpalo emisiją, būtų išnaudota visa prietaiso rodmenų skalė. Išmatuojama analizuojamojo tirpalo (7) emisija. Matavimas kartojamas tris kartus.9. REZULTATŲ IŠRAIŠKANubrėžiama kalibravimo kreivė, atidedant vidutines kiekvieno kalibravimo tirpalo matavimų vertes ordinačių ašyje, o jas atitinkančias koncentracijas μg/ml, abscisių ašyje. Pagal kalibravimo kreivę nustatoma natrio koncentracija mėginyje. Atsižvelgiant į skiedimo faktorių, apskaičiuojamas natrio kiekis. Gauti rezultatai išreiškiami procentais.Natrio (Na) kiekis trąšose procentais:Na (%) = ×.vvvv10-2mNa(%) = Na (%) × 1,348Kur:x = spektrofotometru matuojamo tirpalo koncentracija μg/ml,v1 = ekstrahuoto tirpalo tūris ml,v2 = tarpinio skiedimo mėginio tirpalo alikvotinės dalies tūris ml,v3 = tarpinio skiedimo mėginio tirpalo tūris ml,v4 = galutinio skiedimo mėginio tirpalo alikvotinės dalies tūris ml (100 ml),m = mėginio masė g."[1] OL L 111, 1989 4 22, p. 34.--------------------------------------------------


title: 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių leistiną motorinių transporto priemonių garso lygį ir dujų išmetimo sistemas, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31970L0157

Oficialusis leidinys L 042 , 23/02/1970 p. 0016 - 0020 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 1 p. 0117  specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1970(I) p. 0095  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 1 p. 0117  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1970(I) p. 0111  - 0116 specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 1 p. 0061  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 1 p. 0189  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 1 p. 0189

		Tarybos direktyva1970 m. vasario 6 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių leistiną motorinių transporto priemonių garso lygį ir dujų išmetimo sistemas, suderinimo(70/157/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos motorinės transporto priemonės turi atitikti pagal nacionalinius įstatymus, inter alia, siejasi su leistinu dujų išmetimo sistemos garso lygiu;kadangi šie reikalavimai pavienėse valstybėse narėse skiriasi; kadangi dėl to būtina, kad visos valstybės narės arba papildydamos, arba vietoje galiojančių jose nuostatų priimtų vienodus reikalavimus ypač norint suteikti galimybę, kad EEB tipo patvirtinimo tvarka, kuri buvo 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvos dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą [3], suderinimo objektas, galėtų būti taikoma kiekvienam transporto priemonės tipui;PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje "transporto priemonė" – tai keliuose skirta naudoti kiekviena motorinė transporto priemonė, su kėbulu arba be jo, kuri turi bent keturis ratus ir kurios maksimalus konstrukcinis greitis viršija 25 km/h, išskyrus bėgiais važiuojančias transporto priemones, žemės ūkio traktorius ir mašinas bei viešosios paskirties transporto priemones.2 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti transporto priemonei suteikti EEB tipo arba nacionalinį tipo patvirtinimą dėl priežasčių, susijusių su leistinu garso lygiu arba dujų išmetimo sistema, jeigu tos transporto priemonės garso lygis ir dujų išmetimo sistema atitinka priede nurodytus reikalavimus.3 straipsnisBūtini pakeitimai, kad priedo reikalavimai būtų sutvarkyti taip, jog būtų atsižvelgta į technikos pažangą, išskyrus 1.1 ir 1.4.1.4 punktuose nurodytus reikalavimus, priimami laikantis Tarybos direktyvos dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimo 13 straipsnyje numatytos tvarkos.4 straipsnis1. Valstybės narės priima nuostatas, būtinas šios direktyvos įgyvendinimui, per 18 mėnesių nuo jos paskelbimo ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos taikymo srityje jų priimtų pagrindinių nacionalinių įstatymų nuostatų tekstai būtų perduoti Komisijai.5 straipsnisŠi direktyva yra skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1970 m. vasario 6 d.Tarybos varduPirmininkasP. Harmel[1] OL C 160, 1969 12 18, p. 7.[2] OL C 48, 1969 4 16, p. 16.[3] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASI. LEISTINI GARSO LYGIAII.1. ApribojimaiŠios direktyvos 1 straipsnyje nurodytų transporto priemonių garso lygis, kai jis išmatuotas pagal šiame priede nustatytas sąlygas, negali viršyti tokių dydžių:| Transporto priemonės kategorija | Dydis nurodytas dB (A) (decibelai (A)) |I.1.1. | Transporto priemonės, skirtos keleiviams vežti ir turinčios ne daugiau kaip 9 sėdimas vietas, įskaitant vairuotojo vietą. | 82 |I.1.2. | Transporto priemonės, skirtos keleiviams vežti ir turinčios daugiau kaip 9 sėdimas vietas, įskaitant vairuotojo svietą, kurių didžiausia leistina masė neviršija 3,5 tonos. | 84 |I.1.3. | Transporto priemonės, skirtos kroviniams vežti, kurių didžiausia leistina masė neviršija 3,5 tonos. | 84 |I.1.4. | Transporto priemonės, skirtos keleiviams vežti ir turinčios daugiau kaip 9 sėdynes, įskaitant vairuotojo sėdynę, kurių didžiausia leistina masė viršija 3,5 tonos. | 89 |I.1.5. | Transporto priemonės, skirtos kroviniams vežti, kurių didžiausia leistina masė viršija 3,5 tonos. | 89 |I.1.6. | Transporto priemonės, skirtos keleiviams vežti ir turinčios daugiau kaip 9 sėdimas vietas, įskaitant vairuotojo vietą, kurių variklio galia yra 200 AG DIN arba viršija tą galią. | 91 |I.1.7. | Transporto priemonės, skirtos kroviniams arba medžiagoms vežti, kurių variklio galia yra 200 AG DIN arba viršija tą galią ir kurių didžiausia leistina masė viršija 12 tonų. | 91 |I.2. Matavimo instrumentaiTransporto priemonės skleidžiamas triukšmas matuojamas Tarptautinės elektrotechnikos Komisijos 179 leidinyje (pirmas leidimas, 1965 m.) aprašyto tipo triukšmamačiu.I.3. Matavimo sąlygosMatavimai atliekami su transporto priemone be krovinio pakankamai ramioje ir atviroje vietoje (aplinkos ir vėjo triukšmas bent 10 dB (A) yra mažesnis už matuojamą triukšmą).Ta vieta gali būti, pavyzdžiui, 50 metrų spindulio atvira erdvė, kurios vidurinė dalis yra bent 20 metrų spindulio beveik visiškai lygus užlietas betonu, užklotas asfaltu arba panašia medžiaga plotas, kuris negali būti užpustytas puraus sniego, užaugęs aukšta žole, nuberta biria žeme arba pelenais.Bandymo kelio paviršius yra toks, kad juo važiuojant transporto priemonei jos padangos nekeltų pernelyg didelio triukšmo. Ši sąlyga taikoma tik tiems matavimams, kai matuojamas važiuojančių transporto priemonių keliamas triukšmas.Matavimas atliekamas esant gražiam orui, kai pučia silpnas vėjelis. Prie transporto priemonės arba mikrofono negali pasilikti joks kitas asmuo, išskyrus stebėtoją, fiksuojantį aparatūros rodmenis, nes netoli transporto priemonės arba mikrofono esantys stebėtojai aparatūros rodmenims gali padaryti labai didelę įtaką. Fiksuojant aparatūros rodmenis nepaisoma didelių rodyklės svyravimų, kurie atrodo nesusiję su bendro garso lygio charakteristikomis.I.4. Matavimo būdasI.4.1. Važiuojančių transporto priemonių triukšmo matavimas (suteikiant tipo patvirtinimą)Iš abiejų transporto priemonės šonų atliekama bent po du matavimus. Siekiant sureguliuoti aparatūrą galima atlikti pirminius matavimus, tačiau į juos neatsižvelgiama.Mikrofonas pastatomas 1,2 m virš žemės lygio ir 7,5 m atstumu nuo transporto priemonės važiavimo kelio vidurinės linijos CC ant išilgai tai linijai nubrėžto statmens PP“ (1 pav.).Bandymo kelyje nubrėžiamos linijai PP' lygiagrečios linijos AA' ir BB': viena brėžiama 10 m prieš PP', o kita tokiu pačiu atstumu už tos linijos. Transporto priemonės prie linijos AA' važiuoja pastoviu greičiu, kuris yra toliau tiksliai nurodytas. Tada karbiuratoriaus sklendė iki galo atidaroma tokiu greičiu, kokiu tą sklendę galima atidaryti pagal technines galimybes, ir laikoma visiškai atidaryta tol, kol užpakalinė transporto priemonės dalis [1] kerta liniją BB'; tada karbiuratoriaus sklendė vėl uždaroma kaip galima greičiau.Didžiausias užregistruotas garso lygis yra atlikto matavimo rezultatas.I.4.1.1. Transporto priemonės be pavarų dėžėsTransporto priemonė prie linijos AA' važiuoja pastoviu greičiu, kuris atitinka mažiausią tokių trijų greičių:- variklio apsisukimai atitinka ¾ variklio apsisukimų, kuriems esant variklis veikia didžiausia galia,- variklio apsisukimai atitinka ¾ didžiausių variklio apsisukimų, kuriais variklis gali suktis neviršydamas reguliatoriumi nustatyto apsisukimų apribojimo,- 50 kilometrų per valandą.I.4.1.2. Transporto priemonės su neautomatine pavarų dėžeI.4.1.2.1. – jeigu transporto priemonėje yra sumontuota dviejų, trijų arba keturių pavarų dėžė, turi būti įjungta antra pavarų dėžės pavara,I.4.1.2.2. – jeigu pavarų dėžė turi daugiau kaip 4 pavaras, turi būti įjungta trečia pavara,I.4.1.2.3. – jeigu transmisija turi du perdavimo skaičius (skirstomoji pavarų dėžė arba dviejų perdavimo skaičių užpakalinio tilto ir pavarų dėžės agregatas), turi būti įjungta tokia pavarų dėžės pavara, kad esant tam tikram perdavimo skaičiui transporto priemonė važiuotų didžiausiu greičiu.Transporto priemonė prie linijos AA' važiuoja pastoviu greičiu, kuris atitinka mažiausią tokių trijų greičių:- variklio apsisukimai atitinka ¾ variklio apsisukimų, kuriems esant variklis veikia didžiausia galia,- variklio apsisukimai atitinka ¾ didžiausių variklio apsisukimų, kuriais variklis gali suktis neviršydamas reguliatoriumi nustatyto sukimosi greičio apribojimo,- 50 kilometrų per valandą.I.4.1.3. Transporto priemonės su automatine pavarų dėžeTransporto priemonė prie linijos AA“ važiuoja vienu tokiu pastovių greičių:- 50 kilometrų per valandą,- greičiu, kuris yra lygus ¾ didžiausio transporto priemonės greičio.Jeigu galima rinktis, selektorius turi būti perjungtas į "normalią" padėtį, kuri pasirenkama, kai transporto priemonė važinėja po miestą.I.4.1.4. Rezultatų aiškinimasI.4.1.4.1. Kad būtų atsižvelgta į matavimo priemonių netikslumus, kiekvieno matavimo rezultatai nustatomi iš užfiksuotų skaitiklio rodmenų atimant 1 dB (A).I.4.1.4.2. Matavimų rezultatai laikomi galiojančiais, jeigu dviejų iš eilės toje pačioje transporto priemonės pusėje atliktų matavimų rezultatai skiriasi ne daugiau kaip 2 dB (A).I.4.1.4.3. Didžiausias išmatuotas garso lygis laikomas patikrinimo rezultatu. Kai tas matavimo rezultatas didžiausią leistiną patikrintai transporto priemonei nustatytą garso lygį viršija 1 dB (A), atliekami du kiti matavimai. Trijų iš keturių tokių papildomų matavimų rezultatai turi atitikti nustatytas ribas.+++++ TIFF +++++Važiuojančios transporto priemonės garso lygio matavimo padėtysI.4.2. Stovinčios transporto priemonės skleidžiamo triukšmo matavimasI.4.2.1. Triukšmamačio padėtisMatavimai atliekami X taške (parodytas 2 pav.) nuo artimiausio transporto priemonės paviršiaus 7 m atstumu.Mikrofonas pastatomas 1,2 m virš žemės.I.4.2.2. Matavimų skaičiusAtliekami bent du matavimai.I.4.2.3. Transporto priemonės bandymo sąlygosTransporto priemonės variklis, kuriame nesumontuotas reguliatorius, sukasi ¾ tokių apsisukimų, kuriais veikdamas variklis pagal transporto priemonės gamintojo pateiktus duomenis įgauna didžiausią galią. Variklio apsisukimų skaičius matuojamas atskira matavimo priemone, pvz., bandymo stendu ir tachometru. Jeigu variklyje sumontuotas reguliatorius, apsaugantis, kad variklis nesisuktų didesniu greičiu už tą, kuriuo sukdamasis jis veikia didžiausia galia, variklis turėtų suktis didžiausiu greičiu, kuriuo jis gali suktis atsižvelgiant į reguliatoriumi nustatytą apribojimą.Prieš atliekant visus matavimus variklis įšildomas, kad jo temperatūra atitiktų įprastą jo eksploatavimo temperatūrą.I.4.2.4. Rezultatų aiškinimasVisi užfiksuoti garso lygio rodmenys pateikiami ataskaitoje.Jeigu yra galimybė, taip pat nurodomas variklio galios apskaičiavimo būdas. Taip pat turi būti nurodyta transporto priemonės apkrovos būklė.Matavimų rezultatai laikomi galiojančiais, jeigu dviejų iš eilės toje pačioje transporto priemonės pusėje atlikti matavimų rezultatai skiriasi ne daugiau kaip 2 dB (A).Didžiausias išmatuotas dydis laikomas patikrinimo rezultatu.+++++ TIFF +++++Stovinčios transporto priemonės garso lygio matavimo padėtysII DUJŲ IŠMETIMO SISTEMA (TRIUKŠMO SLOPINTUVAS)II.1. Kai transporto priemonėje yra sumontuotas dujų išmetimo triukšmą mažinantis įtaisas (triukšmo slopintuvas), taikomi II antraštės reikalavimai. Jeigu oro ėmiklyje yra sumontuotas oro filtras, kuris būtinas tam, kad būtų laikomasi leistino garso lygio, tas filtras laikomas sudedamąja triukšmo slopintuvo dalimi ir jam taip pat taikomi II antraštės reikalavimai.II.2. Prie transporto priemonės tipo patvirtinimo sertifikato pridedamas dujų išmetimo sistemos brėžinys.II.3. Triukšmo slopintuvas turi būti paženklintas aiškiai įskaitoma ir nenutrinama žyme, nurodančia jo modelį ir tipą.II.4. Gaminant triukšmo slopintuvus naudoti pluoštines sugeriamąsias medžiagas galima tik tada, jeigu laikomasi tokių sąlygų:II.4.1. Pluoštinės sugeriamosios medžiagos negalima naudoti tose slopintuvo dalyse, per kurias teka dujos.II.4.2. Tinkami įtaisai turi užtikrinti, kad per visą slopintuvo naudojimo laiką pluoštinė sugeriamoji medžiaga būtų stipriai pritvirtinta.II.4.3. Pluoštinė sugeriamoji medžiaga turi būti atspari temperatūrai, kuri bent 20 % yra didesnė už slopintuvo eksploatavimo temperatūrą, galinčią būti toje slopintuvo vietoje, kurioje yra išdėstytos minėtos pluoštinės sugeriamosios medžiagos.[1] Jeigu transporto priemonė turi priekabą arba puspriekabę, į jas neatsižvelgiama, kai reikia nustatyti, kada buvo pervažiuota linija BB“.--------------------------------------------------


title: 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/34/EEB dėl įstatymais numatyto dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių ženklinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0034

Oficialusis leidinys L 188 , 29/07/1993 p. 0038 - 0043 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 7 tomas 4 p. 0244  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 7 tomas 4 p. 0244

		Tarybos direktyva 93/34/EEB1993 m. birželio 14 d.dėl įstatymais numatyto dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių ženklinimoEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į 1992 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvą 92/61/EEB dėl dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimo [1],atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [2],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [3],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [4],kadangi vidaus rinką sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas; kadangi dėl to turėtų būti patvirtintos būtinos priemonės;kadangi, siekiant įstatymais numatyto dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių ženklinimo, kiekvienoje valstybėje narėje dviratės ir triratės motorinės transporto priemonės turi atitikti tam tikras privalomose nuostatose nustatytas technines charakteristikas, kurios įvairiose valstybėse narėse yra skirtingos; kadangi dėl jų skirtumų šios nuostatos trukdo prekybai Bendrijoje;kadangi šias vidaus rinkos kūrimo ir veikimo kliūtis galima pašalinti, jei visos valstybės narės vietoje nacionalinių taisyklių pradės taikyti vienodus reikalavimus;kadangi būtina parengti įstatymais numatyto dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių ženklinimo suderintus reikalavimus, kad būtų sudaryta galimybė kiekvienam šių transporto priemonių tipui taikyti Direktyvoje 92/61/EEB numatytą tipo patvirtinimo ir sudėtinių dalių tipo patvirtinimo tvarką;kadangi, atsižvelgiant į siūlomo minėtame sektoriuje veiksmo mastą arba poveikį, šioje direktyvoje numatytos Bendrijos priemonės yra būtinos, iš tiesų esminės iškeltam tikslui pasiekti, t. y. nustatyti transporto priemonių Bendrijos tipo patvirtinimą; kadangi valstybės narės individualiai negali tinkamai šio tikslo pasiekti;kadangi ši dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių įstatymais numatytą ženklinimą reglamentuojanti direktyva nedraudžia valstybėms narėms palikti galioti konkrečias nediskriminuojančias privalomas nuostatas, reikalingas kelių eismo taisyklėms taikyti, jei šie konkretūs reikalavimai yra susiję su šių transporto priemonių naudojimu ir nenumato kokių nors jų konstrukcijos pakeitimų, galinčių sukliudyti atlikti šios transporto priemonės tipo Bendrijos tipo patvirtinimą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva ir jos priedai taikomi visų tipų transporto priemonių, kaip apibrėžta Direktyvos 92/61/EEB 1 straipsnyje, įstatymais numatytam ženklinimui.2 straipsnisDviračių ar triračių motorinių transporto priemonių įstatymais numatyto ženklinimo sudėtinių dalių tipo patvirtinimo tvarka bei laisvo šių transporto priemonių judėjimo sąlygos nustatytos Direktyvos 92/61/EEB II ir III skyriuose.3 straipsnisSiekiant suderinti priedų reikalavimus su technikos pažanga, visi būtini pakeitimai priimami Direktyvos 70/156/EEB [5] 13 straipsnyje nustatyta tvarka.4 straipsnis1. Valstybės narės patvirtina ir paskelbia nuostatas, kurios, įsigaliojusios ne vėliau kaip 1994 m. gruodžio 14 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.Nuo pirmoje pastraipoje minėtos dienos valstybės narės negali drausti pradėti eksploatuoti šios direktyvos reikalavimus atitinkančias transporto priemones dėl priežasčių, susijusių su įstatymais numatytu ženklinimu.Pirmojoje pastraipoje minėtas nuostatas jos pradės taikyti nuo 1995 m. birželio 14 d.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1993 m. birželio 14 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Trøjborg[1] OL L 225, 1992 8 10, p. 72.[2] OL C 293, 1992 11 9, p. 43.[3] OL C 337, 1992 12 21, p. 103 irOL C 176, 1993 6 28.[4] OL C 73, 1993 3 15, p. 22.[5] OL L 42, 1970 2 23, p. 1 . Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/53/EEB (OL L 225, 1992 8 10, p. 1).--------------------------------------------------PRIEDASDVIRAČIŲ IR TRIRAČIŲ MOTORINIŲ TRANSPORTO PRIEMONIŲ ĮSTATYMAIS NUMATYTO ŽENKLINIMO REIKALAVIMAI1. BENDROSIOS NUOSTATOS1.1. Visos transporto priemonės turi turėti toliau nurodytą lentelę ir ženklinimą. Ta lentelę ir ženklinimą turi tvirtinti gamintojas arba jo įgaliotas atstovas.2. GAMYKLINĖ LENTELĖ2.1. Gamyklinė lentelė, kurios pavyzdys pateiktas I priede, turi būti gerai pritvirtinta ir lengvai prieinamoje vietoje. Lentelė tvirtinama prie dalies, kurios transporto priemonės eksploatacijos metu paprastai keisti nereikia; lentelė turi būti lengvai įskaitoma ir pateikianti informaciją, kurios negalima nutrinti, šia eilės tvarka:2.1.1. gamintojo pavadinimas;2.1.2. tipo patvirtinimo žymuo, kaip nurodyta 1992 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvos 92/61/EEB dėl dviračių arba triračių motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimo 8 straipsnyje;2.1.3. transporto priemonės identifikavimo numeris (VIN);2.1.4. pastovaus garso lygis:… dB (A)… aps./min.2.2. Įstatymais numatyto ženklinimo sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikate nenurodomas 2.1.2 skirsnyje minėtas tipo patvirtinimo žymuo bei 2.1.4 skirsnyje minėtas pastovaus garso lygis ir apsisukimų skaičius per minutę. Tačiau ši informacija turi būti nurodyta ant visų transporto priemonių, pagamintų laikantis patvirtinto tipo reikalavimų.2.3. Po aiškiai apibrėžtu stačiakampiu, kuriame surašyta tik 2.1.1-2.1.4 skirsniuose nurodyta informacija, arba šalia to stačiakampio (žr. 1 priedėlį) gamintojas gali nurodyti papildomą informaciją.3. TRANSPORTO PRIEMONĖS IDENTIFIKAVIMO NUMERISTransporto priemonės identifikavimo numeris sudarytas iš struktūrizuoto ženklų derinio, kurį transporto priemonei suteikia gamintojas. Šiuo deriniu siekiama 30 metų užtikrinti galimybę vienareikšmiškai identifikuoti transporto priemonę, naudojant vien tik gamintojo informaciją (t. y. be jokios būtinybės ieškoti bet kurios kitos informacijos). Identifikavimo numeriui keliami šie reikalavimai:3.1. transporto priemonės identifikavimo numeris turi būti nurodytas gamyklinėje lentelėje. Numeris turi būti iškaltas arba įspaustas taip, kad jis nenusitrintų ir nepasikeistų, užrašant ant važiuoklės arba rėmo lengvai prieinamoje vietoje dešinėje transporto priemonės pusėje;3.1.1. transporto priemonės identifikavimo numeris turi būti sudarytas iš trijų toliau nurodytų dalių:3.1.1.1. pirmoji dalis yra transporto priemonės gamintojui suteiktas kodas, kuris leidžia tą gamintoją identifikuoti. Kodą sudaro trys žymos (raidės arba skaičiai), kuriuos suteikia šalies, kurioje gamintojas turi registruotą adresą, kompetentinga institucija pagal tarptautinės agentūros, veikiančios Tarptautinės standartizacijos organizacijos (ISO) leidimu, praktiką. Pirmasis žymuo nurodo geografinę zoną, antrasis - toje geografinėje zonoje esančią šalį, o trečiasis - konkretų gamintoją. Jei gamintojas pagamina mažiau kaip 500 transporto priemonių per metus, trečia žyma visada turi būti 9. Konkrečiam gamintojui identifikuoti minėtoji institucija suteikia trečiąjį, ketvirtąjį ir penktąjį trečiosios kodo dalies ženklą;3.1.1.2. antrąją dalį sudaro šeši ženklai (raidės arba skaičiai), kuriais apibūdinamos bendros transporto priemonės charakteristikos (tipas, variantas ir versija); kiekvieną charakteristiką gali žymėti du ženklai. Jei gamintojas nepanaudoja vieno arba daugiau tų ženklų, į tuščias vietas jis pasirinktinai įrašo raides abėcėlės tvarka arba skaičius iš eilės;3.1.1.3. trečiąją dalį sudaro aštuoni ženklai, keturi paskutinieji būtinai turi būti skaičiai, o su kitomis dviem dalimis, turi leisti aiškiai identifikuoti transporto priemonę. Vietoje nepanaudotų ženklų įrašomas 0, kad bendras ženklų skaičius atitiktų reikalavimus;3.1.2. visais atvejais, kai tai yra įmanoma, transporto priemonės identifikavimo numeris turi tilpti į vieną eilutę. Išimties tvarka ir dėl techninių priežasčių jis gali užimti dvi eilutes. Tokiais atvejais tarp trijų dalių neturi būti tarpų;kiekvienos eilutės pradžia ir pabaiga turi būti pažymėta simboliu, kuris nėra nei arabiškas skaitmuo, nei didžioji lotynų raidyno raidė, ir kurio negalima supainioti su kokiu nors iš šių ženklų. Išimtis gali būti taikoma tada, kai gamyklinėje lentelėje šis numeris pateikiamas vienoje eilutėje. Taip pat leidžiama įterpti minėtą simbolį į eilutę tarp trijų kodo dalių (skirsnis 3.1.1);Tarp ženklų neturi būti tarpų.4. ŽENKLAI4.1. Visiems 2 ir 3 skirsniuose nurodytiems ženklinimams naudojamos lotynų raidyno raidės arba arabiški skaitmenys. Jei 2.1.1, 2.1.3 ir 3 skirsniuose nurodytai informacijai žymėti naudojamos lotyniškos raidės, tai reikia naudoti didžiąsias lotyniško raidyno raides.4.2. Transporto priemonės identifikavimo numeryje:4.2.1. draudžiama naudoti raides I, O ir Q, taip pat brūkšnelius, žvaigždutes ir kitus specialius ženklus;4.2.2. minimalus raidžių ir skaičių aukštis turi būti toks:4.2.2.1. 4 mm, jei ženklai rašomi tiesiai ant važiuoklės arba rėmo, ar kitose transporto priemonės lygiavertėse dalyse;4.2.2.2. 3 mm, jei ženklai rašomi į gamyklinę lentelę.--------------------------------------------------


title: 1978 m. gegužės 19 d. Komisijos direktyva, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 76/114/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų identifikavimo lenteles, įrašus, tų lentelių tvirtinimo vietą ir būdus, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31978L0507

Oficialusis leidinys L 155 , 13/06/1978 p. 0031 - 0033 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 8 p. 0136  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 7 p. 0120  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 8 p. 0136  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 8 p. 0186  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 8 p. 0186

		Komisijos direktyva1978 m. gegužės 19 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 76/114/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų identifikavimo lenteles, įrašus, tų lentelių tvirtinimo vietą ir būdus, suderinimo(78/507/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [1] su pakeitimais, padarytais Stojimo aktu, ypač į jos 11, 12 ir 13 straipsnius,atsižvelgdama į 1975 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvą 76/114/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų identifikavimo lenteles, įrašus, tų lentelių tvirtinimo vietą ir būdus, suderinimo [2],kadangi Tarptautinės standartizacijos organizacija (ISO) dabar patvirtino du standartus, susijusius su pasauline klasifikacijos sistema, leidžiančia identifikuoti transporto priemonės gamintoją [3] ir transporto priemonę [4]; kadangi todėl patartina įtraukti šią gamintojo identifikavimo sistemą į Direktyvą 76/114/EEB ir kartu suderinti tos direktyvos reikalavimus su ISO standartu, susijusiu su transporto priemonių identifikavimu;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo motorinių transporto priemonių prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/114/EEB priedas iš dalies keičiamas kaip nurodyta šios direktyvos priede.2 straipsnis1. Nuo 1978 m. spalio 1 d. nė viena valstybė narė neturi teisės dėl su identifikavimo lentelėmis, jų įrašais, tų lentelių tvirtinimo vieta ir būdais susijusių priežasčių:- atsisakyti suteikti transporto priemonių tipui EEB tipo patvirtinimą, išduoti Direktyvos 70/156/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje numatytą dokumentą arba suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą,- uždrausti pradėti eksploatuoti transporto priemones,jei to tipo transporto priemonių identifikavimo lentelės, jų įrašai, tų lentelių tvirtinimo vieta ir būdai atitinka Direktyvos 76/114/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatas.2. Nuo 1981 m. spalio 1 d. valstybės narės:- nebeišduoda Direktyvos 70/156/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje numatyto dokumento transporto priemonių tipui, kurio identifikavimo lentelės, jų įrašai, tų lentelių tvirtinimo vieta ir būdai neatitinka Direktyvos 76/114/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatų,- gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą transporto priemonių tipui, kurio identifikavimo lentelės, jų įrašai, tų lentelių tvirtinimo vieta ir būdai neatitinka Direktyvos 76/114/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatų.3. Nuo 1981 m. spalio 1 d. valstybės narės gali uždrausti pradėti eksploatuoti transporto priemones, kurių identifikavimo lentelės, jų įrašai, tų lentelių tvirtinimo vieta ir būdai neatitinka Direktyvos 76/114/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatų.3 straipsnisValstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios iki 1978 m. spalio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1978 m. gegužės 19 d.Komisijos varduÉtienne DavignonKomisijos narė[1] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[2] OL L 24, 1976 1 30, p. 1.[3] Tarptautinis standartas ISO 3780, 1976 2 1.[4] Tarptautinis standartas ISO 3779, 1977 6 15.--------------------------------------------------PRIEDAS1975 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvos 76/114/EEB priedo pakeitimai2.1.2 punkto penkta eilutė:Frazė "DK – Danija" pakeičiama į frazę "18 – Danija".Išnaša (1) pakeičiama taip:"(1) Jeigu transporto priemonei nesuteiktas EEB tipo patvirtinimas ir todėl ji neturi EEB tipo patvirtinimo numerio, valstybė narė gali reikalauti nurodyti nacionalinį tipo patvirtinimo numerį. Jei reikalaujama nurodyti nacionalinį tipo patvirtinimo numerį, gamintojas gali užrašyti jį atskiroje plokštelėje arba gamintojo plokštelėje."2.1.4, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.7 ir 2.1.8 punktuose:"svoris" keičiamas į "masė".3.1 poskyris iš dalies pakeičiamas taip:3.1. Tas numeris turi būti paženklintas gamintojo plokštelėje ir taip pat važiuoklėje arba kitoje panašioje konstrukcijos dalyje.3.1.1. Transporto priemonės identifikavimo numeris turi būti sudarytas iš trijų dalių.3.1.1.1. Pirmąją dalį turi sudaryti transporto priemonės gamintojo priskirtas kodas, pagal kurį galima būtų identifikuoti gamintoją. Kodą turi sudaryti trys simboliai, raidės ar skaitmenys, priskirti šalies, kurioje gamintojas vykdo pagrindinį verslą, kompetentingų institucijų, susitarusių su pagal Tarptautinės standartizacijos organizacijos (ISO) įgaliojimą veikiančia tarptautine agentūra. Pirmasis simbolis turi žymėti geografinę sritį, antras – šalį toje geografinėje srityje, o trečias – konkretų gamintoją.Jei gamintojas pagamina mažiau kaip 500 transporto priemonių per metus, trečiasis simbolis visuomet turi būti "9". Tokiems gamintojams identifikuoti pirmiau minėta kompetentinga institucija priskiria trečiąjį, ketvirtąjį ir penktąjį trečiosios dalies simbolius.3.1.1.2. Antrąją dalį turi sudaryti šeši simboliai (raidės arba skaitmenys), skirti bendrosioms transporto priemonės charakteristikoms nurodyti. Jei gamintojas nenaudoja vieno ar daugiau šių simbolių, į neišnaudotas vietas gamintojas savo nuožiūra įrašo raides arba skaitmenis.3.1.1.3. Trečioji dalis, kurią sudaro aštuoni simboliai, iš kurių bent keturi turi būti skaitmenys, kartu su kitomis dvejomis dalimis turi aiškiai identifikuoti konkrečią transporto priemonę. Į visas neišnaudotas vietas įrašomi nuliai, kad bendras simbolių skaičius būtų vienodas.3.1.2. Kai tik įmanoma, identifikavimo numeris turi būti užrašytas viena eilute.Išimties tvarka dėl techninių priežasčių jį taip pat galima užrašyti dviem eilutėmis. Tačiau šiuo atveju į skirtingas eilutes negali būti padalyta jokia sudėtinė numerio dalis. Kiekvienos eilutės pradžia ir pabaiga turi būti paženklintos simboliu, kuris nėra arabiškas skaitmuo ar lotyniška didžioji raidė, ir kurio negalima supainioti su kitais. Šis reikalavimas netaikomas, jei numeris gamintojo plokštelėje užrašytas viena eilute. Minėtą simbolį leidžiama įrašyti tarp viena eilute užrašyto numerio trijų sudėtinių dalių (3.1.1 punktas).Tarp simbolių neturi būti tarpų.--------------------------------------------------


title: 1996 m. spalio 2 d. Komisijos direktyva 96/64/EB, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 77/389/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių vilkimo kilpomis, suderinimoTekstas svarbus EEE

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0064

Oficialusis leidinys L 258 , 11/10/1996 p. 0026 - 0031

		Komisijos direktyva 96/64/EB1996 m. spalio 2 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 77/389/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių vilkimo kilpomis, suderinimo(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1977 m. gegužės 17 d. Tarybos direktyvą 77/389/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių vilkimo kilpomis, suderinimo [1], ypač į jos 4 straipsnį,kadangi Direktyva 77/389/EEB yra viena iš EB tipo patvirtinimo tvarkos, kuri buvo įdiegta Direktyva 70/156/EEB [2] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 96/27/EB [3], atskirųjų direktyvų; kadangi dėl tos priežasties Direktyvoje 70/156/EEB dėl transporto priemonių sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių agregatų išdėstytos nuostatos yra taikytinos šiai direktyvai;kadangi Direktyvos 70/156/EEB 3 straipsnio 4 dalyje ir 4 straipsnio 3 dalyje reikalaujama, kad kiekvienoje atskirojoje direktyvoje būtų nurodytas informacinis dokumentas, kuriame būtų išdėstyti reikiami direktyvos I priedo punktai, ir tipo patvirtinimo liudijimas pagal VI priedo reikalavimus, kad tipo patvirtinimą galima būtų kompiuterizuoti;kadangi šie pakeitimai susiję tik su tos direktyvos administracinėmis nuostatomis; kadangi nebūtina panaikinti pagal tą direktyvą suteiktų patvirtinimų ar uždrausti registruoti, prekiauti ir naudoti naujas transporto priemones, kurioms suteikti tokie patvirtinimai;kadangi šioje direktyvoje numatytoms priemonėms pritaria Direktyva 70/156/EEB įkurtas Derinimo su technikos pažanga komitetas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Direktyva 77/389/EEB iš dalies keičiama taip:- 1 straipsnio pabaiga pakeičiama ir išdėstoma taip: "… išskyrus bėgiais važiuojančias transporto priemones ir žemės bei miškų ūkio traktorius ir mobiliąją įrangą.",- 2 straipsnyje žodis "priede" pakeičiamas į "II priede",- 3 straipsnyje žodis "priede" pakeičiamas į "II priede",- 4 straipsnyje žodis "to priedo" pakeičiamas į "priedų".2. Direktyvos 77/389/EEB priedai keičiami pagal šios direktyvos priedą.2 straipsnisNuo 1997 m. spalio 1 d. valstybės narės:- nebesuteikia EB tipo patvirtinimo pagal Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 1 dalies nuostatas,- gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą,naujo tipo transporto priemonėms dėl su vilkimo įtaisais susijusių priežasčių, jei jos neatitinka Direktyvos 77/389/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimų.Ši direktyva nepanaikina anksčiau pagal Direktyvą 77/389/EEB suteiktų patvirtinimų ir nedraudžia jų pratęsti laikantis direktyvos, pagal kurią jie buvo suteikti, reikalavimų.3 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1997 m. spalio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.4 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1996 m. spalio 2 d.Komisijos varduMartin BangemannKomisijos narys[1] OL L 145, 1977 6 13, p. 41.[2] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[3] OL L 169, 1996 7 8, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASDIREKTYVOS 77/389/EEB PRIEDO PAKEITIMAI1. Tarp straipsnių ir I priedo įterpiamas toks priedų sąrašas:"PRIEDŲ SĄRAŠASI priedas. | Tipo patvirtinimo administracinės nuostatos 1 priedėlis. Informacinis dokumentas 2 priedėlis. Tipo patvirtinimo liudijimas |II priedas. | Vilkimo įtaisai |"2. Įterpiamas toks naujas I priedas:"I PRIEDASTIPO PATVIRTINIMO ADMINISTRACINĖS NUOSTATOS1. PARAIŠKA DĖL TRANSPORTO PRIEMONĖS EB TIPO PATVIRTINIMO1.1. Paraišką, numatytą Direktyvos 70/156/EEB 3 straipsnio 4 dalyje, dėl transporto priemonių tipo patvirtinimo atsižvelgiant į vilkimo įtaisus pateikia gamintojas.1.2. Informacinio dokumento pavyzdys pateiktas 1 papildyme.1.3. Už tipo patvirtinimo bandymus atsakingai techninei tarnybai būtina pateikti:1.3.1. tvirtintino tipo pavyzdinę transporto priemonę.2. TRANSPORTO PRIEMONIŲ EB TIPO PATVIRTINIMO SUTEIKIMAS2.1. Jei transporto priemonė atitinka taikomus reikalavimus, suteikiamas EB tipo patvirtinimas, kaip nurodyta Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 3 ir, jei taikoma, 4 dalyje.2.2. EB tipo patvirtinimo liudijimo pavyzdys pateiktas 2 priedėlyje.2.3. Kiekvienam patvirtintam transporto priemonių tipui, laikantis Direktyvos 70/156/EEB VII priedo nuostatų, suteikiamas tipo patvirtinimo numeris. Ta pati valstybė narė negali priskirti to paties numerio kitų tipų transporto priemonėms.3. TIPO MODIFIKACIJOS IR PATVIRTINIMŲ PAKEITIMAI3.1. Modifikavus pagal šią direktyvą patvirtintus tipus, galioja Direktyvos 70/156/EEB 5 straipsnio nuostatos.4. PRODUKCIJOS ATITIKTIS4.1. Būtina imtis priemonių produkcijos atitikčiai užtikrinti pagal Direktyvos 70/156/EEB 10 straipsnį."3. Pridedami tokie du priedėliai:"1 priedėlis+++++ TIFF +++++2 priedėlisPAVYZDYS(didžiausias formatas: A4 (210 mm × 297 mm))EB TIPO PATVIRTINIMO LIUDIJIMAS+++++ TIFF +++++Papildymas prie EB tipo patvirtinimo liudijimo Nr………dėl transporto priemonės tipo patvirtinimo pagal Direktyvą 77/389/EEB su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva…/…/EB+++++ TIFF +++++"4. Šis priedas tampa II priedu.1.2 poskyryje "I priede" keičiama į "II priedo A dalyje".--------------------------------------------------