title: 2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyva 2008/8/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 2006/112/EB nuostatas, susijusias su paslaugų teikimo vieta

text:
20.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 44/11

      TARYBOS DIREKTYVA 2008/8/EB
   2008 m. vasario 12 d.
   iš dalies keičianti Direktyvos 2006/112/EB nuostatas, susijusias su paslaugų teikimo vieta
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   kadangi:

               (1)

               Įgyvendinant vidaus rinkos tikslus, vykstant globalizacijai, naikinant reguliavimą ir keičiantis technologijoms susiduriama su dideliais prekybos paslaugomis apimties ir būdų pasikeitimais. Atsiranda vis daugiau galimybių kai kurias paslaugas teikti nuotoliniu būdu. Atsižvelgiant į tai, pastaraisiais metais buvo imtasi dalinių veiksmų ir daugelis apibrėžtų paslaugų šiuo metu faktiškai yra apmokestinamos remiantis paskirties vietos principu.

               (2)

               Siekiant užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą reikia iš dalies keisti 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (3) nuostatas, susijusias su paslaugų teikimo vieta, atsižvelgiant į Komisijos strategiją dėl bendros PVM sistemos veikimo modernizavimo ir supaprastinimo.

               (3)

               Visais paslaugų teikimo atvejais apmokestinimo vieta iš esmės turėtų būti ta vieta, kur paslaugomis faktiškai naudojamasi. Jei bendra paslaugų teikimo vietos taisyklė būtų tokiu būdu pakeista, dėl administracinių ir politinių priežasčių vis dėlto reikėtų tam tikrų šios bendros taisyklės išimčių.

               (4)

               Paslaugų teikimo apmokestinamiesiems asmenims atveju bendra paslaugų teikimo vietos taisyklė turėtų būti nustatoma pagal vietą, kur įsisteigęs paslaugos gavėjas, o ne pagal vietą, kur įsisteigęs paslaugos teikėjas. Siekiant nustatyti paslaugų teikimo vietos taisykles ir sumažinti naštą verslui, turėtų būti laikoma, kad apmokestinamieji asmenys, kurie vykdo ir neapmokestinamąją veiklą, turėtų būti laikomi apmokestinamaisiais asmenimis visų jiems suteiktų paslaugų atžvilgiu. Taip pat neapmokestinamieji juridiniai asmenys, kurie yra įregistruoti PVM mokėtojais, turėtų būti laikomi apmokestinamaisiais asmenimis. Pagal įprastines taisykles šios nuostatos neturėtų būti taikomos apmokestinamojo asmens gautų paslaugų, kurias jis arba jo personalas naudoja asmeniniais tikslais, teikimui.

               (5)

               Teikiant paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims, reikėtų ir toliau taikyti bendrą taisyklę, kad paslaugų teikimo vieta yra ten, kur teikėjas yra įsteigęs savo verslą.

               (6)

               Tam tikromis aplinkybėmis bendros taisyklės, susijusios su paslaugų teikimo tiek apmokestinamiesiems, tiek neapmokestinamiesiems asmenims vieta, nėra taikytinos, tačiau turėtų būti taikomos konkrečios išimtys. Šios išimtys turėtų būti iš esmės grindžiamos esamais kriterijais ir atspindėti apmokestinimo pagal vartojimo vietą principą, kartu tam tikriems prekybininkams neužkraunant neproporcingos administracinės naštos.

               (7)

               Kai apmokestinamajam asmeniui paslaugas teikia asmuo, kuris nėra įsisteigęs toje pačioje valstybėje narėje, tam tikrais atvejais turėtų būti privaloma taikyti atvirkštinio apmokestinimo mechanizmą, pagal kurį apmokestinamasis asmuo turėtų pats apskaičiuoti atitinkamą PVM sumą už įsigytą paslaugą.

               (8)

               Siekiant supaprastinti prievoles įmonėms, vykdančioms veiklą valstybėse narėse, kuriose jos nėra įsisteigusios, reikėtų įvesti schemą, pagal kurią jos galėtų naudotis vienu naudojantis elektroniniu ryšiu veikiančiu punktu tam, kad jos būtų įregistruojamos PVM mokėtojomis ir galėtų teikti deklaracijas. Kol tokia schema kuriama, reikėtų naudotis schema, įvesta siekiant sudaryti palankesnes Bendrijoje neįsisteigusių apmokestinamųjų asmenų mokestinių prievolių vykdymo sąlygas.

               (9)

               Siekiant toliau teisingai taikyti šią direktyvą, kiekvienas PVM mokėtoju įregistruotas apmokestinamasis asmuo turėtų pateikti sumuojančią ataskaitą, nurodydamas apmokestinamuosius asmenis ir neapmokestinamuosius juridinius asmenis, įregistruotus PVM mokėtojais, kuriems jis teikė apmokestinamąsias paslaugas, kurioms taikomas atvirkštinio apmokestinimo mechanizmas.

               (10)

               Kai kurie paslaugų teikimo vietai padaryti pakeitimai gali ženkliai paveikti valstybių narių biudžetą. Siekiant užtikrinti sklandų perėjimą, šie pakeitimai yra įvedami palaipsniui.

               (11)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (4) 34 punktą, valstybės narės raginamos savo ir Bendrijos interesais parengti lenteles, kurios kuo geriau atspindėtų direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitikimą, ir viešai jas paskelbti.

               (12)

               Todėl Direktyvą 2006/112/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Nuo 2009 m. sausio 1 d. Direktyva 2006/112/EB iš dalies keičiama taip:

               1)

               56 straipsnio 3 dalis pakeičiama taip:
               „3.   1 dalies j ir k punktai bei 2 dalis taikomi iki 2009 m. gruodžio 31 d.“;

               2)

               57 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
               „2.   1 dalis taikoma iki 2009 m. gruodžio 31 d.“;

               3)

               59 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
               „2.   Iki 2009 m. gruodžio 31 d. valstybės narės 58 straipsnio b punktą taiko 56 straipsnio 1 dalies j punkte nurodytoms radijo ir televizijos transliavimo paslaugoms, kurias valstybėje narėje įsisteigusiems arba joje nuolatinę gyvenamąją vietą turintiems ar paprastai gyvenantiems neapmokestinamiesiems asmenims teikia apmokestinamasis asmuo, kuris yra įsteigęs savo verslą arba turi nuolatinį padalinį, iš kurio teikia paslaugas, už Bendrijos ribų, arba kuris, nesant tokios verslo vietos ar nuolatinio padalinio, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena už Bendrijos ribų.“;

               4)

               357 straipsnis pakeičiamas taip:
               „357 straipsnis
               Šis skyrius taikomas iki 2014 m. gruodžio 31 d.“

         2 straipsnis
   Nuo 2010 m. sausio 1 d. Direktyva 2006/112/EB iš dalies keičiama taip:

               1)

               V antraštinės dalies 3 skyrius pakeičiamas taip:
               „3   SKYRIUS
               Paslaugų teikimo vieta
               1   skirsnis
               Sąvokų apibrėžtys
               43 straipsnis
               Taikant su paslaugų teikimo vieta susijusias taisykles:

                           1)

                           laikoma, kad apmokestinamasis asmuo, kuris taip pat vykdo veiklą ar sandorius, kurie nėra apmokestinamasis prekių tiekimas ar paslaugų teikimas pagal 2 straipsnio 1 dalį, yra apmokestinamasis asmuo visų jam suteiktų paslaugų atžvilgiu;

                           2)

                           laikoma, kad neapmokestinamasis juridinis asmuo, kuris yra įregistruotas PVM mokėtoju, yra apmokestinamasis asmuo.

                     2   skirsnis
               Bendrosios taisyklės
               44 straipsnis
               Paslaugų teikimo apmokestinamajam asmeniui, veikiančiam kaip toks, vieta yra ten, kur tas asmuo yra įsteigęs savo verslą. Tačiau, jei tos paslaugos yra teikiamos apmokestinamojo asmens nuolatiniam padaliniui, esančiam kitoje vietoje nei ta, kur jis yra įsteigęs savo verslą, šių paslaugų teikimo vieta yra ten, kur yra tas nuolatinis padalinys. Nesant tokios verslo ar nuolatinio padalinio vietos, paslaugų teikimo vieta yra ten, kur apmokestinamasis asmuo, kuris gauna tas paslaugas, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba kur paprastai gyvena.
               45 straipsnis
               Paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui vieta yra ten, kur paslaugų teikėjas yra įsteigęs savo verslą. Tačiau, jei tos paslaugos yra teikiamos iš paslaugų teikėjo nuolatinio padalinio, esančio kitoje vietoje nei ta, kur jis yra įsteigęs savo verslą, šių paslaugų teikimo vieta yra ten, kur yra tas nuolatinis padalinys. Nesant tokios verslo ar nuolatinio padalinio vietos, paslaugų teikimo vieta yra ten, kur paslaugų teikėjas turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba kur paprastai gyvena.
               3   skirsnis
               Specialios nuostatos
               1   poskirsnis
               Tarpininkavimo paslaugų teikimas
               46 straipsnis
               Paslaugų, kurias tarpininkas, veikdamas kito asmens vardu ir jo naudai, teikia neapmokestinamajam asmeniui, teikimo vieta yra ten, kur pagal šios direktyvos nuostatas vykdomas pagrindinis sandoris.
               2   poskirsnis
               Su nekilnojamuoju turtu susijusių paslaugų teikimas
               47 straipsnis
               Su nekilnojamuoju turtu susijusių paslaugų, įskaitant ekspertų ir nekilnojamojo turto agentų paslaugas, apgyvendinimo paslaugas viešbučiuose ar panašią veiklą vykdančiose įstaigose, pavyzdžiui, poilsiavietėse ar stovyklauti įrengtose vietose, teisės naudoti nekilnojamąjį turtą suteikimą ir statybos darbų parengimo bei koordinavimo paslaugas, pavyzdžiui, architektų ir statybos vietoje priežiūrą vykdančių firmų paslaugas, teikimo vieta yra ta vieta, kur yra nekilnojamasis turtas.
               3   poskirsnis
               Transporto paslaugų teikimas
               48 straipsnis
               Keleivių vežimo paslaugų teikimo vieta yra ten, kur atliekamas keleivių vežimas, proporcingai nuvažiuotiems atstumams.
               49 straipsnis
               Prekių gabenimo, išskyrus prekių gabenimą Bendrijos viduje, paslaugų teikimo neapmokestinamiesiems asmenims vieta yra ten, kur atliekamas prekių gabenimas, proporcingai nuvažiuotiems atstumams.
               50 straipsnis
               Prekių gabenimo Bendrijos viduje paslaugų teikimo neapmokestinamiesiems asmenims vieta yra maršruto pradžia.
               51 straipsnis
               Prekių gabenimas Bendrijos viduje – prekių gabenimas, kai maršrutas prasideda vienos valstybės narės teritorijoje ir baigiasi kitos valstybės narės teritorijoje.
               Maršruto pradžia – vieta, kur faktiškai prasideda prekių gabenimas, neatsižvelgiant į nuvažiuotą atstumą iki prekių buvimo vietos, o maršruto pabaiga – vieta, kur faktiškai baigiasi prekių gabenimas.
               52 straipsnis
               Valstybės narės neprivalo apmokestinti PVM tos prekių gabenimo Bendrijos viduje neapmokestinamiesiems asmenims dalies, kuri vykdoma Bendrijos teritorijai nepriklausančiais vandenimis.
               4   poskirsnis
               Kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ir panašių paslaugų, papildomų transporto paslaugų teikimas ir kilnojamojo turto vertinimas bei aptarnavimas
               53 straipsnis
               Paslaugų ir papildomų paslaugų, susijusių su kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ar panašia veikla, pavyzdžiui, mugėmis ir parodomis, įskaitant tokios veiklos organizatorių teikiamas paslaugas, teikimo vieta yra ta vieta, kur ši veikla fiziškai vykdoma.
               54 straipsnis
               Toliau išvardytų paslaugų teikimo neapmokestinamiesiems asmenims vieta yra ta vieta, kur paslaugos yra fiziškai suteikiamos:

                           a)

                           papildoma transporto veikla, pavyzdžiui, pakrovimo, iškrovimo, krovinių tvarkymo ir panaši veikla;

                           b)

                           kilnojamojo materialiojo turto vertinimas ir aptarnavimas.

                     5   poskirsnis
               Maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugų teikimas
               55 straipsnis
               Maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugų, išskyrus tas, kurios fiziškai teikiamos laivuose, orlaiviuose arba traukiniuose keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalyje, teikimo vieta yra ten, kur paslaugos yra fiziškai suteikiamos.
               6   poskirsnis
               Transporto priemonių nuoma
               56 straipsnis
               1.   Transporto priemonių trumpalaikės nuomos paslaugų teikimo vieta yra ten, kur transporto priemonė faktiškai perduodama klientui.
               2.   Taikant 1 dalį, „trumpalaikė“ reiškia nepertraukiamą transporto priemonės valdymą ar naudojimą ne ilgiau kaip trisdešimt dienų, o laivų atveju – ne daugiau kaip devyniasdešimt dienų.
               7   poskirsnis
               Maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugų teikimas vartojimui laivuose, orlaiviuose ar traukiniuose
               57 straipsnis
               1.   Maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugų, kurios fiziškai teikiamos laivuose, orlaiviuose arba traukiniuose keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalyje, teikimo vieta yra keleivių vežimo maršruto pradžia.
               2.   Taikant 1 dalį, keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalis – vežimo maršruto, atlikto be tarpinio sustojimo už Bendrijos ribų, dalis nuo keleivių vežimo maršruto pradžios iki pabaigos.
               Keleivių vežimo maršruto pradžia – pirmoji pagal tvarkaraštį keleivių įlaipinimo Bendrijoje vieta, tam tikrais atvejais po tarpinio sustojimo už Bendrijos ribų.
               Keleivių vežimo maršruto pabaiga – paskutinė pagal tvarkaraštį Bendrijoje įlaipintų keleivių išlaipinimo Bendrijoje vieta, tam tikrais atvejais prieš tarpinį sustojimą už Bendrijos ribų.
               Kelionės į abi puses atveju kelionė atgal laikoma atskiru vežimo maršrutu.
               8   poskirsnis
               Elektroninių paslaugų teikimas neapmokestinamiesiems asmenims
               58 straipsnis
               Kai valstybėje narėje įsisteigusiems ar joje nuolatinį adresą turintiems ar paprastai gyvenantiems neapmokestinamiesiems asmenims elektroniniu būdu paslaugas, visų pirma tas paslaugas, kurios nurodytos II priede, teikia apmokestinamasis asmuo, kuris yra įsteigęs savo verslą arba turi nuolatinį padalinį, iš kurio teikia paslaugas, už Bendrijos ribų, arba kuris, nesant tokios verslo vietos ar nuolatinio padalinio, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena už Bendrijos ribų, paslaugų teikimo vieta yra ten, kur neapmokestinamasis asmuo yra įsisteigęs, arba ten, kur jis turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba kur paprastai gyvena.
               Jeigu paslaugos teikėjas ir paslaugas įsigyjantis asmuo bendrauja elektroniniu paštu, tai savaime nereiškia, kad suteikta paslauga yra elektroniniu būdu teikiama paslauga.
               9   poskirsnis
               Paslaugų teikimas neapmokestinamiesiems asmenims už Bendrijos ribų
               59 straipsnis
               Toliau išvardytų paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs arba turi nuolatinį adresą, ar paprastai gyvena už Bendrijos ribų, vieta yra ten, kur tas asmuo yra įsisteigęs, turi nuolatinį adresą ar paprastai gyvena:

                           a)

                           autorių teisių, patentų, licencijų, prekių ženklų bei panašių teisių perdavimas ir suteikimas;

                           b)

                           reklamos paslaugos;

                           c)

                           konsultantų, inžinierių, konsultacinių firmų, teisininkų, apskaitininkų paslaugos ir kitos panašios paslaugos, taip pat duomenų apdorojimas ir informacijos teikimas;

                           d)

                           įsipareigojimai visiškai ar iš dalies susilaikyti nuo bet kurios šiame straipsnyje nurodytos komercinės veiklos arba pasinaudojimo bet kuria šiame straipsnyje nurodyta teise;

                           e)

                           bankiniai, finansiniai ir draudimo sandoriai, įskaitant perdraudimą, išskyrus seifų nuomą;

                           f)

                           aprūpinimas personalu;

                           g)

                           materialiojo kilnojamojo turto, išskyrus visas transporto priemones, nuoma;

                           h)

                           teisės naudotis gamtinių dujų ir elektros paskirstymo sistemomis ir transportuoti bei perduoti elektros energiją ir gamtines dujas šiomis sistemomis suteikimas ir kitų tiesiogiai susijusių paslaugų teikimas;

                           i)

                           telekomunikacijų paslaugos;

                           j)

                           radijo ir televizijos transliavimo paslaugos;

                           k)

                           elektroniniu būdu teikiamos paslaugos, visų pirma nurodytos II priede.

                     Jeigu paslaugos teikėjas ir paslaugas įsigyjantis asmuo bendrauja elektroniniu paštu, tai savaime nereiškia, kad suteikta paslauga yra elektroniniu būdu teikiama paslauga.
               10   poskirsnis
               Dvigubo apmokestinimo ar neapmokestinimo prevencija
               59a straipsnis
               44, 45, 56 ir 59 straipsniais reglamentuojamo paslaugų teikimo vietos atžvilgiu valstybės narės, siekdamos užkirsti kelią dvigubam apmokestinimui, neapmokestinimui ar konkurencijos iškraipymui, gali laikyti, kad:

                           a)

                           vienos ar visų šių paslaugų teikimo vieta yra už Bendrijos ribų tais atvejais, jei paslaugų, kurių teikimo vieta yra jų teritorijoje, faktinis vartojimas ir naudojimas vyksta už Bendrijos ribų;

                           b)

                           vienos ar visų šių paslaugų teikimo vieta yra jų teritorijoje tais atvejais, jei paslaugų, kurių teikimo vieta yra už Bendrijos ribų, faktinis vartojimas ir naudojimas vyksta jų teritorijoje.

                     Tačiau ši nuostata netaikoma elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms, kai tos paslaugos yra teikiamos Bendrijoje neįsisteigusiems neapmokestinamiesiems asmenims.
               59b straipsnis
               Valstybės narės 59a straipsnio b punktą taiko telekomunikacijų paslaugoms ir 59 straipsnio pirmos pastraipos j punkte nurodytoms radijo ir televizijos transliavimo paslaugoms, kurias valstybėje narėje įsisteigusiems ar joje turintiems nuolatinę gyvenamąją vietą, ar paprastai gyvenantiems neapmokestinamiesiems asmenims teikia apmokestinamasis asmuo, kuris yra įsteigęs savo verslą arba turi nuolatinį padalinį, iš kurio teikia paslaugas, už Bendrijos ribų, arba kuris, nesant tokios verslo vietos ar nuolatinio padalinio, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena už Bendrijos ribų.“;

               2)

               98 straipsnio 2 dalies antra pastraipa pakeičiama taip:
               „Lengvatiniai tarifai netaikomi elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms.“;

               3)

               170 straipsnio įvadinis sakinys pakeičiamas taip:
               „Visi apmokestinamieji asmenys, kurie, kaip nurodyta Direktyvos 86/560/EEB (5) 1 straipsnyje, Direktyvos 2008/9/EB (6) 2 straipsnio 1 punkte ir 3 straipsnyje ir šios direktyvos 171 straipsnyje, nėra įsisteigę valstybėje narėje, kurioje jie perka prekes ir paslaugas arba į kurią importuoja PVM apmokestinamas prekes, turi teisę susigrąžinti šį PVM, jei prekės ir paslaugos naudojamos šiais tikslais:

               4)

               171 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalis pakeičiama taip:
                           „1.   PVM grąžinamas apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę valstybėje narėje, kurioje jie perka prekes ir paslaugas arba į kurią importuoja PVM apmokestinamas prekes, bet yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje, pagal Direktyvoje 2008/9/EB nustatytas išsamias taisykles“;

                           b)

                           3 dalis pakeičiama taip:
                           „3.   Direktyva 86/560/EEB netaikoma:

                                       a)

                                       PVM sumoms, kurios pagal PVM grąžinančios valstybės narės teisės aktus buvo neteisingai nurodytos sąskaitose faktūrose;

                                       b)

                                       sąskaitose faktūrose nurodytoms PVM sumoms už prekių tiekimą, kuris yra arba gali būti neapmokestinamas pagal 138 straipsnį arba 146 straipsnio 1 dalies b punktą.“;

               5)

               įterpiamas 171a straipsnis:
               „171a straipsnis
               Valstybės narės gali leisti atskaityti PVM mokestį 168 straipsnyje nustatyta tvarka, o ne Direktyvoje 86/560/EEB arba Direktyvoje 2008/9/EB nustatyta tvarka apmokestinamajam asmeniui grąžinti PVM už prekių tiekimą ar paslaugų teikimą, už kurį apmokestinamajam asmeniui tenka prievolė sumokėti mokestį pagal 194–197 arba 199 straipsnius. Galima taikyti pagal Direktyvos 86/560/EEB 2 straipsnio 2 dalį ir 4 straipsnio 2 dalį galiojančius apribojimus.
               Todėl apmokestinamajam asmeniui, kuriam tenka prievolė sumokėti PVM, valstybės narės gali netaikyti PVM grąžinimo tvarkos pagal Direktyvą 86/560/EEB arba Direktyvą 2008/9/EB.“;

               6)

               į XI antraštinės dalies 1 skyriaus 1 skirsnį įterpiamas šis 192a straipsnis:
               „192a straipsnis
               Taikant šį skirsnį, apmokestinamasis asmuo, kurio nuolatinis padalinys yra valstybės narės, kurioje atsiranda prievolė mokėti PVM, teritorijoje, laikomas apmokestinamuoju asmeniu, kuris nėra įsisteigęs toje valstybėje narėje, kai įvykdomos šios sąlygos:

                           a)

                           tos valstybės narės teritorijoje jis atlieka apmokestinamąjį prekių tiekimą ar paslaugų teikimą;

                           b)

                           tiekėjo (teikėjo) padalinys, esantis tos valstybės narės teritorijoje, nedalyvauja tokiame tiekime ar teikime.“;

               7)

               196 straipsnis pakeičiamas taip:
               „196 straipsnis
               PVM moka bet kuris apmokestinamasis asmuo arba neapmokestinamasis juridinis asmuo, įregistruotas PVM mokėtoju, kuriam teikiamos 44 straipsnyje nurodytos paslaugos, jei jas teikia apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsisteigęs valstybės narės teritorijoje.“;

               8)

               214 straipsnis papildomas šiais punktais:

                           „d)

                           kiekvienas apmokestinamasis asmuo, kuriam jų atitinkamoje teritorijoje suteikiamos paslaugos, už kurias jis privalo sumokėti PVM pagal 196 straipsnį;

                           e)

                           kiekvienas apmokestinamasis asmuo, įsisteigęs jų atitinkamoje teritorijoje, kuris kitos valstybės narės teritorijoje teikia paslaugas, už kurias PVM moka tik paslaugų gavėjas pagal 196 straipsnį.“;

               9)

               262 straipsnis pakeičiamas taip:
               „262 straipsnis
               Kiekvienas PVM mokėtoju įregistruotas apmokestinamasis asmuo pateikia sumuojančią ataskaitą, kurioje nurodo:

                           a)

                           PVM mokėtojais įregistruotus prekes įsigyjančius asmenis, kuriems jis tiekė prekes 138 straipsnio 1 dalyje ir 2 dalies c punkte nurodytomis sąlygomis;

                           b)

                           PVM mokėtojais įregistruotus asmenis, kuriems jis tiekė Bendrijos viduje įsigytas prekes, kaip nurodyta 42 straipsnyje;

                           c)

                           apmokestinamuosius asmenis ir neapmokestinamuosius juridinius asmenis, įregistruotus PVM mokėtojais, kuriems jis teikė paslaugas, išskyrus PVM neapmokestinamas paslaugas valstybėje narėje, kurioje sandoris yra apmokestinamas, ir už kurias paslaugos gavėjas privalo sumokėti mokestį pagal 196 straipsnį.“;

               10)

               264 straipsnio 1 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           a ir b punktai pakeičiami taip:

                                       „a)

                                       kodas, kuriuo apmokestinamasis asmuo yra įregistruotas PVM mokėtoju valstybėje narėje, kurioje turi būti pateikta sumuojanti ataskaita ir kurį jis nurodė tiekdamas prekes 138 straipsnio 1 dalyje nurodytomis sąlygomis ir kurį jis nurodė atlikdamas apmokestinamąjį paslaugų teikimą 44 straipsnyje nustatytomis sąlygomis;

                                       b)

                                       kodas, kuriuo prekes įsigyjantis arba paslaugas gaunantis asmuo yra įregistruotas PVM mokėtoju kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje turi būti pateikta sumuojanti ataskaita, ir kuris buvo nurodytas jam tiekiant prekes ar teikiant paslaugas;“;

                           b)

                           d punktas pakeičiamas taip:

                                       „d)

                                       kiekvieno prekes įsigijusio ar paslaugas gavusio asmens atžvilgiu – apmokestinamojo asmens atlikto prekių tiekimo bendra vertė ir atlikto paslaugų teikimo bendra vertė;“;

               11)

               358 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           2 punktas pakeičiamas taip:

                                       „2.

                                       elektroninės paslaugos ir elektroniniu būdu teikiamos paslaugos – 59 straipsnio pirmos pastraipos k punkte nurodytos paslaugos;“;

                           b)

                           4 punktas pakeičiamas taip:

                                       „4.

                                       vartojimo valstybė narė – valstybė narė, kurioje laikoma, kad teikiamos elektroninės paslaugos pagal 58 straipsnį;“;

               12)

               II priedo pavadinimas pakeičiamas taip:
               „58 STRAIPSNYJE IR 59 STRAIPSNIO PIRMOS DALIES K PUNKTE NURODYTŲ ELEKTRONINIU BŪDU TEIKIAMŲ PASLAUGŲ ORIENTACINIS SĄRAŠAS“.

         3 straipsnis
   Nuo 2011 m. sausio 1 d. Direktyvos 2006/112/EB 53 ir 54 straipsniai pakeičiami taip:

      „53 straipsnis
      Apmokestinamajam asmeniui teikiamų įėjimo į kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ar panašius renginius, pavyzdžiui, muges ir parodas, bei papildomų su įėjimu susijusių paslaugų teikimo vieta yra ten, kur šie renginiai faktiškai vyksta.
      54 straipsnis
      1.   Neapmokestinamajam asmeniui teikiamų paslaugų ir papildomų paslaugų, susijusių su kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ar panašia veikla, pavyzdžiui, mugėmis ir parodomis, įskaitant tokios veiklos organizatorių teikiamas paslaugas, teikimo vieta yra ten, kur ši veikla faktiškai vyksta.
      2.   Toliau išvardytų paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui vieta yra ten, kur paslaugos yra fiziškai suteikiamos:

                  a)

                  papildoma transporto veikla, pavyzdžiui, pakrovimo, iškrovimo, krovinių tvarkymo ir panaši veikla;

                  b)

                  kilnojamojo materialiojo turto vertinimas ir aptarnavimas.“.

   4 straipsnis
   Nuo 2013 m. sausio 1 d. Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:

      „2.   Transporto priemonių nuomos, išskyrus trumpalaikę nuomą, paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui vieta yra ten, kur klientas yra įsisteigęs, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena.
      Tačiau pramoginio laivo nuomos, išskyrus trumpalaikę nuomą, paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui vieta yra ten, kur pramoginis laivas faktiškai perduodamas klientui, kai paslaugų teikėjas šią paslaugą faktiškai teikia iš savo ten esančios verslo vietos arba nuolatinio padalinio.
      3.   Taikant 1 ir 2 dalis, „trumpalaikė“ reiškia nepertraukiamą transporto priemonės valdymą ar naudojimą ne ilgiau kaip trisdešimt dienų, o laivų atveju – ne daugiau kaip devyniasdešimt dienų.“

   5 straipsnis
   Nuo 2015 m. sausio 1 d. Direktyva 2006/112/EB iš dalies keičiama taip:

               1)

               V antraštinės dalies 3 skyriaus 3 skirsnio 8 poskirsnis pakeičiamas taip:
               „8   poskirsnis
               Telekomunikacijų, transliavimo ir elektroninių paslaugų teikimas neapmokestinamiesiems asmenims
               58 straipsnis
               Toliau išvardytų paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui vieta yra ten, kur tas asmuo yra įsisteigęs, turi nuolatinį adresą arba paprastai gyvena:

                           a)

                           telekomunikacijų paslaugos;

                           b)

                           radijo ir televizijos transliavimo paslaugos;

                           c)

                           elektroniniu būdu teikiamos paslaugos, visų pirma nurodytos II priede.

                     Jeigu paslaugos teikėjas ir paslaugas įsigijantis asmuo bendrauja elektroniniu paštu, tai savaime nereiškia, kad suteikta paslauga yra elektroniniu būdu teikiama paslauga.“;

               2)

               59 straipsnio pirmos dalies i, j ir k punktai bei antra dalis išbraukiami;

               3)

               59a straipsnis pakeičiamas taip:
               „59a straipsnis
               Paslaugų, kurių teikimo vieta reglamentuojama 44, 45, 56, 58 ir 59 straipsniais, atžvilgiu valstybės narės, siekdamos užkirsti kelią dvigubam apmokestinimui, neapmokestinimui ar konkurencijos iškraipymui, gali laikyti, kad:

                           a)

                           vienos ar visų šių paslaugų teikimo vieta yra už Bendrijos ribų tais atvejais, jei paslaugų, kurių teikimo vieta yra jų teritorijoje, faktinis vartojimas ir naudojimas vyksta už Bendrijos ribų;

                           b)

                           vienos ar visų šių paslaugų teikimo vieta yra jų teritorijoje tais atvejais, jei paslaugų, kurių teikimo vieta yra už Bendrijos ribų, faktinis vartojimas ir naudojimas vyksta jų teritorijoje.“;

               4)

               59b straipsnis išbraukiamas;

               5)

               204 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa pakeičiama taip:
               „Tačiau valstybės narės negali taikyti antroje pastraipoje nurodytos galimybės Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, kaip apibrėžta 358a straipsnio 1 punkte, kuris pasirinko specialią telekomunikacijų, transliavimo arba elektroninėms paslaugoms skirtą schemą.“;

               6)

               XII antraštinės dalies 6 skyriaus pavadinimas pakeičiamas taip:

               „Specialios schemos neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems telekomunikacijų paslaugas, transliavimo paslaugas ar elektronines paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims“;

               7)

               357 straipsnis išbraukiamas;

               8)

               358 straipsnis pakeičiamas taip:
               „358 straipsnis
               Taikant šį skyrių ir nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, naudojamos šios sąvokos:

                           1)

                           telekomunikacijų paslaugos ir transliavimo paslaugos – 58 straipsnio pirmos dalies a ir b punktuose nurodytos paslaugos;

                           2)

                           elektroninės paslaugos ir elektroniniu būdu teikiamos paslaugos – 58 straipsnio pirmos dalies c punkte nurodytos paslaugos;

                           3)

                           vartojimo valstybė narė – valstybė narė, kurioje laikoma, kad teikiamos telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninės paslaugos pagal 58 straipsnį;

                           4)

                           PVM deklaracija – ataskaita, kurioje pateikiama būtina informacija, pagal kurią galima nustatyti kiekvienoje valstybėje narėje mokėtino PVM sumą.“;

               9)

               XII antraštinės dalies 6 skyriaus 2 skirsnio pavadinimas pakeičiamas taip:

               „Speciali schema telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėms paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje neįsisteigę apmokestinamieji asmenys“;

               10)

               į XII antraštinės dalies 6 skyriaus 2 skirsnį įterpiamas šis straipsnis:
               „358a straipsnis
               Taikant šį skirsnį ir nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, naudojamos šios sąvokos:

                           1)

                           Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo – apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsteigęs savo verslo ir neturi nuolatinio padalinio Bendrijos teritorijoje bei kuris neprivalo registruotis PVM mokėtoju;

                           2)

                           registravimosi valstybė narė – valstybė narė, į kurią Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo pasirenka kreiptis, kad pagal šio skirsnio nuostatas praneštų, kada prasideda jo, kaip apmokestinamojo asmens, veikla Bendrijos teritorijoje.“;

               11)

               359–365 straipsniai pakeičiami taip:
               „359 straipsnis
               Valstybės narės leidžia šia specialia schema naudotis bet kuriam Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, teikiančiam telekomunikacijų, transliavimo ar elektronines paslaugas neapmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs valstybėje narėje ar turi nuolatinę gyvenamąją vietą, arba paprastai gyvena valstybėje narėje. Ši schema taikoma visoms toms Bendrijoje teikiamoms paslaugoms.
               360 straipsnis
               Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo praneša registravimosi valstybei narei, kada jis pradeda ar baigia vykdyti veiklą kaip apmokestinamasis asmuo, arba pakeičia tą veiklą taip, kad jis nebeatitinka sąlygų, būtinų norint naudotis šia specialia schema. Šią informaciją jis perduoda elektroniniu būdu.
               361 straipsnis
               1.   Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo, pradėdamas apmokestinamąją veiklą, registravimosi valstybei narei privalo pateikti šią informaciją:

                           a)

                           vardą, pavardę ar pavadinimą;

                           b)

                           pašto adresą;

                           c)

                           elektroninius adresus, įskaitant tinklaviečių adresus;

                           d)

                           nacionalinį mokesčio mokėtojo kodą, jei toks yra;

                           e)

                           pranešimą, kad asmuo nėra įregistruotas PVM mokėtoju Bendrijoje.

                     2.   Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo praneša registravimosi valstybei narei, jei pasikeičia pateikta informacija.
               362 straipsnis
               Registravimosi valstybė narė suteikia Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui atskirą PVM mokėtojo kodą ir praneša jam šį kodą elektroninėmis priemonėmis. Remdamosi šiam registravimui naudojama informacija, vartojimo valstybės narės gali naudoti savo registravimo sistemas.
               363 straipsnis
               Registravimosi valstybė narė Bendrijoje neįsisteigusį apmokestinamąjį asmenį išbraukia iš mokėtojų registro toliau nurodytais atvejais:

                           a)

                           jeigu jis tai valstybei narei praneša, kad jis toliau nebeteikia telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninių paslaugų;

                           b)

                           jeigu galima manyti, kad jo apmokestinama veikla yra nutraukta;

                           c)

                           jeigu jis nebeatitinka sąlygų, būtinų norint naudotis šia specialia schema;

                           d)

                           jeigu jis nuolatos nesilaiko su šia specialia schema susijusių taisyklių.

                     364 straipsnis
               Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo elektroninėmis priemonėmis pateikia registravimosi valstybei narei kiekvieno kalendorinio ketvirčio PVM deklaraciją, neatsižvelgiant į tai, ar buvo teikiamos telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninės paslaugos. PVM deklaracija pateikiama per 20 dienų po mokestinio laikotarpio, už kurį pateikiama deklaracija, pasibaigimo.
               365 straipsnis
               PVM deklaracijoje nurodomas PVM mokėtojo kodas ir, pagal kiekvieną vartojimo valstybę narę, kurioje priklauso sumokėti PVM, telekomunikacijų, transliavimo ir elektroninių paslaugų, suteiktų per mokestinį laikotarpį, bendra vertė be PVM ir bendra atitinkamo PVM suma, suskirstyta pagal tarifus. Be to, deklaracijoje privalo būti nurodyti taikomi PVM tarifai ir bendra mokėtino PVM suma.“;

               12)

               366 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               „1.   PVM deklaracijoje sumos nurodomos eurais.
               Valstybės narės, kurios neįsivedė euro, gali reikalauti, kad PVM deklaracijoje sumos būtų nurodomos jų nacionaline valiuta. Jei už tiekimus buvo atsiskaityta kitomis valiutomis, Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo pildo PVM deklaraciją atsižvelgdamas į paskutinę mokestinio laikotarpio dieną galiojusį valiutų keitimo kursą.“;

               13)

               367 ir 368 straipsniai pakeičiami taip:
               „367 straipsnis
               Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo PVM, nurodydamas atitinkamą PVM deklaraciją, moka pateikdamas PVM deklaraciją, tačiau ne vėliau kaip iki deklaracijos pateikimo termino pabaigos.
               Mokestis pervedamas į registravimosi valstybės narės nurodytą banko sąskaitą eurais. Valstybės narės, kurios neįsivedė euro, gali reikalauti, kad mokestis būtų pervestas į banko sąskaitą jų valiuta.
               368 straipsnis
               Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, kuris naudojasi šia specialia schema, negali būti taikoma PVM atskaita pagal šios direktyvos 168 straipsnį. Nukrypstant nuo Direktyvos 86/560/EEB 1 straipsnio 1 dalies, šiam apmokestinamajam asmeniui PVM grąžinamas pagal minėtą direktyvą. Direktyvos 86/560/EEB 2 straipsnio 2 ir 3 dalys bei 4 straipsnio 2 dalis netaikomos grąžinant PVM, susijusį su telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėmis paslaugomis, kurioms taikoma ši speciali schema.“;

               14)

               369 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               „1.   Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo tvarko apskaitos registrus sandoriams, kuriems taikoma ši speciali schema. Šie apskaitos registrai privalo būti pakankamai išsamūs, kad vartojimo valstybės narės mokesčių institucijos galėtų patikrinti, ar PVM deklaracija yra teisinga.“;

               15)

               Į XII antraštinės dalies 6 skyrių įterpiamas šis skirsnis:
               „3   skirsnis
               Speciali schema telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėms paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje, o ne vartojimo valstybėje narėje įsisteigę apmokestinamieji asmenys.
               369a straipsnis
               Taikant šį skirsnį ir nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, naudojamos šios sąvokos:

                           1)

                           vartojimo valstybėje narėje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo – apmokestinamasis asmuo, kuris yra įsteigęs savo verslą arba turi nuolatinį padalinį Bendrijos teritorijoje, tačiau nėra įsteigęs savo verslo ir neturi nuolatinio padalinio vartojimo valstybės narės teritorijoje;

                           2)

                           registravimosi valstybė narė – valstybė narė, kurios teritorijoje apmokestinamasis asmuo yra įsteigęs savo verslą arba, jei jis nėra įsteigęs savo verslo Bendrijoje, kurioje jis turi nuolatinį padalinį.

                     Kai apmokestinamasis asmuo nėra įsteigęs savo verslo Bendrijoje, tačiau joje turi daugiau negu vieną nuolatinį padalinį, registravimosi valstybė narė yra valstybė narė, kurioje yra nuolatinis padalinys ir kurioje apmokestinamasis asmuo nurodo, kad naudosis šia specialia schema. Apmokestinamajam asmeniui šis sprendimas privalomas atitinkamiems kalendoriniams metams ir dvejiems po jų einantiems kalendoriniams metams.
               369b straipsnis
               Valstybės narės leidžia šia specialia schema naudotis bet kuriam vartojimo valstybėje narėje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, teikiančiam telekomunikacijų, transliavimo ar elektronines paslaugas neapmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs ar turi nuolatinę gyvenamąją vietą, arba paprastai gyvena toje valstybėje narėje. Ši speciali schema taikoma visoms toms Bendrijoje teikiamoms paslaugoms.
               369c straipsnis
               Vartojimo valstybėje narėje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo praneša registravimosi valstybei narei, kada jis pradeda ir nutraukia apmokestinamą veiklą, kuriai taikoma ši speciali schema, arba pakeičia tą veiklą taip, kad jis nebeatitinka sąlygų, būtinų norint naudotis šia specialia schema. Šią informaciją jis perduoda elektroniniu būdu.
               369d straipsnis
               Apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi šia specialia schema, dėl pagal šią schemą vykdomų apmokestinamųjų sandorių įregistruojamas PVM mokėtoju tik registravimosi valstybėje narėje. Tuo tikslu valstybė narė naudoja atskirą PVM mokėtojo kodą, kuris jau yra suteiktas apmokestinamajam asmeniui jam vykdant prievoles pagal vidaus sistemą.
               Remdamosi šiam registravimui naudojama informacija, vartojimo valstybės narės gali naudoti savo registravimo sistemas.
               369e straipsnis
               Registravimosi valstybė narė pašalina vartojimo valstybėje narėje neįsisteigusį apmokestinamąjį asmenį iš šios specialios schemos bet kuriuo iš šių atvejų:

                           a)

                           jeigu jis praneša, kad jis toliau nebeteikia telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninių paslaugų;

                           b)

                           jeigu galima manyti, kad jo apmokestinama veikla, kuriai taikoma ši speciali schema, yra nutraukta;

                           c)

                           jeigu jis nebeatitinka sąlygų, būtinų norint naudotis šia specialia schema;

                           d)

                           jeigu jis nuolatos nesilaiko su šia specialia schema susijusių taisyklių.

                     369f straipsnis
               Vartojimo valstybėje narėje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo registravimosi valstybei narei elektroninėmis priemonėmis pateikia kiekvieno kalendorinio ketvirčio PVM deklaraciją, nepaisant to, ar buvo teikiamos telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninės paslaugos. PVM deklaracija pateikiama per 20 dienų po mokestinio laikotarpio, už kurį pateikiama deklaracija, pasibaigimo.
               369g straipsnis
               PVM deklaracijoje nurodomas PVM mokėtojo kodas, nurodytas 369d straipsnyje, ir, kiekvienos vartojimo valstybės narės, kurioje priklauso sumokėti PVM, telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninių paslaugų, suteiktų per mokestinį laikotarpį, bendra vertė be PVM ir bendra atitinkamo PVM suma, suskirstyta pagal tarifus. Be to, deklaracijoje privalo būti nurodyti taikomi PVM tarifai ir bendra mokėtino PVM suma.
               Jeigu be registravimosi valstybėje narėje esančių nuolatinių padalinių apmokestinamasis asmuo turi vieną ar daugiau nuolatinių padalinių, iš kurių teikiamos paslaugos, be pirmoje dalyje nurodytos informacijos PVM deklaracijoje turi būti nurodyta suteiktų telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninių paslaugų, kurioms taikoma ši speciali schema, bendra vertė pagal kiekvieną valstybę narę, kurioje jis turi padalinį, suskirstyta pagal vartojimo valstybes nares, ir to padalinio individualus PVM mokėtojo kodas ar mokesčių mokėtojo registracijos kodas.
               369h straipsnis
               1.   PVM deklaracijoje sumos nurodomos eurais.
               Valstybės narės, kurios neįsivedė euro, gali reikalauti, kad PVM deklaracijoje sumos būtų nurodomos jų nacionaline valiuta. Jei už tiekimus buvo atsiskaityta kitomis valiutomis, vartojimo valstybėje narėje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo pildo PVM deklaraciją atsižvelgdamas į paskutinę mokestinio laikotarpio dieną galiojusį valiutų keitimo kursą.
               2.   Valiutos perskaičiuojamos pagal tos dienos Europos centrinio banko paskelbtus valiutų keitimo kursus arba, jei tą dieną kursai neskelbiami, pagal kitą dieną paskelbtus valiutų keitimo kursus.
               369i straipsnis
               Vartojimo valstybėje narėje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo PVM, nurodydamas atitinkamą PVM deklaraciją, moka pateikdamas PVM deklaraciją, tačiau ne vėliau kaip iki deklaracijos pateikimo termino pabaigos.
               Mokestis pervedamas į registravimosi valstybės narės nurodytą banko sąskaitą eurais. Valstybės narės, kurios neįsivedė euro, gali reikalauti, kad mokestis būtų pervestas į banko sąskaitą jų valiuta.
               369j straipsnis
               Apmokestinamajam asmeniui, kuris nėra įsisteigęs vartojimo valstybėje narėje ir naudojasi šia specialia schema, negali būti taikoma PVM atskaita pagal šios direktyvos 168 straipsnį apmokestinamos veiklos, kuriai taikoma ši schema, atžvilgiu. Nepaisant Direktyvos 2008/9/EB 2 straipsnio 1 punkto ir 3 straipsnio, šiam apmokestinamajam asmeniui PVM grąžinamas pagal minėtą direktyvą.
               Jeigu apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsisteigęs vartojimo valstybėje narėje ir naudojasi šia specialia schema, vartojimo valstybėje narėje vykdo ir tokią veiklą, kuriai netaikoma ši schema ir kurią vykdydamas jis privalo užsiregistruoti PVM mokėtoju, PVM deklaracijoje, kuri turi būti pateikta pagal 250 straipsnį, jis atskaito PVM už savo apmokestinamą veiklą, kuriai taikoma ši schema.
               369k straipsnis
               1.   Vartojimo valstybėje narėje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo tvarko apskaitos registrus sandoriams, kuriems taikoma ši speciali schema. Šie apskaitos registrai privalo būti pakankamai išsamūs, kad vartojimo valstybės narės mokesčių institucijos galėtų patikrinti, ar PVM deklaracija yra teisinga.
               2.   Vartojimo valstybei narei ir registravimosi valstybei narei turi būti sudaryta galimybė elektroniniu būdu susipažinti su 1 dalyje nurodytais apskaitos registrais, joms to pareikalavus.
               Šie apskaitos registrai privalo būti saugomi dešimt metų, skaičiuojant nuo tų metų, kuriais buvo įvykdytas sandoris, gruodžio 31 d.“;

               16)

               II priedo pavadinimas pakeičiamas taip:
               „58 STRAIPSNIO PIRMOS DALIES C PUNKTE NURODYTŲ ELEKTRONINIU BŪDU TEIKIAMŲ PASLAUGŲ ORIENTACINIS SĄRAŠAS“.

         6 straipsnis
   Komisija iki 2014 m. gruodžio 31 d. pateikia ataskaitą, kurioje įvertinama, ar telekomunikacijų paslaugų, radijo ir televizijos transliavimo paslaugų ir elektroniniu būdu teikiamų paslaugų teikimo neapmokestinamiesiems asmenims srityje galima veiksmingai taikyti 5 straipsnyje nustatytą taisyklę ir ar ta taisyklė dar atitinka tuo metu nustatytą bendrą politiką, susijusią su paslaugų teikimo vieta.
   7 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie yra būtini siekiant laikytis šios direktyvos 1–5 straipsnių nuo atitinkamų jų nuostatose nurodytų datų.
   Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai. Valstybės narės, priimdamos tokias nuostatas, jose daro nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.
   8 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   9 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. vasario 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. BAJUK

      (1)  OL C 104 E, 2004 4 30, p. 143 ir 2006 m. gegužės 16 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  OL C 117, 2004 4 30, p. 15 ir OL C 195, 2006 8 18, p. 54.

      (3)  OL L 347, 2006 12 11, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2007/75/EB (OL L 346, 2007 12 29, p. 13).

      (4)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (5)  1986 m. lapkričio 17 d. Tryliktoji Tarybos direktyva 86/560/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo – pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, tvarkos (OL L 326, 1986 11 21, p. 40).

      (6)  2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyva 2008/9/EB nustatanti Direktyvoje 2006/112/EB numatyto pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę PVM grąžinančioje valstybėje narėje, o yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje, išsamias taisykles (OL L 44, 2008 2 20, p. 23).“;


title: 2012 m. rugpjūčio 22 d. Komisijos direktyva 2012/22/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB, į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą DDA karbonatą  Tekstas svarbus EEE

text:
23.8.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 227/7

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2012/22/ES
   2012 m. rugpjūčio 22 d.
   kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB, į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą DDA karbonatą
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 11 straipsnio 4 dalį,
   kadangi:

               (1)

               2007 m. sausio 17 d. Jungtinė Karalystė gavo bendrovės „Lonza“ paraišką, pateiktą pagal Direktyvos 98/8/EB 11 straipsnio 1 dalį, dėl veikliosios medžiagos DDA karbonato įtraukimo į tos direktyvos I priedą, kad būtų galima ją naudoti 8-to tipo produktams – medienos antiseptikams, kaip apibrėžta Direktyvos 98/8/EB V priede. Direktyvos 98/8/EB 34 straipsnio 1 dalyje nurodytą dieną DDA karbonato kaip biocidinio produkto veikliosios medžiagos rinkoje nebuvo;

               (2)

               atlikusi vertinimą, 2010 m. lapkričio 11 d. Jungtinė Karalystė Komisijai pateikė ataskaitą ir rekomendaciją;

               (3)

               2012 m. kovo 2 d. valstybės narės ir Komisija peržiūrėjo ataskaitą Biocidinių produktų nuolatiniame komitete; peržiūros išvados įtrauktos į vertinimo ataskaitą;

               (4)

               remiantis atliktais vertinimais nustatyta, kad biocidinius produktus, kurių sudėtyje yra DDA karbonato, naudojant kaip medienos antiseptikus turėtų būti tenkinami Direktyvos 98/8/EB 5 straipsnio reikalavimai. Todėl 8-to tipo produktuose skirtą naudoti DDA karbonatą galima įtraukti į tos direktyvos I priedą;

               (5)

               Sąjungos lygmeniu buvo įvertinti ne visi galimi naudojimo būdai. Pavyzdžiui, nebuvo įvertintas neprofesionalių naudotojų naudojimas. Todėl reikėtų reikalauti, kad valstybės narės įvertintų tuos naudojimo būdus arba poveikio scenarijus ir žmonėms bei aplinkos komponentams keliamą riziką, į kuriuos reikiamai neatsižvelgta Sąjungos lygmens rizikos analizėje, ir išduodamos produkto autorizacijos liudijimus užtikrintų, kad siekiant nustatytą riziką sumažinti iki priimtino lygio būtų imtasi reikiamų priemonių arba būtų nustatytos specialios sąlygos;

               (6)

               atsižvelgiant į nustatytą žmonių sveikatai keliamą riziką, produktą naudojant pramonės reikmėms tikslinga reikalauti, kad būtų sukurta saugaus darbo tvarka ir kad produktai būtų naudojami su tinkamomis asmens apsaugos priemonėmis, nebent produkto autorizacijos liudijimo paraiškoje įrodoma, kad riziką iki priimtino lygio galima sumažinti kitomis priemonėmis;

               (7)

               atsižvelgiant į nustatytą vandens ir sausumos komponentams keliamą riziką tikslinga reikalauti, kad naudojimas pramonės reikmėms būtų vykdomas izoliuotame plote arba ant nepralaidaus kieto pagrindo su apsauginiais barjerais, kad ką tik apdorota mediena būtų laikoma po stogu arba ant nepralaidaus kieto pagrindo, arba ir po stogu, ir ant kieto nepralaidaus pagrindo, o bet koks nutekėjęs produkto, kuriame yra DDA karbonato ir kuris naudojamas kaip medienos antiseptikas, kiekis būtų surenkamas ir pakartotinai panaudojamas arba pašalinamas;

               (8)

               nustatyta, kad neleistina rizika aplinkai kyla, kai DDA karbonatu įmirkyta mediena nuolat veikiama oro sąlygų arba dažnai liečiasi su vandeniu (3-ia naudojimo klasė pagal OECD klasifikaciją (2)) arba kai DDA karbonatu apdorota mediena naudojama lauko konstrukcijoms šalia arba virš vandens (3-ios naudojimo klasės „tilto“ scenarijus pagal OECD klasifikaciją (3)) arba liečiasi su gėlu vandeniu (4b naudojimo klasė pagal OECD klasifikaciją (4)); todėl turėtų būti reikalaujama neleisti tokių produktų naudoti minėtoms reikmėms skirtai medienai apdoroti, nebent būtų pateikta duomenų, kuriais įrodoma, kad produktas atitiks Direktyvos 98/8/EB 5 straipsnio ir VI priedo reikalavimus, jei reikia – taikant atitinkamas rizikos mažinimo priemones;

               (9)

               šios direktyvos nuostatos turėtų būti vienu metu taikomos visose valstybėse narėse ir taip būtų užtikrinama, kad 8-to tipo produktų biocidiniams produktams, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos DDA karbonato, būtų sudarytos vienodos rinkos sąlygos ir kad biocidinių produktų rinka veiktų tinkamai;

               (10)

               veiklioji medžiaga turėtų būti įrašyta į Direktyvos 98/8/EB I priedą praėjus tinkamam laikotarpiui, per kurį valstybės narės galėtų priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus atitikti šiai direktyvai;

               (11)

               todėl Direktyva 98/8/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista;

               (12)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Biocidinių produktų nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 98/8/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2013 m. sausio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2013 m. vasario 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2012 m. rugpjūčio 22 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 123, 1998 4 24, p. 1.

      (2)  OECD dokumentų serija dėl išmetimo scenarijų, Nr. 2, Medžio antiseptikų išmetimo scenarijų dokumentas, 2 dalis, p. 64 (angl. OECD series on emission scenario documents, Number 2, Emission Scenario Document for Wood Preservatives).

      (3)  Ten pat.

      (4)  Ten pat.

      PRIEDAS
      Direktyvos 98/8/EB I priedas papildomas šiuo įrašu:

                     Nr.

                     Bendrinis pavadinimas

                     IUPAC pavadinimas
                     Identifikacijos numeriai

                     Minimali veikliosios medžiagos koncentracija į rinką pateikiamame biocidiniame produkte

                     Įtraukimo data

                     Atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas (išskyrus produktus, kuriuose yra daugiau negu viena veiklioji medžiaga; tokiems produktams atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas yra data, nurodyta paskutiniame sprendime dėl jame esančių veikliųjų medžiagų įtraukimo)

                     Įtraukimo galiojimo pabaiga

                     Produkto tipas

                     Specialiosios nuostatos (1)

                     „58

                     DDA karbonatas

                     N,N-didecil-N,N-dimetilamonio karbonato ir N,N-didecil-N,N-dimetilamonio hidrokarbonato reakcijos masė
                     EB Nr. 451-900-9
                     CAS Nr. 894406-76-9

                     Sausosios medžiagos masė 740 g/kg

                     2013 m. vasario 1 d.

                     Netaikoma

                     2023 m. sausio 31 d.

                     8

                     Sąjungos lygmeniu atliktame rizikos vertinime įvertinti ne visi galimi naudojimo būdai; kai kurie naudojimo būdai, pavyzdžiui, neprofesionalių naudotojų naudojimas, nebuvo įvertinti. Pagal 5 straipsnį ir VI priedą vertindamos produkto autorizacijos liudijimo paraiškas, valstybės narės įvertina tuos naudojimo būdus arba poveikio scenarijus ir žmonėms bei aplinkos komponentams keliamą riziką, kurie nebuvo tinkamai įvertinti atliekant Sąjungos lygmens rizikos vertinimą, jei to reikia konkretaus produkto atveju.
                     Valstybės narės užtikrina, kad autorizacijos liudijimai būtų išduodami tik jei laikomasi šių sąlygų:

                                 1)

                                 nustatoma saugaus darbo tvarka pramonės naudotojams, o produktai naudojami tik su tinkamomis asmens apsaugos priemonėmis, nebent produkto autorizacijos liudijimo paraiškoje įrodoma, kad riziką galima sumažinti iki priimtino lygio kitomis priemonėmis;

                                 2)

                                 autorizuotų produktų etiketėse ir, jei numatyta, saugos duomenų lapuose nurodoma, kad naudojimas pramonės reikmėms turi būti vykdomas izoliuotame plote arba ant nepralaidaus kieto pagrindo su apsauginiais barjerais, kad ką tik apdorota mediena būtų laikoma po stogu arba ant nepralaidaus kieto pagrindo, arba ir po stogu, ir ant kieto nepralaidaus pagrindo, kad būtų išvengta tiesioginio nutekėjimo į dirvožemį arba vandenį, o bet koks nutekėjęs produkto kiekis turi būti surinktas ir pakartotinai panaudojamas arba pašalinamas;

                                 3)

                                 produktų nebus leidžiama naudoti medienai, kuri liesis su gėlu vandeniu arba bus naudojama lauko konstrukcijose, esančiose šalia ar virš vandens, apdoroti arba medienai, kuri bus nuolat veikiama oro sąlygų arba dažnai liesis su vandeniu, įmirkyti, nebent būtų pateikta duomenų, iš kurių būtų matyti, kad produktas atitiks 5 straipsnio ir VI priedo reikalavimus, jei reikia – taikant atitinkamas rizikos mažinimo priemones.“

         (1)  Vertinimo ataskaitų turinys ir išvados, kurių reikia VI priedo bendriesiems principams įgyvendinti, pateikiami Komisijos interneto svetainėje http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: 2006 m. kovo 15 d.  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/22/EB dėl būtiniausių sąlygų Tarybos reglamentams (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 dėl su kelių transporto veikla susijusių socialinių teisės aktų įgyvendinti ir panaikinanti Direktyvą 88/599/EEB   (Tekstas svarbus EEE) - Deklaracijos

text:
11.4.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 102/35

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2006/22/EB

   2006 m. kovo 15 d.
   dėl būtiniausių sąlygų Tarybos reglamentams (EEB) Nr. 3820/85
   ir (EEB) Nr. 3821/85 dėl su kelių transporto veikla
   susijusių socialinių teisės aktų įgyvendinti ir panaikinanti Direktyvą 88/599/EEB
   (tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2) ir remdamiesi bendru tekstu, kurį Taikinimo komitetas patvirtino 2005 m. gruodžio 8 d.,
   kadangi:

               (1)

               1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 3820/85 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo (3) ir 1985 m. gruodžio 20 d. (EEB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų (4) bei 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/15/EB dėl asmenų, kurie verčiasi mobiliąja kelių transporto veikla, darbo laiko organizavimo (5) yra svarbūs kuriant bendrą sausumos transporto paslaugų rinką, užtikrinant saugų eismą keliuose ir darbo sąlygas.

               (2)

               Baltojoje knygoje „Europos transporto politika 2010-siems: laikas nuspręsti“, Komisija nurodė, jog būtina sugriežtinti patikrinimus ir sankcijas, konkrečiai, su kelių transporto veikla susijusiuose socialiniuose teisės aktuose, ypač didinti patikrinimų skaičių, skatinti sistemingą valstybių narių keitimąsi informacija, koordinuoti patikrinimų veiklą ir skatinti vykdančiųjų pareigūnų mokymą.

               (3)

               Todėl būtina užtikrinti su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų nuostatų tinkamą taikymą ir suderintą interpretavimą įvedant būtiniausius reikalavimus, kad valstybės narės atitinkamų nuostatų laikymosi patikrinimą galėtų atlikti vienodai ir veiksmingai. Šie patikrinimai turėtų padėti sumažinti pažeidimų ir užkirsti jiems kelią. Be to, turėtų būti sukurtas mechanizmas, užtikrinantis, kad didelei rizikos grupei priklausančios įmonės būtų tikrinamos atidžiau ir dažniau.

               (4)

               Vykdant Direktyvą 2002/15/EB taip pat turėtų būti atkreiptas dėmesys į riziką, kylančią dėl vairuotojų nuovargio.

               (5)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės turėtų ne tik padidinti saugų eismą keliuose, bet ir prisidėti prie darbo sąlygų suderinimo Bendrijoje bei skatinti vienodas ir neiškreiptas konkurencijos sąlygas.

               (6)

               Analoginio tachografo pakeitimas skaitmeniniu palaipsniui leis greičiau ir tiksliau patikrinti daugiau duomenų, o valstybės narės, dėl šios priežasties, turės vis didesnę galimybę padidinti patikrinimų skaičių. Todėl, kiek tai susiję su patikrinimais, transporto priemonių vairuotojų, kuriems taikomi socialiniai teisės aktai, patikrintų darbo dienų procentinis skaičius palaipsniui turėtų būti padidintas iki 4 %.

               (7)

               Patikrinimų sistemų atveju reikia siekti, kad nacionalinės sistemos būtų suderintos ir įgyvendinamos Europos lygiu.

               (8)

               Todėl visos vykdomosios įstaigos turėtų turėti galimybę naudotis atitinkama standartine įranga ir atitinkamais teisiniais įgaliojimais, kad savo pareigas galėtų atlikti veiksmingai ir efektyviai.

               (9)

               Nepažeisdamos tinkamo šia direktyva nustatytų užduočių vykdymo, valstybės narės turėtų stengtis užtikrinti, kad patikrinimai keliuose būtų atliekami efektyviai ir greitai, siekiant, kad patikrinimas truktų ir vairuotojas būtų užlaikomas kaip galima trumpiau.

               (10)

               Ryšiams su kitomis atitinkamomis kompetentingomis institucijomis Bendrijoje palaikyti kiekvienoje valstybėje narėje turėtų būti atitinkama įstaiga. Ši įstaiga taip pat rinktų atitinkamus statistinius duomenis. Savo teritorijoje valstybės narės taip pat turėtų taikyti nuoseklią nacionalinę vykdymo strategiją ir gali paskirti atskirą įstaigą jos įgyvendinimui koordinuoti.

               (11)

               Valstybių narių vykdomųjų institucijų bendradarbiavimas ir toliau turėtų būti skatinamas, rengiant suderintus patikrinimus, imantis bendrų mokymo iniciatyvų, keičiantis informacija elektroninėmis priemonėmis bei keičiantis žiniomis ir patirtimi.

               (12)

               Geriausia vykdymo kelių transporto srityje praktika, ypač užtikrinant suderintą požiūrį į vairuotojo kasmetinių ir laikinojo nedarbingumo atostogų įrodymo klausimą, turėtų būti palengvinama ir skatinama surengiant valstybių narių vykdomųjų institucijų forumą.

               (13)

               Šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti priimamos pagal 1999 m. liepos 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (6).

               (14)

               Kadangi šios direktyvos tikslo – nustatyti aiškias bendras taisykles dėl būtiniausių teisingo ir vienodo Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 bei 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiančio Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinančio Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 (7) įgyvendinimo patikrinimo sąlygų, valstybės narės negali deramai pasiekti, ir kadangi, dėl suderintų tarptautinių veiksmų poreikio, to tikslo būtų geriau siekti Bendrijos lygiu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą ši direktyva neviršija to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

               (15)

               Todėl Tarybos direktyva 88/599/EEB (8) dėl Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 tipinių įgyvendinimo kontrolės procedūrų turėtų būti panaikinta,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas
   Ši direktyva nustato būtiniausias sąlygas Reglamentams (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 įgyvendinti.
   2 straipsnis
   Patikrinimų sistemos
   1.   Valstybės narės organizuoja atitinkamų ir reguliarių teisingo ir vienodo 1 straipsnyje nurodyto įgyvendinimo patikrinimų keliuose ir įmonėse sistemą, taikomą visų kategorijų transporto priemonėms.
   Šie patikrinimai kasmet apima didelę tipinę atrankinę mobilių darbuotojų, vairuotojų, įmonių ir visų kategorijų transporto priemonių, kurioms taikomi Reglamentai (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85, grupę.
   Valstybės narės užtikrina, kad jų teritorijoje būtų taikoma nuosekli nacionalinė vykdymo strategija. Valstybės narės gali paskirti įstaigą koordinuoti veiklai, kurios imamasi pagal 4 ir 6 straipsnius, ir apie tai praneša Komisijai bei kitoms valstybėms narėms.
   2.   Jei taip dar nėra, valstybės narės ne vėliau kaip iki 2007 m. gegužės 1 d. suteikia atitinkamus teisinius įgaliojimus įgaliotiems tikrinantiems pareigūnams, kad jie, vadovaudamiesi šia direktyva, galėtų tinkamai atlikti jiems pavestus patikrinimus.
   3.   Kiekviena valstybė narė patikrinimus organizuoja taip, kad nuo 2006 m. gegužės 1 d. būtų patikrinamas 1 % darbo dienų, kurias dirbo transporto priemonių, kurioms taikomi Reglamentai (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85, vairuotojai. Po 2008 m. sausio 1 d. šis skaičius padidinamas mažiausiai iki 2 %, o po 2010 m. sausio 1 d. – mažiausiai iki 3 %.
   Po 2012 m. sausio 1 d. Komisija, laikydamasi 12 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, šį minimalų skaičių gali padidinti iki 4 %, jei pagal 3 straipsnį surinkti statistiniai duomenys parodo, kad vidutiniškai daugiau kaip 90 % patikrintų transporto priemonių yra sumontuoti skaitmeniniai tachografai. Priimdama sprendimą Komisija taip pat atsižvelgia į esamų įgyvendinimo priemonių efektyvumą, visų pirma į turimus skaitmeninių tachografų duomenis įmonėse.
   Įsigaliojus šiai direktyvai, ne mažiau kaip 15 % visų patikrintų darbo dienų sudaro patikrinimai keliuose ir ne mažiau kaip 30 % – įmonėse. Po 2008 m. sausio 1 d. ne mažiau kaip 30 % visų patikrintų darbo dienų sudaro patikrinimai keliuose ir ne mažiau kaip 50 % – įmonėse.
   4.   Pagal Reglamento (EEB) Nr. 3820/85 16 straipsnio 2 dalį Komisijai pateikiamoje informacijoje nurodomas kelyje patikrintų vairuotojų, įmonėse atliktų patikrinimų, patikrintų darbo dienų ir nustatytų pažeidimų skaičius bei jų pobūdis, nurodant, ar buvo vežami keleiviai ar prekės.
   3 straipsnis
   Statistiniai duomenys
   Valstybės narės užtikrina, kad duomenys, surinkti apie patikrinimus, organizuotus pagal 2 straipsnio 1 ir 3 dalis, būtų skirstomi į šias kategorijas:

               a)

               patikrinimams keliuose:

                           i)

                           kelio tipas, t. y. ar tai greitkelis, valstybinės ar vietinės reikšmės automobilių kelias ir šalis, kurioje registruota patikrinta transporto priemonė, siekiant išvengti diskriminavimo;

                           ii)

                           tachografo tipas, t. y. analoginis ar skaitmeninis;

               b)

               patikrinimams įmonėse:

                           i)

                           transporto veiklos tipas, t. y. ar veikla vykdoma tarptautiniu ar šalies mastu, vežami keleiviai ar kroviniai, savo sąskaita, samdos pagrindais ar už atlygį;

                           ii)

                           įmonės transporto priemonių parko dydis;

                           iii)

                           tachografo tipas, t. y. analoginis ar skaitmeninis.

         Šie statistiniai duomenys kas dveji metai pateikiami Komisijai ir skelbiami ataskaitoje.
   Kompetentingos valstybių narių institucijos tvarko už praėjusius metus surinktų duomenų apskaitą.
   Už vairuotojus atsakingos įmonės saugo dokumentus, rezultatų įrašus ir kitus atitinkamus duomenis, susijusius su jų patikrinimais ir (arba) jų vairuotojų patikrinimais keliuose, kuriuos jiems perduoda vykdomosios institucijos.
   Laikydamasi 12 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, Komisija nustato visus būtinus tolesnius a ir b punktuose minėtų kategorijų sąvokų patikslinimus.
   4 straipsnis
   Patikrinimai keliuose
   1.   Patikrinimai keliuose yra organizuojami bet kuriuo laiku įvairiose vietose, išdėstytose pakankamai didelėje kelių tinklo dalyje, kad būtų sunku išvengti patikrinimo postų.
   2.   Valstybės narės užtikrina, kad:

               a)

               esamuose ar planuojamuose keliuose ar prie jų būtų numatyta pakankamai patikrinimo postų ir, jei būtina, kad degalinės ir kitos saugios vietos prie greitkelių galėtų būti panaudotos kaip patikrinimo postai;

               b)

               patikrinimai vykdomi pagal atsitiktinio keitimo sistemą išlaikant tinkamą geografinę pusiausvyrą.

         3.   Rodikliai, kuriuos reikia patikrinti kelių patikrinimų metu, yra išvardyti I priedo A dalyje. Jei tai yra būtina dėl susiklosčiusios padėties, gali būti tikrinamas tik kuris nors vienas iš rodiklių.
   4.   Nepažeidžiant 9 straipsnio 2 dalies, patikrinimai keliuose atliekami nediskriminuojant. Vykdantysis pareigūnas ypač negali diskriminuoti dėl:

               a)

               šalies, kurioje yra registruota transporto priemonė;

               b)

               šalies, kurioje gyvena vairuotojas;

               c)

               šalies, kurioje įsteigta įmonė;

               d)

               kelionės pradžios ir paskirties vietos ir

               e)

               tachografo tipas, t. y. analoginis ar skaitmeninis.

         5.   Vykdantieji pareigūnai aprūpinami:

               a)

               I priedo A dalyje nustatytų pagrindinių rodiklių, kuriuos reikia patikrinti, sąrašu;

               b)

               II priede nustatyta standartine patikrinimo įranga.

         6.   Jeigu valstybės narės kelyje atlikto kitoje valstybėje narėje registruotos transporto priemonės vairuotojo patikrinimo rezultatai teikia pagrindo manyti, kad buvo įvykdytas pažeidimas, kurio dėl duomenų stygiaus patikrinimo metu negalima nustatyti, kompetentingos susijusių valstybių narių institucijos padeda viena kitai išsiaiškinti susidariusią padėtį.
   5 straipsnis
   Suderinti patikrinimai
   Mažiausiai šešis kartus per metus valstybės narės atlieka vairuotojų ir transporto priemonių, kurioms taikomi Reglamentai (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85, suderintus patikrinimus keliuose. Šiuos patikrinimus tuo pat metu vykdo dviejų ar daugiau valstybių narių vykdomosios institucijos, kiekviena savo šalies teritorijoje.
   6 straipsnis
   Patikrinimai įmonėse
   1.   Patikrinimai įmonėse organizuojami atsižvelgiant į ankstesnę patirtį, susijusią su įvairiomis transporto ir įmonių rūšimis. Jie taip pat atliekami tais atvejais, kai tikrinant kelyje buvo nustatyti rimti Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 ar (EEB) Nr. 3821/85 pažeidimai.
   2.   Patikrinimai įmonėse apima I priedo A ir B dalyse išvardytus rodiklius.
   3.   Vykdantysis pareigūnas aprūpinamas:

               a)

               I priedo A ir B dalyse nustatytų pagrindinių rodiklių, kuriuos reikia patikrinti, sąrašu;

               b)

               tam tikra II priede nustatyta standartine patikrinimo įranga.

         4.   Valstybės narės vykdantysis pareigūnas savo atliekamo patikrinimo metu atsižvelgia į visą kitos valstybės narės paskirtos už ryšius atsakingos įstaigos, nurodytos 7 straipsnio 1 dalyje, pateikiamą informaciją apie įmonių veiklą šioje kitoje valstybėje narėje.
   5.   Taikant 1–4 dalis, kompetentingų institucijų patalpose atliekami patikrinimai naudojant minėtų institucijų prašymu iš įmonių gautus atitinkamus dokumentus ar duomenis turi tą patį statusą kaip ir patikrinimai, atlikti įmonėse.
   7 straipsnis
   Ryšiai bendrijoje
   1.   Valstybės narės paskiria įstaigą, kuri vykdo šias užduotis:

               a)

               užtikrina veiksmų derinimą su lygiavertėmis kitų susijusių valstybių narių įstaigomis vykdant 5 straipsnyje numatytą veiklą;

               b)

               pagal Reglamento (EEB) Nr. 3820/85 16 straipsnio 2 dalį kas dveji metai Komisijai siunčia statistines ataskaitas;

               c)

               yra tiesiogiai atsakingi už pagalbą kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms pagal 4 straipsnio 6 dalį.

         Įstaigai atstovaujama 12 straipsnio 1 dalyje nurodytame Komitete.
   2.   Apie šios įstaigos paskyrimą valstybės narės praneša Komisijai, o Komisija atitinkamai informuoja kitas valstybes nares.
   3.   Valstybių narių keitimąsi duomenimis, patirtimi ir žiniomis tiesiogiai, bet ne išimtinai, aktyviai skatina 12 straipsnio 1 dalyje nurodytas Komitetas ir bet kokia įstaiga, kurią 12 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali paskirti Komisija.
   8 straipsnis
   Keitimasis informacija
   1.   Informacija, kuria keičiamasi dvišaliu pagrindu pagal Reglamento (EEB) Nr. 3820/85 17 straipsnio 3 dalį arba Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 19 straipsnio 3 dalį, keičiasi paskirtosios įstaigos, apie kurias pagal 7 straipsnio 2 dalį pranešta Komisijai:

               a)

               mažiausiai vieną kartą kas šešis mėnesius nuo šios direktyvos įsigaliojimo;

               b)

               jei atskirais atvejais paprašo pati valstybė narė.

         2.   Valstybės narės siekia sukurti elektroninę keitimosi informacija sistemą. Laikydamasi 12 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, Komisija nustato bendrą veiksmingo keitimosi informacija metodiką.
   9 straipsnis
   Rizikos įvertinimo sistema
   1.   Valstybės narės įdiegia įmonių rizikos įvertinimo sistemą, pagrįstą atskirų įmonių padarytų Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 arba (EEB) Nr. 3821/85 pažeidimų skaičiumi ir šių pažeidimų sunkumu. Komisija remia valstybių narių dialogą siekiant šių rizikos vertinimo sistemų suderinamumo.
   2.   Didesnio rizikos laipsnio grupei priklausančios įmonės tikrinamos atidžiau ir dažniau. Tokios sistemos įgyvendinimo kriterijus ir išsamias taisykles svarsto 12 straipsnyje nurodytas Komitetas, siekiant sukurti keitimosi informacija apie geriausią praktiką sistemą.
   3.   Pradinis Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 pažeidimų sąrašas pateikiamas III priede.
   Siekdama nustatyti gaires dėl Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 pažeidimų vertinimo, Komisija gali, jei tinkama, 12 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka patikslinti III priedą siekiant nustatyti gairių dėl bendro pažeidimų, pagal jų sunkumą suklasifikuotų į kategorijas, sąrašą.
   Sunkiausių pažeidimų kategorija turėtų apimti tuos pažeidimus, kurių metu dėl atitinkamų Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 nuostatų nesilaikymo kyla didelė mirties arba rimto kūno sužalojimo grėsmė.
   10 straipsnis
   Pranešimas
   Iki 2009 m. gegužės 1 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia pranešimą apie sankcijas, kurias už rimtus pažeidimus numato valstybių narių teisės aktai.
   11 straipsnis
   Geriausia praktika
   1.   Laikydamasi 12 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, Komisija nustato geriausios vykdymo užtikrinimo praktikos gaires.
   Šios gairės skelbiamos du kartus per metus rengiamoje Komisijos ataskaitoje.
   2.   Valstybės narės kuria bendras geriausios praktikos mokymo programas ir įgyvendina jas mažiausiai kartą per metus, taip pat palengvina savo atitinkamų už ryšius Bendrijoje atsakingų įstaigų keitimąsi darbuotojais bent kartą metuose.
   3.   Laikydamasi 12 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, Komisija nustato elektroninės ir atspausdinamos formos blanką, pildomą, kai vairuotojas turėjo laikinojo nedarbingumo ar kasmetines atostogas, arba kai Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 15 straipsnio 7 dalies pirmos pastraipos pirmoje įtraukoje nurodytu laikotarpiu jis vairavo kitą transporto priemonę, kuriai netaikomas Reglamentas (EEB) Nr. 3820/85.
   4.   Valstybės narės užtikrina, kad vykdantieji pareigūnai būtų gerai parengti savo užduotims atlikti.
   12 straipsnis
   Komiteto procedūra
   1.   Komisijai padeda pagal Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 18 straipsnio 1 dalį įsteigtas Komitetas.
   2.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nurodytas laikotarpis yra trys mėnesiai.
   3.   Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.
   13 straipsnis
   Įgyvendinimo priemonės
   Valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva Komisija, laikydamasi 12 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, priima įgyvendinimo priemones, turėdama vieną iš šių tikslų:

               a)

               remti bendrą požiūrį, skirtą šiai direktyvai įgyvendinti;

               b)

               skatinti vykdomųjų institucijų nuoseklų požiūrį ir suderintą Reglamento (EEB) Nr. 3820/85 nuostatų aiškinimą;

               c)

               palengvinti transporto sektoriaus ir vykdomųjų institucijų dialogą.

         14 straipsnis
   Derybos su trečiosiomis šalimis
   Šiai direktyvai įsigaliojus, Bendrija pradeda derybas su atitinkamomis trečiosiomis šalimis, siekdama, kad būtų taikomos tokios pat taisyklės, kaip ir nustatytos šioje direktyvoje.
   Iki šių derybų užbaigimo valstybės narės į Reglamento (EEB) Nr. 3820/85 16 straipsnio 2 dalyje numatytą Komisijai pateikiamą informaciją įtraukia duomenis apie patikrinimus, atliktus transporto priemonių iš trečiųjų šalių atžvilgiu.
   15 straipsnis
   Priedų atnaujinimas
   Priedų pakeitimai, būtini jiems pritaikyti prie geriausios praktikos pokyčių, priimami 12 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
   16 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2007 m. balandžio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai minėtų nuostatų tekstus ir tų nuostatų bei šios direktyvos koreliacinę lentelę.
   Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės pagrindinių nuostatų tekstus.
   17 straipsnis
   Panaikinimas
   1.   Direktyva 88/599/EEB panaikinama.
   2.   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą.
   18 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   19 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2006 m. kovo 15 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. WINKLER

      (1)  OL C 241, 2004 9 28, p. 65.

      (2)  2004 m. balandžio 20 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 104 E, 2004 4 30, p. 385), 2004 m. gruodžio 9 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 63 E, 2005 3 15, p. 1) ir 2005 m. balandžio 13 d. Europos Parlamento pozicija (OL C 33 E, 2006 2 9, p. 415). 2006 m. vasario 2 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija ir 2006 m. vasario 2 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 370, 1985 12 31, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/59/EB (OL L 226, 2003 9 10, p. 4).

      (4)  OL L 370, 1985 12 31, p. 8. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 432/2004 (OL L 71, 2004 3 10, p. 3).

      (5)  OL L 80, 2002 3 23, p. 35.

      (6)  ΟL L 184, 1999 7 17, p. 23.

      (7)  OL L 102, 2006 4 11, p. 1

      (8)  OL L 325, 1988 11 29, p. 55. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2135/98 (OL L 274, 1998 10 9, p. 1).

      I PRIEDAS
      A DALIS
      PATIKRINIMAI KELIUOSE
      Atliekant patikrinimus keliuose paprastai tikrinami šie rodikliai:

                  1)

                  kasdienio ir kassavaitinio vairavimo trukmė, pertraukos ir kasdienio bei kassavaitinio poilsio laikotarpiai; taip pat ankstesnių dienų registracijos lapai, kurie privalo būti transporto priemonėje pagal Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 15 straipsnio 7 dalį ir (arba) to paties laikotarpio duomenys, saugomi vairuotojo kortelėje ir (arba) įrašymo įrangos atmintyje pagal šios direktyvos II priedą ir (arba) spaudiniuose;

                  2)

                  Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 15 straipsnio 7 dalyje nurodytam laikotarpiui, visi atvejai, kai viršijamas transporto priemonės leistinas greitis, N3 kategorijos transporto priemonėms apibrėžtini kaip bet kokie ilgesni kaip vienos minutės laikotarpiai, kurių metu transporto priemonė viršija 90 km/h greitį, o M3 kategorijos transporto priemonėms – kai viršijamas 105 km/h greitis (N3 ir M3 kategorijos yra apibrėžtos 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvos 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo (1) II priedo A dalyje);

                  3)

                  tam tikrais atvejais – transporto priemonės pasiekti trumpalaikiai greičiai, įrašymo įrangos užregistruoti ne daugiau kaip per 24 praėjusias transporto priemonės eksploatavimo valandas;

                  4)

                  geras įrašymo įrangos veikimas (nustatomi galimi tachografo, vairuotojo kortelės ir (arba) registracijos lapų trūkumai) arba, jei reikia, reglamento (EEB) Nr. 3820/85 14 straipsnio 5 dalyje nurodytų dokumentų buvimas transporto priemonėje.

            B dalis
      PATIKRINIMAI ĮMONĖSE
      Be A dalyje nurodytų patikrinimų metu tikrinamų rodiklių, įmonėse tikrinami:

                  1)

                  kassavaitiniai poilsio laikotarpiai ir vairavimo trukmė tarp šių poilsio laikotarpių;

                  2)

                  vairavimo trukmės ribojimo dviem savaitėm laikymasis;

                  3)

                  registracijos lapai, transporto priemonės ir vairuotojo kortelės duomenys bei spaudiniai.

            Jei nustatomas pažeidimas, prireikus, valstybės narės gali tikrinti galimą bendrą kitų kurstytojų ar transporto grandinės dalyvių, pavyzdžiui, krovinio siuntėjų, ekspeditorių ar rangovų, atsakomybę, įskaitant tikrinimą, ar transporto paslaugų teikimo sutartyse laikomasi Reglamentų (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85.

         (1)  OL L 42, 1970 2 23, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2006/28/EB (OL L 65, 2006 3 7, p. 27).

      II PRIEDAS
      Vykdomųjų įstaigų naudojama standartinė įranga
      Valstybės narės užtikrina, kad vykdydamos I priede nustatytas pareigas vykdomosios įstaigos būtų aprūpintos šia standartine įranga, kuri gali:

                  1)

                  perkelti skaitmeninio tachografo užregistruotus transporto priemonės ir vairuotojo kortelės duomenis, juos skaityti ir analizuoti ir (arba) perduoti informaciją į centrinę duomenų bazę išnagrinėti;

                  2)

                  tikrinti tachografo registracijos lapus.

      III PRIEDAS
      Pažeidimai
      Pagal 9 straipsnio 3 dalį, taikant šią direktyvą, šis neišsamus sąrašas naudojamas kaip gairės nustatant, kas laikytina pažeidimais:

                  1)

                  didžiausios leistinos kasdienio, kassavaitinio ar dviejų savaičių vairavimo trukmės viršijimas;

                  2)

                  minimalių kasdienio bei kassavaitinio poilsio laikotarpių nepaisymas;

                  3)

                  minimalių pertraukų nepaisymas;

                  4)

                  Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3821/85 reikalavimų nesilaikymas įrengiant tachografą.

         PAREIŠKIMAI

      Komisija pareiškia, kad dėl rimtų pažeidimų klasifikavimo, jos supratimu, rimti Reglamento dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo pažeidimai apima šiuos atvejus:

                  1.

                  didžiausia leistina kasdienio, kassavaitinio ar dviejų savaičių vairavimo trukmė viršijama 20 % ar daugiau;

                  2.

                  minimalaus kasdienio ar kassavaitinio poilsio laikotarpio nepaisymas 20 % ar daugiau;

                  3.

                  minimalios pertraukos nepaisymas 33 % ir daugiau ir

                  4.

                  nesumontuotas tachografas pagal Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3821/85/EEB reikalavimus.

            Komisija ir valstybės narės turi labai stengtis užtikrinti, kad per du metus nuo šio reglamento įsigaliojimo AETR nuostatos būtų suderintos su šio reglamento nuostatomis. Jei per nurodytą laikotarpį nepavyksta to atlikti, Komisija pasiūlo tinkamą situacijos sprendimą.


title: 2001 m. spalio 23 d. Tarybos direktyva 2001/88/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 91/630/EEB, nustatančią būtiniausius kiaulių apsaugos reikalavimus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0088

Oficialusis leidinys L 316 , 01/12/2001 p. 0001 - 0004

		Tarybos direktyva 2001/88/EB2001 m. spalio 23 d.iš dalies keičianti Direktyvą 91/630/EEB, nustatančią būtiniausius kiaulių apsaugos reikalavimusEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],pasitarusi su Regionų komitetu,kadangi:(1) Sutarties protokolas dėl gyvūnų apsaugos ir gerovės reikalauja, kad formuojant ir įgyvendinant Bendrijos žemės ūkio politiką, Bendrija ir valstybės narės visapusiškai atsižvelgtų į gyvūnų gerovės reikalavimus ir kartu laikytųsi valstybių narių nuostatų bei gerbtų papročius, pirmiausia susijusius su religinėmis apeigomis, kultūros tradicijomis ir regioniniu paveldu.(2) remdamasi Tarybos direktyvos 91/630/EEB [4] 6 straipsniu, Komisija pateikė pranešimą apie intensyvaus kiaulių auginimo sistemas, ypač atsižvelgdama į paršavedžių, auginamų taikant įvairaus lygio jų judėjimo apribojimus ir grupėmis, gerovę, ir pateikė pasiūlymus dėl taisyklių koregavimo.(3) kiaulės, kaip gyvi gyvūnai, yra įtrauktos į Sutarties I priede nustatytą produktų sąrašą.(4) Veterinarijos mokslinio komiteto 1977 m. rugsėjo 30 d. išvada teigia, jog kiaulėms turėtų būti suteikta teisė pasinaudoti aplinkos teikiamomis galimybėmis, susijusiomis su jų poreikiu judėti bei patenkinti įgimtą smalsumo poreikį, kai iš tikrųjų kiaulių gerovė nukenčia dėl griežtų jų erdvės apribojimų.(5) aplinkos įvairovę ir judėjimo laisvę turinčioms paršavedėms yra būdinga bendrauti su kitomis kiaulėmis. Todėl dabartinė praktika laikyti kiaules uždarytas turėtų būti uždrausta. Tačiau augintojams reikėtų duoti pakankamai laiko atlikti struktūrinius gamybinių patalpų pakeitimus.(6) turi būti palaikoma įvairių su gerove susijusių kriterijų, į kuriuos būtina atsižvelgti, pusiausvyra, pvz., sveikatos, ekonominių, socialinių, poveikio aplinkai.(7) siekiant pakelti kiaulių gerovės lygį, ypač susijusį su Direktyvoje 91/630/EEB nenurodytais aspektais, reikėtų, kad Komisija, atsižvelgdama į vėlesnius tyrimus ir praktinę patirtį, pateiktų naują ataskaitą.(8) priemonės, būtinos norint įgyvendinti Direktyvą 91/630/EEB, turėtų būti priimamos remiantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [5],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 91/630/EEB šiuo dokumentu yra keičiama taip:1) 3 straipsnis pakeičiamas ir išdėstomas taip:"3 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad:1. Visi ūkiai atitinka šiuos reikalavimus:a) kiekvienoje grupėje laikomam nujunkytam paršeliui arba penimai kiaulei, išskyrus sukergtas kiaulaites ir paršavedes, laisvas (be pertvarų) grindų plotas turi būti ne mažesnis kaip:Gyvasis svoris kg | m2 |Iki 10 | 0,15 |Nuo 10 iki 20 | 0,20 |Nuo 20 iki 30 | 0,30 |Nuo 30 iki 50 | 0,40 |Nuo 50 iki 85 | 0,55 |Nuo 85 iki 110 | 0,65 |Daugiau kaip 110 | 1,00 |b) kiekvienai sukergtai kiaulaitei ir kiekvienai paršavedei, laikomai grupėse, turi būti skirtas ne mažesnis kaip atitinkamai 1,64 m2 ir 2,25 m2 bendras laisvas (be pertvarų) grindų plotas. Kai grupę sudaro ne daugiau kaip 6 minėti gyvūnai, laisvas grindų plotas turi būti padidintas 10 % Kai grupę sudaro 40 arba daugiau gyvūnų, laisvas grindų plotas gali būti 10 % sumažintas.2) Grindų paviršiai atitinka šiuos reikalavimus:a) sukergtoms kiaulaitėms ir paršingoms paršavedėms: 1 dalies b punkte nurodyto ploto dalis, ne mažiau kaip 0,95 m2 vienai kiaulaitei ir ne mažiau kaip 1,3m2 paršavedei, turi būti ištisinė kieta danga, kurios ne daugiau kaip 15 % skiriama drenažo angoms;b) jei kiaulių grupė yra laikoma ant betoninių grotelinių grindų:i) didžiausias angų plotis turi būti:- 11 mm paršeliams,- 14 mm nujunkytiems paršeliams,- 18 mm penimoms kiaulėms,- 20 mm sukergtoms kiaulaitėms ir paršavedėms;ii) mažiausias grotelių virbo plotis turi būti:- 50 mm paršeliams ir nujunkytiems paršeliams ir- 80 mm penimoms kiaulėms ir sukergtoms kiaulaitėms bei paršavedėms;3. Draudžiama statyti naujus arba pertvarkyti senus paršavedžių arba kiaulaičių pririšimo įrenginius. Nuo 2006 m. sausio 1 d. paršavedes ir kiaulaites rišti draudžiama.4. a) paršavedžių ir kiaulaičių laikymo grupėje laikotarpis prasideda praėjus keturioms savaitėms nuo jų apvaisinimo ir baigiasi likus vienai savaitei iki numatyto paršiavimosi laiko. Tvarto, kuriame yra laikoma grupė, sienelės ilgis turi būti ne mažesnis kaip 2,8 m. Jei grupę sudaro mažiau kaip 6 paršavedės ar kiaulaitės, jų tvarto sienelės ilgis turi būti ne mažesnis kaip 2,4 m;b) taikant išlygą a punkto nuostatoms, paršavedės ir kiaulaitės, išaugintos ūkiuose, kuriuose auginama mažiau kaip 10 paršavedžių, a punkte minėtu laikotarpiu gali būti laikomos atskirai, jei jos gali laisvai apsisukti savo garduose.5. Nepažeidžiant priede nustatytų reikalavimų, paršavedėms ir kiaulaitėms turi būti lengvai prieinama jų manipuliavimo poreikiams skirta medžiaga, atitinkanti bent jau tam tikrus to priedo reikalavimus.6. Grupėje laikomos paršavedės ir kiaulaitės turi būti šeriamos taikant tokią sistemą, kuri leistų kiekvienai iš jų gauti pakankamai maisto ir tada, kai yra konkurencija.7. Norint patenkinti paršingų paršavedžių ir kiaulaičių alkio bei kramtymo poreikius, joms visoms turi būti duodama pakankamai stambaus arba daug ląstelienos turinčio bei didelės energetinės vertės pašaro.8. Grupėje laikomos agresyvios, kitų agresyvių puolamos, sergančios arba sužeistos kiaulės laikinai gali būti laikomos atskiruose tvartuose. Šis atskiras tvartas turi būti toks, kad jos galėtų laisvai jame apsisukti, jei tai neprieštarauja konkretiems veterinarų patarimams.9. Nuo 2003 m. sausio 1 d. 1 dalies b punkto, 2, 4 bei 5 dalių nuostatos ir 8 dalies paskutinis sakinys yra taikomi visiems naujai pastatytiems, perstatytiems arba po tos datos pradedamiems naudoti ūkiams. Nuo 2013 m. sausio 1 d. šios nuostatos bus taikomos visiems ūkiams.4 dalies a punkto nuostatos netaikomos ūkiams, kuriuose yra mažiau kaip penkios paršavedės."2) Įterpiamas šis straipsnis:"5a straipsnisValstybės narės užtikrina, kad:1. Kiekvienas asmuo, samdantis arba įdarbinantis kiaulių prižiūrėtojus, užtikrina, kad jie gautų nurodymus ir patarimus dėl atitinkamų 3 straipsnio ir priedo nuostatų.2. Gali būti rengiami atitinkami mokymo kursai. Svarbiausias dėmesys juose turi būti skiriamas gerovės klausimams."3. 6 straipsnis pakeičiamas ir išdėstomas taip:"6 straipsnis1. Komisija, pageidautina iki 2005 m. sausio 1 d. ir jokiu būdu ne vėliau kaip iki 2005 m. liepos 1 d., pateikia Tarybai pranešimą, parengtą remiantis Gyvūnų sveikatos ir gerovės mokslinio komiteto nuomone. Ją rengiant atsižvelgiama į socialines ekonomines, sanitarines išvadas, pasekmes aplinkai ir skirtingas klimato sąlygas. Be to, atsižvelgiama ir į kiaulininkystės bei mėsos perdirbimo technologijų ir sistemų, kurios galbūt sumažintų chirurginio kastravimo būtinybę, tobulinimą. Prireikus kartu su pranešimu pateikiami atitinkami įstatyminiai pasiūlymai dėl įvairių taikytinų su erdve ir grindų tipais susijusių nuolaidų poveikio nujunkytų paršelių ir penimų kiaulių gerovei. Taryba priima šiuos pasiūlymus kvalifikuota balsų dauguma.2. Komisija ne vėliau kaip iki 2008 m. sausio 1 d. pateikia Tarybai pranešimą, parengtą remiantis Gyvūnų sveikatos ir gerovės mokslinio komiteto nuomone.Pranešime pirmiausia nurodoma:a) gyvūnų tankumo, įskaitant grupės dydį ir gyvūnų skirstymo į grupes metodus, poveikį kiaulių gerovei, įskaitant jų sveikatą, esant įvairioms ūkininkavimo sistemoms;b) gardo konstrukcijos ir įvairių grindų tipų poveikis kiaulių gerovei, įskaitant jų sveikatą ir atsižvelgiant į skirtingas klimato sąlygas;c) rizikos faktoriai, susiję su uodegų kandžiojimu, ir patarimai sumažinti būtinybę karpyti uodegas;d) tolesnė paršingų paršavedžių apgyvendinimo grupėse sistemos plėtra, atsižvelgiant į patologinius, zootechninius, fiziologinius ir etologinius įvairių sistemų aspektus, į kiaulių sveikatą, poveikį aplinkai ir skirtingas klimato sąlygas;e) ploto, įskaitant suaugusiems veisliniams kuiliams skirtą atskirą plotą (apvaisinimo tikslams), reikalavimų nustatymas;f) tolesnė sukergtų ir apsiparšiavusių paršavedžių palaido laikymo sistemos, atitinkančios jų poreikius ir nekeliančios pavojaus paršelių gyvybei, plėtra;g) vartotojų požiūris ir nuostata dėl kiaulienos esant skirtingiems gyvūnų gerovės gerinimo lygiams;h) įvairių kiaulių auginimo sistemų socialiniai ekonominiai padariniai ir jų įtaka Bendrijos ekonominiams partneriams.Prireikus kartu su pranešimu pateikiami įstatyminiai pasiūlymai."4) 10 straipsnis pakeičiamas ir išdėstomas taip:"10 straipsnis1. Komisijai padeda Sprendimu 68/361/EEB [6] įkurtas Veterinarijos nuolatinis komitetas (toliau – Komitetas).2. Darant nuorodą į šį straipsnį, taikomi Tarybos sprendimo 1999/468/EB [7] 5 ir 7 straipsniai.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje minimas laikotarpis yra trys mėnesiai.3. Komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles.".2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2003 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 2001 m. spalio 23 d.Tarybos varduPirmininkasA. Neyts-Uyttebroeck[1] OL C 154, 2001 5 29, p. 114.[2] 2001 m. birželio 14 d. Europos Parlamento pateikta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 221, 2001 8 7, p. 74.[4] OL K 340, 1991 12 11, p. 33.[5] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[6] OL L 255, 1968 10 18, p. 23.[7] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.--------------------------------------------------