title: 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos Direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0013

Oficialusis leidinys L 095 , 21/04/1993 p. 0029 - 0034 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 12 p. 0169  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 12 p. 0169

		Tarybos Direktyva 93/13/EEB1993 m. balandžio 5 d.dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojaisEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 100 A straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi reikia patvirtinti priemones, siekiant palaipsniui iki 1992 m. gruodžio 31 d. sukurti vidaus rinką; kadangi vidaus rinka apima vidaus sienų neturinčią teritoriją, kurioje prekės, asmenys, paslaugos ir kapitalas juda laisvai;kadangi sutarčių, sudaromų tarp prekių pardavėjų ar paslaugų tiekėjų, iš vienos pusės, ir jų vartotojų, iš kitos, sąlygas reglamentuojantys valstybių narių įstatymai ženkliai skiriasi, ir dėl to skiriasi prekių ir paslaugų pardavimo vartotojams nacionalinės rinkos, o tarp pardavėjų ir tiekėjų gali atsirasti konkurencijos iškraipymai, ypač kai jie parduoda ir tiekia kitose valstybėse narėse;kadangi, visų pirma, tuose valstybių narių įstatymuose, kurie yra susiję su nesąžiningomis sąlygomis sutartyse su vartotojais, yra ryškių skirtumų;kadangi valstybės narės yra atsakingos užtikrinti, kad su vartotojais sudarytose sutartyse nebūtų nesąžiningų sąlygų;kadangi, apskritai kalbant, vartotojai nežino kitų valstybių narių teisės normų, kurios reglamentuoja prekių ar paslaugų pardavimo sutartis; kadangi šis žinių trūkumas gali sulaikyti juos nuo prekių ar paslaugų pirkimo kitoje valstybėje narėje tiesioginių sandorių sudarymo;kadangi, siekiant palengvinti vidaus rinkos sukūrimą bei apsaugoti pilietį kaip vartotoją, įsigyjant prekes ar paslaugas pagal sutartis, kurioms taikomi kitų valstybių narių įstatymai, būtina iš šių sutarčių pašalinti nesąžiningas sąlygas;kadangi tokiu būdu bus palengvinta prekių pardavėjų bei paslaugų tiekėjų užduotis parduoti prekes ar tiekti paslaugas tiek savo šalyje, tiek visoje vidaus rinkoje; kadangi taip bus skatinama konkurencija, prisidedanti prie platesnio pasirinkimo, siūlomo Bendrijos piliečiams kaip vartotojams;kadangi dviejose Bendrijos programose dėl vartotojo apsaugos ir informavimo politikos [4] pabrėžiama, jog svarbu apsaugoti vartotojus sutarties nesąžiningų sąlygų atvejais; kadangi ši apsauga privalo būti numatyta įstatymuose ir kituose teisės aktuose, kurie yra suderinti Bendrijos lygmenyje arba priimti tiesiogiai tame lygmenyje;kadangi pagal principą, išdėstytą tekste su antrašte "Vartotojų ekonominių interesų apsauga", kaip nurodyta tose programose: "asmenys, įsigyjantys prekes ir paslaugas, turi būti apsaugoti nuo pardavėjo ar tiekėjo piktnaudžiavimo savo galia, ypač nuo vienašalių tipinių sutarčių ir nuo esminių teisių nesąžiningo neįtraukimo į sutartis";kadangi vartotojo apsauga būtų veiksmingesnė priėmus vienodas teisės normas nesąžiningų sąlygų atžvilgiu; kadangi tos normos turėtų būti taikomos visoms pardavėjų ar tiekėjų su vartotojais sudaromoms sutartims; kadangi todėl, inter alia, darbo sutartys, sutartys susijusios su teisėmis į paveldėjimą, sutartys susijusios su teisėmis pagal šeimos teisę ir bendrovių inkorporavimo ar organizavimo sutartys arba ūkinių bendrijų sutartys neturi būti įtrauktos į šią direktyvą;kadangi ir žodžiu, ir raštu sudaromos sutartys turi vienodai apsaugoti vartotoją, nepriklausomai nuo to, ar raštu sudaromų sutarčių atveju jų sąlygos išdėstomos viename ar keliuose dokumentuose;tačiau kadangi nacionaliniai įstatymai, kokie jie yra dabar, leidžia numatyti tik dalinį jų suderinimą; kadangi, visų pirma, ši direktyva apima tik tas sutarčių sąlygas, dėl kurių nebuvo atskirai derėtasi; kadangi valstybės narės turi turėti galimybę, deramai atsižvelgiant į Sutartį, vartotojams suteikti didesnę apsaugą nacionalinėmis nuostatomis, kurios yra griežtesnės už šios direktyvos nuostatas;kadangi daroma prielaida, jog valstybių narių įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatose, kurios tiesiogiai ar netiesiogiai nustato su vartotojais sudaromų sutarčių sąlygas, nėra nesąžiningų sąlygų; kadangi dėl to, atrodo, kad nėra būtina kontroliuoti kaip vykdomos tos sąlygos, kurios atspindi įstatymų ar kitų teisės aktų privalomąsias nuostatas ir tarptautinių konvencijų, prie kurių valstybės narės arba Bendrija yra prisijungusios, principus ar nuostatas; kadangi tuo požiūriu 1 straipsnio 2 dalyje pateikiama formuluotė "įstatymų ar kitų teisės aktų privalomosios nuostatos" numato ir normas, kurios pagal įstatymą yra taikomos susitariančioms šalims, jei nebuvo susitarta kitaip;kadangi valstybės narės visgi turi užtikrinti, kad nesąžiningos sąlygos nebūtų įtraukiamos, ypač dėl to, jog ši direktyva yra taip pat taikoma visuomeniniams verslams, prekybai arba profesijoms;kadangi būtina bendrai nustatyti kriterijus sutarčių sąlygų nesąžiningumui įvertinti;kadangi pasirinktų bendrų kriterijų pagrindu vertinant sąlygų nesąžiningumą, ypač kai vykdomas viešasis pardavimas ar tiekimas, ir taip, atsižvelgiant į vartotojų solidarumą, suteikiant kolektyvinės paslaugas, privalu iš viso įvertinti ir įvairius susijusius interesus; kadangi tai yra laikoma sąžiningumo reikalavimu; kadangi vertinant sąžiningumą ypač reikia atsižvelgti į šalių derybinių pozicijų tvirtumą, į tai ar vartotojas turėjo paskatų sutikti su sąlyga ir ar prekės arba paslaugos buvo parduotos arba suteiktos pagal specialų vartotojo užsakymą; kadangi pardavėjas ar tiekėjas gali patenkinti sąžiningumo reikalavimą, kai jis dorai ir teisingai veikia kitos šalies atžvilgiu, į kurios teisėtus interesus jis turi atsižvelgti;kadangi prie šios direktyvos pridedamas sąlygų sąrašas gali būti tik orientacinis ir dėl to, jog direktyva yra minimalaus pobūdžio, šių sąlygų apimtis gali būti valstybių narių plečiama ar labiau ribojama jų nacionaliniais įstatymais;kadangi prekių ar paslaugų pobūdis turėtų turėti įtakos vertinant sutarčių sąlygų nesąžiningumą;kadangi šioje direktyvoje nei tos sąlygos, kurios apibūdina pagrindinį sutarties dalyką, nei tos, kurios apibūdina prekių ar teikiamų paslaugų kokybės/kainos santykį nėra vertinamos nesąžiningumo atžvilgiu; kadangi visgi į pagrindinį sutarties dalyką bei kainos/kokybės santykį galima atsižvelgti vertinant kitų sąlygų sąžiningumą; kadangi, inter alia, iš to matyti, kad draudimo sutartyse draudžiamąją riziką ar draudiko atsakomybę aiškiai apibrėžiančios arba apribojančios sąlygos nėra tokiu būdu vertinamos, nes į šiuos apribojimus atsižvelgiama apskaičiuojant vartotojo mokamos įmokos dydį;kadangi sutartys turi būti rašomos aiškia, suprantama kalba, ir vartotojui faktiškai turi būti suteikiama galimybė išnagrinėti visas sąlygas, o kilus abejonėms, turi būti interpretuojama vartotojo naudai;kadangi valstybės narės turi užtikrinti, kad pardavėjo ar tiekėjo su vartotojais sudaromose sutartyse nebūtų naudojamos nesąžiningos sąlygos, o jeigu vis dėlto tokių sąlygų yra, kad jos vartotojui nebūtų privalomos, o sutartis ir toliau būtų šalims privaloma tomis sąlygomis, jei ji gali išlikti be nesąžiningų nuostatų;kadangi iškyla pavojus, jog, tam tikrais atvejais, vartotojas gali netekti šia direktyva teikiamos apsaugos, sutarčiai taikytina teise pasirenkant Bendrijai nepriklausančios valstybės teisę; kadangi dėl to į šią direktyvą turi būti įtraukiamos šiam pavojui išvengti skirtos nuostatos;kadangi asmenys arba organizacijos, pagal valstybės narės teisės aktus laikomos tuo klausimu turinčiomis teisėtą interesą, privalo turėti galimybių pradėti procesinius veiksmus dėl sutarties, kuri sudaryta bendram naudojimui su vartotojais sudaromose sutartyse, sąlygų, ir, visų pirma, dėl nesąžiningų sąlygų, teisme arba administracinėje institucijoje, kuri yra kompetentinga nagrinėti skundus arba inicijuoti atitinkamus procesinius veiksmus; tačiau kadangi ši galimybė nereikalauja bendrųjų sąlygų, įgytų atskiruose ekonominiuose sektoriuose, išankstinio patvirtinimo;kadangi valstybių narių teismai arba administracinės institucijos privalo disponuoti pakankamomis bei veiksmingomis priemonėmis apsisaugojant nuo nuolatinio nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais taikymo,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Šia direktyva siekiama suderinti valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus susijusius su nesąžiningomis sąlygomis pardavėjo ar tiekėjo su vartotoju sudaromose sutartyse.2. Sutarčių sąlygoms, atspindinčioms įstatymų ar kitų teisės aktų privalomąsias nuostatas ir tarptautinių konvencijų, prie kurių yra prisijungusios valstybės narės ar Bendrija, nuostatas ar principus, ypač transporto srityje, šios direktyvos nuostatos nėra taikomos.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "nesąžiningos sąlygos" – tai 3 straipsnyje apibrėžtos sutarčių sąlygos;b) "vartotojas" – bet kuris fizinis asmuo, kuris sutartyse, kurioms taikoma ši direktyva, veikia siekdamas tikslų, nesusijusių su jo verslu, prekyba ar profesija;c) "pardavėjas ar tiekėjas" – bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kuris sutartyse, kurioms taikoma ši direktyva veikia ne savo verslo, prekybos ar profesijos tikslias, nesvarbu ar tai būtų viešoji, ar privati nuosavybė.3 straipsnis1. Ta sutarties sąlyga, dėl kurios nebuvo atskirai derėtasi, yra laikoma nesąžininga, jeigu pažeidžiant sąžiningumo reikalavimą dėl jos atsiranda ryškus neatitikimas tarp iš sutarties kylančių šalių teisių ir pareigų vartotojo nenaudai.2. Visada yra laikoma, kad dėl sąlygos nebuvo atskirai derėtasi, jeigu ji buvo parengta iš anksto, ir vartotojas dėl to negalėjo padaryti įtakos sąlygos esmei, ypač iš anksto suformuluotos tipinės sutarties atveju.Faktas, kad buvo atskirai derėtasi dėl tam tikrų sąlygos aspektų arba vienos konkrečios sąlygos, neužkerta kelio šį straipsnį taikyti likusiai sutarties daliai, jeigu bendrai įvertinus sutartį paaiškėja, jog tai vis dėlto yra iš anksto suformuluota tipinė sutartis.Tuo atveju, kai bet kuris pardavėjas ar tiekėjas tvirtina, kad dėl tipinės sąlygos buvo atskirai derėtasi, jam tenka to įrodinėjimo pareiga.3. Priede pateikiamas orientacinis ir neišsamus sąlygų, kurias galima laikyti nesąžiningomis, sąrašas.4 straipsnis1. Nepažeidžiant 7 straipsnio, sutarties sąlygos nesąžiningumas vertinamas, atsižvelgiant į prekių ar paslaugų, dėl kurių buvo sudaryta sutartis, pobūdį, ir sutarties sudarymo metu nurodant visas sutarties sudarymo aplinkybes ir visas kitas tos sutarties arba kitos sutarties, nuo kurios ji priklauso, sąlygas.2. Sąlygų nesąžiningumo vertinimas nėra susijęs nei su pagrindinio sutarties dalyko apibrėžimu, nei su kainos ir atlygio adekvatumu mainais suteiktoms paslaugoms ar prekėms, jei šios sąlygos pateikiamos aiškia, suprantama kalba.5 straipsnisTose sutartyse, kur visos ar tam tikros vartotojui siūlomos sąlygos pateikiamos raštu, jos visada turi būti išdėstomos aiškia, suprantama kalba. Atsiradus abejonių dėl sąlygos reikšmės, interpretuojama vartotojo naudai. Ši taisyklė dėl interpretavimo netaikoma 7 straipsnio 2 dalyje nustatytų procedūrų atveju.6 straipsnis1. Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos naudojamos sutartyje, kurią pardavėjas ar tiekėjas sudaro su vartotoju taip, kaip numatyta jų nacionalinės teisės aktuose, nebūtų privalomos vartotojui, ir kad sutartis ir toliau būtų šalims privaloma tomis sąlygomis, jei ji gali išlikti be nesąžiningų nuostatų.2. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos užtikrinti, kad vartotojas neprarastų šia direktyva teikiamos apsaugos, sutarčiai taikytina teise pasirenkant Bendrijai nepriklausančios valstybės teisę, jei pastaroji yra artimai susijusi su valstybių narių teritorija.7 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad vartotojų ir konkurentų naudai egzistuotų pakankamos ir veiksmingos priemonės, užkertančios kelią nuolatiniam nesąžiningų sąlygų naudojimui sutartyse, pardavėjų ar tiekėjų sudaromose su vartotojais.2. Pirmojoje straipsnio dalyje nurodytos priemonės apima nuostatas, pagal kurias asmenys arba organizacijos, pagal nacionalinės teisės aktus turinčios teisėtą interesą apsaugoti vartotojus, gali pagal atitinkamus nacionalinės teisės aktus iškelti bylą teismuose arba kompetentingose administracinėse institucijose, kad būtų priimtas sprendimas dėl to, ar bendram naudojimui parengtos sutarčių sąlygos yra nesąžiningos, ir galėtų būti pritaikytos tinkamos ir veiksmingos priemonės, užkertančios kelią tolesniam tokių sąlygų naudojimui.3. Tinkamai atsižvelgiant į nacionalinės teisės aktus, antrojoje straipsnio dalyje nurodytos teisinės apsaugos priemonės gali būti atskirai arba kartu nukreiptos prieš kelis pardavėjus ar tiekėjus iš tos pačios ekonomikos sektoriaus arba prieš jų asociacijas, kurios naudoja arba rekomenduoja naudoti tas pačias bendrąsias sutarčių sąlygas arba panašias sąlygas.8 straipsnisValstybės narės gali priimti arba išlaikyti pačias griežčiausias Sutartį atitinkančias nuostatas šia direktyva reglamentuojamoje srityje, siekiant užtikrinti maksimalią vartotojo apsaugą.9 straipsnisPraėjus ne daugiau kaip penkeriems metams nuo 10 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą apie šios direktyvos taikymą.10 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1994 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Šios nuostatos taikomos visoms po 1994 m. gruodžio 31 d. sudarytoms sutartims.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindines nuostatas.11 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1993 m. balandžio 5 d.Tarybos varduPirmininkasN. Helveg Petersen[1] OL C 73, 1992 3 24, p. 7.[2] OL C 326, 1991 12 16, p. 108 irOL C 21, 1993 1 25.[3] OL C 159, 1991 6 17, p. 34.[4] OL C 92, 1975 4 25, p.1 irOL C 133, 1981 6 3, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDAS3 STRAIPSNIO 3 DALYJE NURODYTOS SĄLYGOSSąlygos, kurių tikslas arba rezultatas:a) panaikinti arba apriboti pardavėjo ar tiekėjo teisinę atsakomybę tuo atveju, kai vartotojas miršta arba jis yra sužalojamas dėl to pardavėjo ar tiekėjo veiksmo arba neveikimo;b) netinkamai panaikinti arba apriboti vartotojo juridines teises, vis-à-vis pardavėjo ar tiekėjo arba kitos šalies, tuo atveju, jei pardavėjas arba tiekėjas visiškai arba iš dalies nevykdo arba netinkamai vykdo bet kuriuos sutartinius įsipareigojimus, įskaitant ir galimybę įskaityti pardavėjui ar tiekėjui savo skolą vietoj bet kokios pretenzijos, kurią vartotojas gali turėti prieš juos;c) vartotojui sutartį padaryti privaloma, kai tuo tarpu pardavėjo ar tiekėjo paslaugos teikiamos su sąlyga, kurios įgyvendinimas priklauso tik nuo jų valios;d) leisti pardavėjui ar tiekėjui pasilikti vartotojo sumokėtas sumas, kai pastarasis nusprendžia nesudaryti ar nevykdyti sutarties, nenumatant galimybės vartotojui gauti ekvivalentiško dydžio kompensaciją iš pardavėjo ar tiekėjo, kai pastarasis yra toji šalis, kuri nutraukia sutartį;e) reikalauti iš bet kurio vartotojo, kuris neįvykdo savo įsipareigojimo, kaip kompensaciją už tai sumokėti neproporcingai didelę sumą;f) įgalinti pardavėją ar tiekėją savo nuožiūra nutraukti sutartį, kai ta pati galimybė nėra suteikiama vartotojui, arba leisti pardavėjui ar tiekėjui pasilikti sumas, sumokėtas už paslaugas, kurios dar nėra jo suteiktos, kai pats pardavėjas ar tiekėjas nutraukia sutartį;g) įgalinti pardavėją ar tiekėją nutraukti neterminuotą sutartį, tinkamai apie tai nepranešus, išskyrus atvejus, kai tam yra rimtų priežasčių;h) automatiškai pratęsti terminuotą sutartį, vartotojui nepareiškus kitokios nuomonės, kai nustatomas nepagrįstai trumpas terminas vartotojui pareikšti tokį norą nepratęsti sutarties;i) sąlygas, su kuriomis vartotojas neturėjo realios galimybės susipažinti iki sutarties sudarymo, padaryti jam neatšaukiamai privalomomis;j) įgalinti pardavėją ar tiekėją vienašališkai be pakankamos priežasties, kuri nurodoma sutartyje, pakeisti jos sąlygas;k) įgalinti pardavėją ar tiekėją vienašališkai be pakankamos priežasties pakeisti bet kurias produkto arba teikiamos paslaugos charakteristikas;l) numatyti, kad prekių kainos būtų nustatomos jų pristatymo metu arba leisti prekių pardavėjui ar paslaugų tiekėjui didinti savo kainą, abiem atvejais vartotojui nesuteikiant atitinkamos teisės nutraukti sutartį, jeigu galutinė kaina yra per didelė, lyginant su ta kaina, dėl kurios buvo susitarta, kai buvo sudaroma sutartis;m) suteikti pardavėjui ar tiekėjui teisę nustatyti, ar pateiktos prekės ar suteiktos paslaugos atitinka sutartį, arba suteikti jam išskirtinę teisę savaip aiškinti bet kurią sutarties sąlygą;n) riboti pardavėjo ar tiekėjo pareigą pripažinti jo atstovų prisiimtus įsipareigojimus arba padaryti savo įsipareigojimus priklausomais nuo tam tikrų formalumų laikymosi;o) įpareigoti vartotoją įgyvendinti visus savo įsipareigojimus, kai pardavėjas arba tiekėjas nevykdo savųjų;p) suteikti pardavėjui ar tiekėjui galimybę perduoti sutartyje nurodytas savo teises ir pareigas, kai tai gali sumažinti vartotojo garantijas, negavus pastarojo sutikimo;q) panaikinti arba trukdyti vartotojo teisei pareikšti ieškinį arba naudotis bet kuria kita teisinės apsaugos priemone, ypač reikalaujant, kad vartotojas ginčus pavestų spręsti išskirtinai arbitražui, kuriam nėra taikomos teisinės nuostatos, nederamai apriboti jo turimus įrodymus arba skirti jam įrodinėjimo pareigą, kuri pagal taikytinus teisės aktus turėtų tekti kitai sutarties šaliai.1. g, j ir l punktų taikymo sritisa) g punktas nekliudo taikyti sąlygas, pagal kurias finansinių paslaugų tiekėjas pasilieka sau teisę nepranešęs vienašališkai nutraukti neterminuotą sutartį, esant pakankamai priežasčiai, su sąlyga, kad reikalaujama, jog tiekėjas nedelsdamas apie tai informuotų kitą sutarties šalį arba šalis;b) j punktas nekliudo taikyti sąlygas, pagal kurias finansinių paslaugų tiekėjas pasilieka sau teisę nepranešęs keisti vartotojo mokamą arba pastarajam mokamą palūkanų normą arba mokesčius už kitas finansines paslaugas, esant pakankamai priežasčiai su sąlyga, kad reikalaujama, jog tiekėjas kaip galima anksčiau apie tai praneša kitai sutarties šaliai arba šalims, ir kad pastarieji yra laisvi tuoj pat nutraukti sutartį.j punktas taip pat nekliudo taikyti sąlygas, pagal kurias pardavėjas ar tiekėjas pasilieka sau teisę vienašališkai keisti neterminuotos sutarties sąlygas, su sąlyga, kad reikalaujama, jog jis protingai informuotų vartotoją, o vartotojas yra laisvas nutraukti sutartį;c) g, j ir l punktai netaikomi:- sandoriuose dėl perleidžiamų vertybinių popierių, finansinių priemonių ir kitų produktų ar paslaugų, kai kaina yra susieta su svyravimais vertybinių popierių biržoje kotiruojamose kainose ar indeksuose arba finansinės rinkos kursams, kurių pardavėjas ar tiekėjas nekontroliuoja,- sutartims dėl užsienio valiutos, kelionės čekių pirkimo ar pardavimo arba dėl tarptautinių piniginių perlaidų užsienio valiuta;d) l punktas nekliudo taikyti sąlygas dėl kainų indeksavimo, kai tai yra teisėta, su sąlyga, kad aiškiai apibūdinamas metodas, pagal kurį kainos kinta.--------------------------------------------------


title: 1994 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/36/EB dėl maisto produktuose naudojamų dažų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994L0036

Oficialusis leidinys L 237 , 10/09/1994 p. 0013 - 0029 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 27 p. 0015  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 27 p. 0015

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/36/EB1994 m. birželio 30 d.dėl maisto produktuose naudojamų dažųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo, [1] ypač į jos 3 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [2],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos procedūros [4],kadangi skirtingi nacionaliniai įstatymai, susiję su dažų naudojimo maisto produktuose sąlygomis, trukdo laisvam maisto produktų judėjimui; kadangi tai gali sudaryti sąlygas nesąžiningai konkurencijai;kadangi numatant visas šių maisto priedų naudojimo sąlygas ir taisykles, pirmiausia turėtų būti siekiama apsaugoti ir informuoti vartotoją;kadangi maisto priedas gali būti naudojamas tik tada, kai įrodyta, kad tai technologiškai neišvengiama ir jeigu tai nekenkia vartotojo sveikatai;kadangi dažai naudojami siekiant grąžinti natūralią išvaizdą maistui, kurio spalvą taip paveikė perdirbimas, laikymas, pakavimas ir paskirstymas, kad dėl to galėjo nukentėti jo išorinis patrauklumas;kadangi dažai naudojami siekiant suteikti maistui patrauklesnę išvaizdą bei padėti pajusti aromatus, kurie paprastai siejami su konkrečiais maisto produktais, ir siekiant suteikti spalvą bespalviam maistui;kadangi į šią direktyvą reikalinga įtraukti tam tikrus dažus, skirtus žymėti mėsos sveikumui, už ką atsako oficialusis veterinaras pagal Direktyvos 91/497/EEB [5] reikalavimus, ypač pagal jos I priedo XI skyrių;kadangi kiaušiniams dažyti ar ženklinti pagal Reglamentą (EEB) Nr.1274/91 [6] turi būti naudojami tik šioje direktyvoje numatyti dažai;kadangi dažai naudojami jau esantiems maiste dažams suintensyvinti;kadangi visuotinai pripažįstama, kad neperdirbtuose maisto produktuose ir kai kuriuose kituose pagrindiniuose maisto produktuose neturi būti maisto priedų;kadangi atsižvelgiant į naujausią mokslinę ir technologinę informaciją apie maisto priedus, kai kuriuos iš jų galima leisti naudoti tik tam tikruose maisto produktuose ir tik tam tikromis sąlygomis;kadangi reikia numatyti griežtas priedų naudojimo kūdikių ir mažų vaikų maiste taisykles;kadangi su Maisto produktų moksliniu komitetu buvo konsultuojamasi dėl tų medžiagų, kurioms dar netaikomos jokios Bendrijos nuostatos;kadangi pageidautina, kad priimant sprendimą dėl konkretaus maisto produkto priklausymo tam tikrai maisto kategorijai, būtų laikomasi konsultacijų su Maisto produktų nuolatiniu komitetu tvarkos;kadangi ši direktyva iš dalies pakeičia 1962 m. spalio 23 d. Tarybos direktyvą dėl valstybių narių taisyklių, susijusių su žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose leidžiamomis naudoti dažiosiomis medžiagomis, suderinimo [7];kadangi pagal Direktyvos 89/107/EEB 11 straipsnyje numatytą tvarką bus siūloma modifikuoti esamus dažiųjų medžiagų grynumo kriterijus ir nustatyti naujas specifikacijas toms dažiosioms medžiagoms, kurioms grynumo kriterijai nėra nustatyti;kadangi, norint apsaugoti vartotojus Bendrijoje, derėtų skatinti tyrimus, siekiant išsiaiškinti maisto produktuose naudojamų dažų galimą poveikį (taip pat dažų susikaupimo ir jų sąveikos su kitomis maisto produktų sudedamosiomis dalimis įtaką) žmonių sveikatai, ypatingą dėmesį skiriant tiems dažams, kurių nekenksmingumu abejojama,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva yra konkreti direktyva, esanti bendrosios direktyvos dalis, kaip tai apibrėžta Direktyvos 89/107/EEB 3 straipsnyje.2. Šioje direktyvoje, "dažai" yra medžiagos, suteikiančios maistui spalvą arba ją atgaivinančios ir sudarytos iš natūralių maisto produktų sudedamųjų dalių bei natūralių medžiagų, paprastai nevartojamų kaip maisto produktai ir nenaudojamų kaip būdingi maisto ingredientai.Šioje direktyvoje dažai yra preparatai, gauti iš maisto medžiagų ir kitų natūralių pagrindinių medžiagų fiziškai ir (arba) chemiškai jas ekstrahuojant, o to ekstrahavimo rezultatas – atrankinis maistinių ar aromatinių sudedamųjų dalių pigmentų išgavimas.3. Tačiau šioje direktyvoje dažais nelaikomos toliau išvardytos medžiagos:- koncentruoti ar sausi maisto produktai ir dėl savo aromatinių, skonio ar maistinių savybių sudėtinių maisto produktų gamybos metu į juos įdėti tokie skoniniai priedai, kaip paprika, kurkuma ir šafranas, kurie turi ir šalutinį spalvinantį poveikį,- dažai, naudojami dažyti tokioms nevalgomoms maisto produktų dalims, kaip sūrių žievelė ir dešrų apvalkalas.2 straipsnis1. Tiktai I priede išvardytos medžiagos gali būti naudojamos maisto produktams dažyti.2. Dažai gali būti naudojami tiktai III, IV ir V prieduose išvardytuose maisto produktuose ir tiktai tuose prieduose nustatytomis sąlygomis; dažai šiuose maisto produktuose gali būti naudojami tik konkrečiais tikslais, kurie numatyti Direktyvoje 89/398/EEB [8].3. Dažai negali būti naudojami II priede išvardytuose maisto produktuose, išskyrus III, IV ar V priede numatytus konkrečius atvejus.4. Dažai, kuriuos galima naudoti tik konkrečiais tikslais, išvardyti IV priede.5. Dažai, kuriuos paprastai leidžiama naudoti maisto produktuose, bei jų naudojimo sąlygos pateikiami V priede.6. Didžiausi prieduose nurodyti kiekiai yra susiję su:- pagal vartojimo instrukcijas paruoštais vartoti maisto produktais,- pagrindinės dažančiosios medžiagos, esančios dažų preparate, kiekiais.7. Šios direktyvos prieduose "quantum satis" reiškia, kad didžiausias dažų kiekis nėra nurodytas. Tačiau dažiosios medžiagos naudojamos laikantis geros gamybos praktikos, imant ne didesnį jų kiekį, negu reikia numatytam tikslui pasiekti ir neklaidinant vartotojo.8. Žymint tinkamumą vartoti, kaip numatyta Direktyvoje 91/497/EEB, bei pagal kitus reikalavimus mėsos produktų žymėjimui galima naudoti tiktai E 155 rudąjį HT, E 133 briliantinį mėlynąjį FCF arba E 129 tamsiai raudoną AC, arba atitinkamą E 133 briliantinio mėlynojo FCF ir E 129 tamsiai raudono AC mišinį.9. Tiktai I priede išvardyti dažai gali būti naudojami dažyti arba ženklinti kiaušinius, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1274/91.10. Tiktai I priede išvardyti dažai, išskyrus E 123, E 127, E 128, E 154, E 160b, E 161g, E 173 ir E 180, gali būti tiesiogiai parduodami vartotojams.11. Pagal šią direktyvą "neperdirbtas" – tai neapdorotas tokiu būdu, kad iš esmės pasikeistų maisto produkto pradinė būsena. Tačiau maisto produktai gali būti, pavyzdžiui, padalyti, perskirti, suskirstyti porcijoms, iš jų išimti kaulai, sumalti, nulupti, nupjauti, nuskusti, sutrinti, supjaustyti, nuvalyti, apipjaustyti, užšaldyti, sušaldyti, atšaldyti, susmulkinti arba išlukštenti, supakuoti arba nesupakuoti.3 straipsnisNepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, dažus leidžiama dėti:- į visus sudėtinius maisto produktus, išskyrus tuos, kurie paminėti II priede, jeigu dažus leidžiama naudoti viename sudėtinio maisto produkto ingredientų,arba- jeigu maisto produktas skirtas tiktai sudėtiniams maisto produktams paruošti ir jei tie sudėtiniai maisto produktai atitinka šios direktyvos nuostatas.4 straipsnisRemiantis 5 straipsnyje numatyta tvarka, galima nuspręsti, ar konkretus maisto produktas priklauso prieduose išvardyto maisto kategorijoms ir ar tos ar kitos medžiagos yra dažai pagal 1 straipsnio nuostatas.5 straipsnis1. Pagal šiame straipsnyje numatytą tvarką Komisijai padeda Maisto produktų nuolatinis komitetas, įkurtas remiantis Sprendimu 69/414/EEB [9], toliau – Komitetas.2. Komiteto pirmininkas pateikia svarstyti klausimus Komitetui savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu.3. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.4. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jei jos atitinka Komiteto nuomonę.b) Jei numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba, per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.6 straipsnisPer trejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą valstybės narės sukuria maisto dažų suvartojimo ir naudojimo stebėjimo sistemas ir praneša Komisijai apie savo darbo rezultatus.Per penkerius metus nuo šios direktyvos priėmimo Komisija informuoja Europos Parlamentą apie pasikeitimus maisto dažų rinkoje, apie šių dažų naudojimo ir suvartojimo lygius.Remiantis Direktyvos 89/107/EEB II priedo 4 punkte išdėstytais bendraisiais kriterijais, per penkerius metus nuo šios direktyvos priėmimo Komisija iš naujo svarsto šioje direktyvoje minėtas maisto dažų naudojimo sąlygas ir, jei reikia, pasiūlo pakeitimus.7 straipsnisŠia direktyva panaikinami 1962 m. spalio 23 d. Direktyvos dėl maisto produktuose naudojamų dažų 1–7 straipsniai, 8 straipsnio 1 dalies antra įtrauka ir 2 dalis bei 9–15 straipsniai.Nuorodos į panaikintų straipsnių nuostatas laikomos nuorodomis į atitinkamas šios direktyvos nuostatas.8 straipsnisŠios direktyvos įsigaliojimo dieną Komisija kartu su Europos Parlamentu, nacionalinėmis ministerijomis, maisto ir mažmenų sektoriais bei vartotojų organizacijomis pradeda kampaniją, kurios tikslas – informuoti vartotojus apie leidžiamų naudoti maisto dažų vertinimo ir tvirtinimo tvarką bei "E" skaičių sistemos reikšmę.9 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1995 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą ir:- ne vėliau kaip 1995 m. gruodžio 31 d. leidžia prekiauti šios direktyvos nuostatas atitinkančiais produktais ir juos naudoti,- ne vėliau kaip 1996 m. birželio 30 d. uždraudžia prekiauti šios direktyvos nuostatų neatitinkančiais produktais ir juos naudoti; tačiau šios direktyvos nuostatų neatitinkantys produktai, patekę į rinką arba paženklinti etiketėmis iki šios datos, gali būti parduodami, kol pasibaigs jų atsargos.Jos apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.10 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.11 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1994 m. birželio 30 d.Europos Parlamento varduPirmininkasE. KlepschTarybos varduPirmininkasA. Baltas[1] OL L 40, 1989 2 11, p. 27. Direktyva, iš dalies pakeista Direktyva 94/34/EB (OL L 237, 1994 9 10, p. 1).[2] OL C 12, 1992 1 8, p. 7.[3] OL C 313, 1992 11 30, p. 1.[4] 1993 m. kovo 10 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 115, 1993 4 26, p. 105), patvirtinta 1993 m. gruodžio 2 d. (OL C 342, 1993 12 20), 1994 m. kovo 9 d.Tarybos bendroji pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 1994 m. kovo 9 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 91, 1994 3 28, p. 79).[5] OL 268, 1991 9 24, p. 69. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 92/5/EEB (OL L 57, 1992 3 2, p. 1).[6] 1991 m. gegužės 15 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 1274/91, nustatantis išsamias Reglamento (EEB) Nr. 1907/90 dėl tam tikrų prekybos kiaušiniais standartų įgyvendinimo taisykles (OL L 121, 1991 5 16, p. 11). Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1259/94 (OL L 137, 1994 6 1, p. 54).[7] OL 115, 1962 11 11, p. 2645/62. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 85/7/EEB (OL L 2, 1985 1 3, p. 22).[8] OL L 186, 1989 6 30, p. 27.[9] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.--------------------------------------------------I PRIEDASLEIDŽIAMŲ MAISTO DAŽŲ SĄRAŠASPastaba:leidžiama naudoti aliuminio lakus, pagamintus iš šiame priede išvardytų dažųEB Nr. | Bendras pavadinimas | Spalvų indekso Nr. arba aprašymas |E 100 | Kurkuminas | 75300 |E 101 | i)Riboflavinasii)Riboflavin-5'-fosfatas | |E 102 | Tartrazinas | 19140 |E 104 | Chinolino geltonasis | 47005 |E 110 | Saulėlydžio geltonasis FCF, Apelsinų geltonasis S | 15985 |E 120 | Košenilis, karmino rūgštis, karminai | 75470 |E 122 | Azorubinas, Raudonasis | 14720 |E 123 | Amarantas | 16185 |E 124 | Tamsiai raudonas 4R, Košenilis raudonasis A | 16255 |E 127 | Eritrozinas | 45430 |E 128 | Raudonasis 2G | 18050 |E 129 | Tamsiai raudonas AC | 16035 |E 131 | Patentuotas mėlynasis V | 42051 |E 132 | Indigotinas, Indigokarminas | 73015 |E 133 | Briliantinis mėlynasis FCF | 42090 |E 140 | Chlorofilai ir chlorofilinai: i)Chlorofilaiii)Chlorofilinai | 75810 75815 |E 141 | Vario kompleksai iš chlorofilų ir chlorofilinų i)vario kompleksai iš chlorofilųii)vario kompleksai iš chlorofilinų | 75815 |E 142 | Žalieji S | 44090 |E 150a | Paprastoji karamelė | |E 150b | Šarminio sulfito karamelė | |E 150c | Amoniako karamelė | |E 150d | Sulfito amoniako karamelė | |E 151 | Briliantinis juodasis BN, Juodasis PN | 28440 |E 153 | Daržovių anglis | |E 154 | Rudasis FK | |E 155 | Rudasis HT | 20285 |E 160a | Karotinai i)mišrieji karotinaiii)beta karotinas | 75130 40800 |E 160b | Anatas, biksinas, norbiksinas | 75120 |E 160c | Paprikos ekstraktas, Kapsantinas, kapsorubinas | |E 160d | Likopenas | |E 160e | Beta-apo-8'-karotinalis (C 30) | 40820 |E 160f | Beta-apo-8'-karotino rūgšties etilo esteris (C 30) | 40825 |E 161b | Ksantofilas | |E 161g | Kantaksantinas | |E 162 | Burokėlių raudonasis, betaninas | |E 163 | Antocianinai | Pagaminti iš vaisių ir daržovių fiziniu būdu |E 170 | Kalcio karbonatas | 77220 |E 171 | Titano dioksidas | 77891 |E 172 | Geležies oksidai ir hidroksidai | 77491 77492 77499 |E 173 | Aliuminis | |E 174 | Sidabras | |E 175 | Auksas | |E 180 | Litolrubinas BK | |--------------------------------------------------II PRIEDASMAISTO PRODUKTAI, Į KURIUOS NEGALI BŪTI PRIDĖTA DAŽŲ, IŠSKYRUS III, IV AR V PRIEDE NUMATYTUS KONKREČIUS ATVEJUS(II priede išvardytuose maisto produktuose gali būti maisto dažų, jei šių produktų ingredientuose yra leidžiamų vartoti maisto dažų)1. Neperdirbti maisto produktai2. Supilstytas į butelius arba supakuotas vanduo3. Pasterizuotas arba sterilizuotas (taip pat ir kaitintas ypač aukštoje temperatūroje) pienas, pusiau nugriebtas ir nugriebtas pienas (nepagardintas)4. Šokoladinis pienas5. Fermentuotas pienas (nepagardintas)6. Konservuotas pienas pagal Direktyvą 76/118/EEB7. Pasukos (nepagardintos)8. Grietinėlė ir grietinėlės milteliai (nepagardinti)9. Gyvulinės arba augalinės kilmės riebalai ir aliejai10. Kiaušiniai ir kiaušinių produktai pagal Direktyvos 89/437/EEB 2 straipsnio 1 dalį11. Miltai ir kiti malti produktai bei krakmolai12. Duona ir panašūs produktai13. Pasta ir gnocchi14. Cukrus, taip pat visi monosacharidai ir disacharidai15. Pomidorų pasta ir konservuoti, taip pat ir stiklainiuose, pomidorai16. Padažai, kurių pagrindas – pomidorai17. Vaisių sultys ir nektaras pagal Direktyvą 75/726/EEB ir daržovių sultys18. Vaisiai, daržovės (tarp jų ir bulvės) ir grybai – konservuoti, taip pat ir stiklainiuose, arba džiovinti; perdirbti vaisiai, daržovės (tarp jų ir bulvės) ir grybai19. Aukščiausios rūšies džemas, drebučiai ir kaštonų piurė pagal Direktyvą 79/693/EEB; crème de pruneaux20. Žuvis, moliuskai ir vėžiagyviai, mėsa, vištiena ir medžiojami paukščiai ir žvėrys bei jų gaminiai, išskyrus su jais paruoštus patiekalus21. Kakavos produktai ir šokolado sudedamosios dalys šokolado produktuose pagal Direktyvą 73/241/EEB22. Skrudinta kava, arbata, cikorija; arbatos ir cikorijos ekstraktai; užpilams paruošta arbata, augalai, vaisiai ir grūdai bei šių produktų mišiniai ir tirpūs mišiniai23. Druska, druskos pakaitalai, prieskoniai ir prieskonių mišiniai24. Vynas ir kiti Reglamente (EEB) Nr. 822/87 numatyti produktai25. Korn, Kornbrand, spirituoti vaisių gėrimai, vaisių spiritas, Kretos Ouzo, Grappa, Tsikoudia, Makedonijos Tsipouro, Tesalijos Tsipouro, Tyrnavos Tsipouro, Eau de vie de marc Marque nationale luxembourgeoise, Eau de vie de seigle Marque nationale luxembourgeoise, Londono džinas, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1576/8926. Sambuca, Maraschino ir Mistra, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1180/9127. Sangria, Clarea ir Zurra, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1601/9128. Vyno actas29. Maistas kūdikiams ir mažiems vaikams pagal Direktyvą 89/398/EEB, taip pat ir turintiems sveikatos sutrikimų kūdikiams ir mažiems vaikams30. Medus31. Salyklas ir salyklo produktai32. Brandintas ir nebrandintas sūris (nepagardintas)33. Sviestas iš avių ir ožkų pieno--------------------------------------------------III PRIEDASMAISTO PRODUKTAI, KURIUOSE GALI BŪTI TIKTAI TAM TIKRŲ LEIDŽIAMŲ NAUDOTI DAŽŲMaisto produktas | | Leidžiami dažai | Maksimalus kiekis |Salyklinė duona | E 150a | paprasta karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |Alus | E 150a | paprasta karamelė | quantum satis |Šampanizuotas sidras | E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |Sviestas (taip pat ir sviestas su sumažintu riebalų kiekiu bei lydytas sviestas) | E 160a | karotinai | quantum satis |Margarinas, minarinas, kitos riebalų emulsijos bei riebalai, iš kurių pašalintas vanduo | E 160a | karotinai | quantum satis |E 100 | kurkuminas | quantum satis |E 160b | anatas, biksinas, norbiksinas | 10 mg/kg |Pilkšvas Derbio sūris | E 140 | chlorofilai chlorofilinai | quantum satis |E 141 | vario kompleksai iš chlorofilų ir chlorofilinų | |Sunokęs oranžinis, geltonas ir sumaišyas su baltu sūris; nepagardintas lydytas sūris | E 160a | karotinai | quantum satis |E 160c | paprikos ekstraktas | || E 160b | anatas, biksinas, norbiksinas | 15 mg/kg |Raudonasis Lesterio sūris | E 160b | anatas, biksinas, norbiksinas | 50 mg/kg |Mimolette sūris | E 160b | anatas, biksinas, norbiksinas | 35 mg/kg |Morbier sūris | E 153 | daržovių anglis | quantum satis |Raudonasis marmurinis sūris | E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | 125 mg/kg || E 163 | antocianinai | quantum satis |Actas | E 150a | paprasta karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |Viskis (Whisky, Whiskey), grūdų spiritas (išskyrus Korn arba Kornbrand, Eau de vie de seigle Marque nationale luxembourgeoise, vyno spiritas, romas, brendis, Weinbrand, vynuogių degtinė, vynuogių spiritas (išskyrus Tsikoudia ir Tsipouro ir Eau de vie de marc Marque nationale luxembourgeoise), eau de vie, Grappa invecchiata, Bagaceira velha, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1576/89 | E 150a | paprastoji karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |Aromatizuoti vyno gėrimai (išskyrus kartųjį sodos vandenį) ir aromatizuoti vynai, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1601/91 | E 150a | paprastoji karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |Americano | E 150a | paprastoji karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |E 163 | antocianinai | || E 100 | kurkuminas | 100 mg/l (atskirai arba mišinyje) || E 101 | i)riboflavinasii)riboflavin-5'-fosfatas | || E 102 | tartrazinas | || E 104 | chinolino geltonasis | || E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | || E 122 | azorubinas, raudonasis | || E 123 | amarantas | || E 124 | tamsiai raudonas 4R | |Kartusis sodos vanduo, kartusis pigus vynas, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1601/91 | E 150a | paprastoji karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | || E 100 | kurkuminas | 100 mg/l (atskirai arba kartu) || E 101 | i)riboflavinasii)riboflavin-5'-fosfatas | || E 102 | tartrazinas | || E 104 | chinolino geltonasis | || E 110 | saulėlydžio geltonasis FCF apelsinų geltonasis S | || E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | || E 122 | azorubinas, raudonasis | || E 123 | amarantas | || E 124 | tamsiai raudonas 4R, košenilis raudonasis A | || E 129 | tamsiai raudonas AC | |Likeriniai vynai ir tam tikruose regionuose gaminami aukštos kokybės likeriniai vynai | E 150a | paprastoji karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |Daržovės acte, sūryme arba aliejuje (iškyrus alyvuoges) | E 101 | i)riboflavinasii)riboflavin-5'-fosfatas | quantum satis |E 140 | chlorofilai, chlorofilinai | |E 150a | paprastoji karamelė | |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |E 141 | vario kompleksai iš chlorofilų ir chlorofilinų | |E 160a | karotinai i)mišrieji karotinaiii)beta karotinas | |E 162 | burokėlių raudonasis, betaninas | |E 163 | antocianinai | |Slėgti, išpūsti ir (arba) pagardinti vaisiais javainiai pusryčiams | E 150c | amoniako karamelė | quantum satis |E 160a | karotinai | quantum satis |E 160b | anatas, biksinas, norbiksinas | 25 mg/kg |E 160c | paprikos ekstraktas, kapsantinas, kapsorubinas | quantum satis |Pagardinti vaisiais javainiai pusryčiams | E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | 200 mg/kg (atskirai arba mišinyje) |E 162 | burokėlių raudonasis, betaninas | |E 163 | antocianinai | |Džemas, drebučiai ir marmeladai, išvardyti Direktyvoje 79/693/EEB, bei kiti panašūs vaisių ruošiniai, tarp jų ir mažai kaloringi produktai | E 100 | kurkuminas | quantum satis |E 140 | chlorofilai ir chlorofilinai | |E 141 | vario kompleksai iš chlorofilų ir chlorofilinų | |E 150a | paprasta karamelė | |E 150b | šarminio sulfito karamelė | |E 150c | amoniako karamelė | |E 150d | sulfito amoniako karamelė | |E 160a | karotinai i)mišrieji karotinaiii)beta karotinas | |E 160c | paprikos ekstraktas, kapsantinas, kapsorubinas | |E 162 | burokėlių raudonasis, betaninas | |E 163 | antocianinai | || E 104 | chinolino geltonasis | 100 mg/l (atskirai arba mišinyje) || E 110 | saulėlydžio geltonasis | || E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | || E 124 | tamsiai raudonas 4R, košenilis | || E 142 | žaliasis S | || E 160d | likopenas | || E 161b | ksantofilas | |Dešros, paštetai ir kepti paštetai | E 100 | kurkuminas | 20 mg/kg |E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | 100 mg/kg |E 150a | paprastoji karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | quantum satis |E 150c | amoniako karamelė | quantum satis |E 150d | sulfito amoniako karamelė | quantum satis |E 160a | karotinai | 20 mg/kg |E 160c | paprikos ekstraktas, kapsantinas, kapsorubinas | 10 mg/kg |E 162 | burokėlių raudonasis, betaninas | quantum satis |Mėsa užkandžiams | E 129 | tamsiai raudonas | 25 mg/kg |Dešra pusryčiams, su ne mažesniu kaip 6 %. javų kiekiu | E 129 | tamsiai raudonas | 25 mg/kg |Mėsa mėsainiams, su ne mažesniu kaip 4 % daržovių ir (arba) javų kiekiu | E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | 100 mg/kg |E 150a | paprastoji karamelė | quantum satis |E 150b | šarminio sulfito karamelė | quantum satis |E 150c | amoniako karamelė | quantum satis |E 150d | sulfito amoniako karamelė | quantum satis |Chorizo dešra Salchichon | E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | 200 mg/kg |E 124 | tamsiai raudonas 4R, košenilis raudonasis A | 250 mg/kg |Sobrasada | E 110 | saulėlydžio geltonasis FCF | 135 mg/kg |E 124 | tamsiai raudonas 4R, košenilis raudonasis A | 200 mg/kg |Pasturmas (valgomas apvalkalas) | E 100 | kurkuminas | quantum satis |E 101 | (i)riboflavinasii)riboflavin-5'-fosfatas | |E 120 | košenilis, karmino rūgštis, karminai | |Džiovintos bulvių granulės ir dribsniai | E 100 | kurkuminas | quantum satis |Perdirbti (konservuoti) minkšti ir žalieji žirneliai | E 102 | tartrazinas | 100 mg/kg |E 133 | briliantinis mėlynasis | 20 mg/kg |E 142 | žaliasis S | 10 mg/kg |--------------------------------------------------IV PRIEDASDAŽAI, KURIUOS LEIDŽAMA NAUDOTI TIK TAM TIKRAIS ATVEJAIS| Dažai | Maisto produktas | Didžiausias kiekis |E 123 | Amarantas | Vynai aperityvui, spirituoti gėrimai, tarp jų ir produktai, kurių alkoholio tūris – mažiau nei 15 % | 30 mg/l || | Žuvies ikrai | 30 mg/kg |E 127 | Eritrozinas | Vyšnios kokteiliams ir cukruje virtos vyšnios | 200 mg/kg || | Bigarreaux vyšnios sirupe ir kokteiliuose | 150 mg/kg |E 128 | Raudonasis 2G | Dešra pusryčiams, su ne mažesniu kaip 6 % javų kiekiu | 20 mg/kg || | Mėsa mėsainiams, su ne mažesniu kaip 4 % daržovių ir (arba) javų kiekiu | |E 154 | Rudasis FK | Rūkyta silkė | 20 mg/kg |E 161g | Kantaksantinas | Strasbūro dešrelės | 15 mg/kg |E 173 | Aliuminis | Konditerijos gaminių iš cukraus išorinis sluoksnis tortams ir pyragėliams puošti | quantum satis |E 174 | Sidabras | Konditerijos gaminių išorinis sluoksnis | quantum satis || | Šokoladinių saldainių papuošimai | || | Likeriai | |E 175 | Auksas | Konditerijos gaminių išorinis sluoksnis | quantum satis || | Šokoladinių saldainių papuošimai | || | Likeriai | |E 180 | Litolrubinas BK | Valgoma sūrio žievelė | quantum satis |E 160b | Anatas, biksinas, norbiksinas | Margarinas, minarinas, kitos riebalų emulsijos bei riebalai, iš kurių pašalintas vanduo | 10 mg/kg || | Papuošimai ir glajus | 20 mg/kg || | Smulkūs kepiniai | 10 mg/kg || | Valgomieji ledai | 20 mg/kg || | Likeriai, tarp jų ir spirituoti gėrimai, kuriuose alkoholio tūris ne didesnis nei 15% Pagardintas lydytas sūris | 10 mg/kg || | Brandintas oranžinis, geltonas ir sumaišytas su baltu sūris | 15 mg/kg || | Nepagardintas lydytas sūris | 15 mg/kg || | Desertai | 10 mg/kg || | "užkandžiai": sausi pikantiški užkandžiai iš bulvių, javų ar krakmolo: | || | —slėgti ar išpūsti pikantiški užkandžiai | 20 mg/kg || | —kiti pikantiški užkandžiai ir pikantiški glazūruoti riešutai | 10 mg/kg || | Rūkyta žuvis | 10 mg/kg || | Valgoma sūrio žievelė ir valgomi apvalkalai | 20 mg/kg || | Raudonasis Lesterio sūris | 50 mg/kg || | Mimolette sūris | 35 mg/kg || | Slėgti, išpūsti ir (arba) pagardinti vaisiais javainiai pusryčiams | 25 mg/kg |--------------------------------------------------V PRIEDASDAŽAI, KURIUOS LEIDŽIAMA NAUDOTI II IR III PRIEDUOSE NEPAMINĖTUOSE MAISTO PRODUKTUOSE1 dalisToliau išvardyti dažai reikiamu kiekiu gali būti naudojami V priedo 2 dalyje nurodytuose maisto produktuose ir visuose kituose maisto produktuose, išskyrus tuos, kurie išvardyti II ir III prieduose quantum satis.E 101 | i)Riboflavinasii)Riboflavin-5'-fosfatas |E 140 | Chlorofilai ir chlorofilinai |E 141 | Vario kompleksai iš chlorofilų ir chlorofilinų |E 150a | Paprastoji karamelė |E 150b | Šarminio sulfito karamelė |E 150c | Amoniako karamelė |E 150d | Sulfito amoniako karamelė |E 153 | Daržovių anglis |E 160a | Karotinai |E 160c | Paprikos ekstraktas, kapsantinas, kapsorubinas |E 162 | Burokėlių raudonasis, betaninas |E 163 | Antocianinai |E 170 | Kalcio karbonatas |E 171 | Titano dioksidas |E 172 | geležies oksidai ir hidroksidai |2 dalisToliau nurodyti dažai atskirai arba mišinyje gali būti naudojami žemiau išvardytuose maisto produktuose, jei jų kiekis neviršija lentelėje nurodyto didžiausio kiekio. Tačiau nealkoholiniuose pagardintuose gėrimuose, valgomuosiuose leduose, desertuose, smulkiuose kepiniuose ir konditerijoje dažai gali būti naudojami, jei jų kiekis neviršija atitinkamoje lentelėje nurodyto kiekio, o kiekvieno iš dažų E 110, E 122, E 124 ir E 155 kiekiai neviršija 50 mg/kg arba mg/l.E 100 | Kurkuminas |E 102 | Tartrazinas |E 104 | Chinolino geltonasis |E 110 | Saulėlydžio geltonasis FCF Apelsinų geltonasis S |E 120 | Košenilis, karmino rūgštis, karminai |E 122 | Azorubinas, Raudonasis |E 124 | Tamsiai raudonas 4R, Košenilis, Raudonasis A |E 129 | Tamsiai raudonas |E 131 | Patentuotas mėlynasis V |E 132 | Indigotinas, Indigokarminas |E 133 | Briliantinis mėlis FCF |E 142 | Žaliasis S |E 151 | Briliantinis juodasis BN, Juodasis PN |E 155 | Rudasis HT |E 160d | Likopenas |E 160e | Beta-apo-8'-karotinalis (C 30) |E 160f | Beta-apo-8'-karotino rūgšties etilo esteris (C 30) |E 161b | Ksantofilas |Maisto produktai | Didžiausias kiekis |Nealkoholiniai pagardinti gėrimai | 100 mg/l |Konservuoti vaisiai ir daržovės, Mostarda di frutta | 200 mg/kg |Raudonųjų vaisių konservai | 200 mg/kg |Konditerija | 300 mg/kg |Papuošimai ir glajai | 500 mg/kg |Smulkūs kepiniai (viennoiserie, sausainiai, pyragėliai ir vafliai) | 200 mg/kg |Valgomieji ledai | 150 mg/kg |Pagardintas lydytas sūris | 100 mg/kg |Desertai, tarp jų pagardinti pieno produktai | 150 mg/kg |Padažai, prieskoniai (pavyzdžiui, kario milteliai, tandoori), marinuotos (raugintos) daržovės, pagardai, (vaisių, daržovių) salotos ir aštrios marinuotų daržovių salotos | 500 mg/kg |Garstyčios | 300 mg/kg |Žuvų paštetas ir vėžiagyvių paštetas | 100 mg/kg |Paruošti vartoti vėžiagyviai | 250 mg/kg |Lašišos pakaitalai | 500 mg/kg |Surimi | 500 mg/kg |Žuvų ikrai | 300 mg/kg |Rūkyta žuvis | 100 mg/kg |"užkandžiai": sausi pikantiški užkandžiai iš bulvių, javų ar krakmolo:—slėgti ar išpūsti pikantiški užkandžiai | 200 mg/kg |—kiti pikantiški užkandžiai ir pikantiški glazūruoti riešutai | 100 mg/kg |Valgoma sūrio žievelė ir valgomi apvalkalai | quantum satis |Maisto pakaitalai svoriui kontroliuoti, kurie pakeičia visos dienos ar atskiro valgymo maisto normą | 50 mg/kg |Mišiniai ir maisto priedai, kurie naudojami gydytojui prižiūrint | 50 mg/kg |Skysti maisto priedai/dietos sudedamosios dalys | 100 mg/l |Kieti maisto priedai/dietos sudedamosios dalys | 300 mg/kg |Sriubos | 50 mg/kg |Mėsos ir žuvies pakaitalai iš daržovių baltymų | 100 mg/kg |Alkoholiniai gėrimai (taip pat ir produktai, kurių alkoholio tūris mažesnis, negu 15%), išskyrus tuos, kurie išvardyti II arba III priede | 200 mg/kg |Aromatizuoti vynai, aromatizuoti vyno gėrimai ir aromatizuoti kokteliai iš vyno produktų, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1601/91, išskyrus tuos, kurie išvardyti II arba III priede | 200 mg/kg |Vaisių vynai (putojantys arba ne) Sidras (išskyrus šampanizuotą) ir kriaušių sidras Aromatizuoti vaisių vynai, sidras ir kriaušių sidras | 200 mg/kg |--------------------------------------------------


title: 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių greitai užšaldytus žmonėms vartoti skirtus maisto produktus, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0108

Oficialusis leidinys L 040 , 11/02/1989 p. 0034 - 0037 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0049  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0049

		Tarybos direktyva1988 m. gruodžio 21 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių greitai užšaldytus žmonėms vartoti skirtus maisto produktus, suderinimo(89/108/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi greitai užšaldytų žmonėms vartoti skirtų maisto produktų (toliau – greitai užšaldyti maisto produktai) gamyba ir prekyba tampa vis svarbesnė Bendrijoje;kadangi nacionalinių įstatymų dėl greitai užšaldytų maisto produktų skirtumai trukdo šiems produktams laisvai judėti; kadangi jie gali sudaryti nevienodas konkurencijos sąlygas ir dėl to tiesiogiai veikti bendrosios rinkos kūrimą ir veiklą;kadangi dėl to šiuos įstatymus reikia suderinti;kadangi šiuo tikslu Bendrijos reikalavimų taikymo sritį reikia kuo labiau išplėsti, kad jie būtų taikomi visiems žmonėms vartoti skirtiems greitai užšaldytiems maisto produktams ir apimtų ne tik produktus, toliau jų neperdirbant tiekiamus galutiniam vartotojui ir restoranams, ligoninėms, valgykloms bei kitoms panašioms visuomeninio maitinimo įstaigoms, bet ir produktus, kurie turi būti toliau perdirbami ar paruošiami;kadangi šie reikalavimai neturi būti taikomi produktams, kurie neparduodami kaip greitai užšaldyti maisto produktai;kadangi bet kuriuo atveju reikia nustatyti bendruosius principus, kuriuos turi atitikti visi greitai užšaldyti maisto produktai;kadangi vėliau prireikus kai kurioms greitai užšaldytų maisto produktų kategorijoms gali būti priimtos specialios, papildančios bendruosius principus nuostatos tokia tvarka, kokia taikoma kiekvienai tų kategorijų;kadangi greitojo šaldymo tikslas yra išsaugoti įprastas maisto produktų savybes greitojo šaldymo būdu; kadangi reikia pasiekti žemesnę nei –18 °C temperatūrą visuose produkto taškuose;kadangi esant –18 °C visi mikrobiologiniai procesai, galintys pabloginti kurio nors maisto produkto kokybę, laikinai sustabdomi; kadangi dėl to reikia palaikyti bent jau tą temperatūrą, su tam tikru techniškai neišvengiamu nukrypimu, greitai užšaldytų maisto produktų laikymo ir paskirstymo metu prieš jų pardavimą galutiniam vartotojui;kadangi dėl techninių priežasčių tam tikras temperatūros padidėjimas yra neišvengiamas ir dėl to gali būti toleruojamas su sąlyga, kad jis nepažeidžia produktų kokybės, kurią galima užtikrinti laikantis geros laikymo ir paskirstymo praktikos, ypač atsižvelgiant į tinkamą atsargų apyvartos lygį;kadangi tam tikrų techninių įrenginių, šiuo metu naudojamų greitai užšaldytų maisto produktų vietiniam paskirstymui, techninės savybės negali kiekvienu atveju užtikrinti, kad temperatūra atitiks ribas, nustatytas šioje direktyvoje, ir todėl reikia numatyti pereinamąją sistemą, leidžiančią esamą medžiagą naudoti visą jos įprasto vartojimo laikotarpį;kadangi šioje direktyvoje turi būti tik nusakyti tikslai, kuriuos turi atitikti greitajam šaldymui naudojami įrenginiai ir temperatūra, būtina laikyti, tvarkyti, gabenti ir paskirstyti skirtuose įrenginiuose bei technikoje;kadangi valstybėms narėms oficialių patikrų būdu privalu užtikrinti, kad naudojami įrenginiai tinktų nurodytiems uždaviniams įgyvendinti;kadangi dėl tokių patikrų visos oficialios sertifikavimo sistemos prekybai tampa nereikalingos;kadangi pageidautina numatyti galimybę naudoti kriogeninius skysčius tiesioginiam sąlyčiui su greitai užšaldytais produktais; kadangi dėl to šie skysčiai turi būti pakankamai inertiški, kad neperduotų maisto produktams jokių sudėtinių dalių tokiais kiekiais, kurie galėtų pakenkti žmonių sveikatai arba sukelti nepriimtinų maisto medžiagų sudėties pokyčių ar paveikti jų juslines savybes;kadangi, norint įgyvendinti šį uždavinį, reikia patvirtinti tokių medžiagų sąrašą ir nustatyti jų grynumo kriterijus bei naudojimo sąlygas;kadangi greitai užšaldytiems maisto produktams, skirtiems galutiniam vartotojui ir restoranams, ligoninėms, valgykloms bei kitoms panašioms visuomeninio maitinimo įstaigoms, ženklinti taikomos taisyklės, nustatytos 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvoje 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui parduoti skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 86/197/EEB [4]; kadangi šia direktyva reikia nustatyti išsamią informaciją, taikytiną tik greitai užšaldytiems maisto produktams;kadangi, norint palengvinti prekybą, taip pat reikėtų priimti greitai užšaldytų maisto produktų, kurie nėra tiekiami šaldyti galutiniam vartotojui ar restoranams, ligoninėms, valgykloms bei kitoms panašioms visuomeninio maitinimo įstaigoms, ženklinimo taisykles;kadangi, norint supaprastinti ir pagreitinti šią procedūrą, Komisija turi priimti techninio pobūdžio įgyvendinimo priemones;kadangi visais atvejais, kuriais Taryba įpareigoja Komisiją įgyvendinti maisto produktams nustatytus reikalavimus, reikėtų nustatyti tvarką, nustatančią glaudų bendradarbiavimą tarp valstybių narių ir Komisijos Maisto produktų nuolatiniame komitete, įkurtame Tarybos sprendimu 69/414/EEB [5],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva taikoma greitai užšaldytiems žmogui vartoti skirtiems maisto produktams (toliau – greitai užšaldyti maisto produktai).2. Šioje direktyvoje sąvoka "greitai užšaldyti maisto produktai" reiškia maisto produktus:- užšaldytus tam tikru šaldymo būdu, vadinamu greituoju šaldymu, kurio metu didžiausios kristalizacijos zona įveikiama kaip galima greičiau, priklausomai nuo produkto rūšies, o galutinė produkto temperatūra (po terminės stabilizacijos) nuolat palaikoma –18 °C arba žemesnė visuose taškuose, ir- parduodamus taip, kad būtų matyti, jog jie turi šią ypatybę.Šioje direktyvoje ledai ir kiti valgomieji ledai nelaikomi greitai užšaldytais maisto produktais.3. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant Bendrijos nuostatų, susijusių su:a) bendru rinkų organizavimu žemės ūkio ir žuvininkystės sektoriuose;b) veterinarine higiena.2 straipsnisTik 1 straipsnio 2 dalyje nurodyti produktai gali turėti 8 ir 9 straipsniuose numatytus pavadinimus.3 straipsnis1. Greitai užšaldytų maisto produktų gamybai naudojamos žaliavos turi būti geros kokybės, būti tinkamos prekybai ir atitikti joms keliamus šviežumo reikalavimus.2. Produktai turi būti paruošiami ir šaldomi greitai, naudojant atitinkamus techninius įrenginius, siekiant kiek galima labiau apriboti cheminius, biocheminius ir mikrobiologinius pokyčius.4 straipsnisTiesioginiam sąlyčiui su greitai užšaldytais maisto produktais leidžiama naudoti tik šias kriogenines medžiagas:- orą,- azotą,- anglies dvideginį.Nukrypdamos nuo pirmosios pastraipos, valstybės narės gali iki 1992 m. gruodžio 31 d. taikyti nacionalinius įstatymus, leidžiančius kaip kriogeninę medžiagą naudoti dichlordifluormetaną (R 12).Grynumo kriterijai, kuriuos turi atitikti šios kriogeninės medžiagos, prireikus nustatomi 12 straipsnyje nustatyta tvarka.5 straipsnis1. Greitai užšaldytų maisto produktų temperatūra turi būti pastovi ir visuose produkto taškuose –18 °C arba žemesnė. Galimas trumpalaikis temperatūros šoktelėjimas, neviršijantis 3 °C gabenimo metu.2. nukrypimai vietinio paskirstymo metu ir mažmeninės prekybos vitrinose leidžiami esant tokioms sąlygoms:a) šie nukrypimai neturi būti didesni kaip 3 °C;b) tačiau jie gali siekti 6 °C mažmeninės prekybos vitrinose, jeigu ir tik tiek, kiek nusprendžia pačios valstybės narės. Tuo atveju valstybės narės parenka temperatūrą pagal atsargų ar produkto apyvartą mažmeninėje prekyboje. Jos praneša Komisijai apie panaudotas priemones ir tų priemonių naudojimo pagrindą.Komisija peržiūri pirmesnėje pastraipoje numatytus nukrypimus, remdamasi technikos pasiekimais, ir prireikus teikia pasiūlymus Tarybai iki 1993 m. sausio 1 d.3. Aštuonerius metus nuo pranešimo apie šią direktyvą valstybės narės vietiniam paskirstymui gali patvirtinti nukrypimus iki 6 °C.6 straipsnis1. Valstybės narės:a) užtikrina, kad greitajam užšaldymui, laikymui, gabenimui, vietiniam paskirstymui ir mažmeninės prekybos vitrinoms naudojama įranga būtų tokia, kuri garantuotų atitikimą šios direktyvos reikalavimams;b) atlieka greitai užšaldytų maisto produktų temperatūros atsitiktines oficialias patikras.2. Valstybės narės nereikalauja, kad prieš parduodant greitai užšaldytus maisto produktus rinkoje arba pardavimo metu atitikimą 1 dalies nuostatoms liudytų oficiali pažyma.7 straipsnisGalutiniam vartotojui tiekiami greitai užšaldyti maisto produktai turi būti gamintojo ar pakuotojo įpakuoti į tinkamą pirminę pakuotę, kuri juos apsaugotų nuo mikrobiologinės ar kitokios išorinės taršos ir apdžiūvimo.8 straipsnis1. Direktyva 79/112/EEB taikoma produktams, kurie nurodyti šioje direktyvoje ir kurie toliau neapdoroti tiekiami galutiniam vartotojui ir restoranams, ligoninėms, valgykloms bei kitoms panašioms visuomeninio maitinimo įstaigoms, esant tokioms sąlygoms:a) prie prekės pavadinimo pridedamas vienas ar daugiau čia pateikiamų užrašų:daniškai:,vokiškai:arbaar, ar,ispaniškai:arba,graikiškai:arbaar,angliškai:,prancūziškai:,itališkai:,olandiškai:,portugališkai:;b) be trumpiausio laikymo datos, turi būti nurodytas laikotarpis, kiek pirkėjas gali laikyti greitai užšaldytus maisto produktus, ir laikymo temperatūra bei laikymo įrangos rūšis;c) ženklinant visus greitai užšaldytus maisto produktus etiketėmis, turi būti pateikiama nuoroda, pagal kurią būtų galima nustatyti jų pristatymo partiją;d) visų greitai užšaldytų maisto produktų etiketėje turi būti aiškus užrašas: "Atšildžius pakartotinai nešaldyti".9 straipsnis1. Ženklinant etiketėmis 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus produktus, kurie nėra skirti parduoti galutiniam vartotojui ar restoranams, ligoninėms, valgykloms bei kitoms panašioms visuomeninio maitinimo įstaigoms, turi būti pateikiama tik tokia išsami informacija:a) prekės pavadinimas, papildytas pagal šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies a punktą;b) neto masė, išreikšta masės vienetais;c) nuoroda, leidžianti nustatyti partiją;d) gamintojo arba pakuotojo, ar Bendrijoje įsisteigusio pardavėjo pavadinimas ar įmonės pavadinimas ir adresas.2. 1 dalyje numatyta išsami informacija nurodoma ant pakuotės, konteinerio ar vyniojimo medžiagos arba prie jų pritvirtintoje etiketėje.3. Šis straipsnis neaptaria visų smulkesnių ar išsamesnių metrologinių Bendrijos nuostatų.10 straipsnisValstybės narės negali dėl priežasčių, susijusių su produktų gamybos techninėmis charakteristikomis, pateikimu ar ženklinimu, uždrausti ar apriboti produktų, kurie nurodyti 1 straipsnio 2 dalyje ir kurie atitinka šią direktyvą ir jai taikyti panaudotas priemones, pardavimą rinkoje.11 straipsnisGreitai užšaldytų maisto produktų bandinių paėmimo tvarka, jų temperatūros ir temperatūros transporto priemonėse, sandėliuose bei laikymo patalpose tikrinimo tvarka nustatoma pagal 12 straipsnį per 24 mėnesius nuo pranešimo apie šią direktyvą.12 straipsnis1. Kai laikomasi šiame straipsnyje numatytos tvarkos, Maisto produktų nuolatinio komiteto (toliau – komiteto) pirmininkas klausimą svarstyti perduoda tam komitetui savo paties iniciatyva arba kurios nors valstybės narės atstovo prašymu.2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurios turi buti patvirtintos, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Komitetas priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma pagal Sutarties 148 straipsnio 2 dalį. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina pasiūlytas priemones, jei jos atitinka komiteto nuomonę;b) kai pasiūlytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba jei nepareiškiama jokia nuomonė, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma;c) jeigu Taryba, pasibaigus trijų mėnesių laikotarpiui nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai pateiktas, nesiima jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.13 straipsnis1. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių šiai direktyvai įgyvendinti. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. Priemonės, kurių imasi:- ne vėliau kaip po 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą [6] sudaro galimybę prekiauti šią direktyvą atitinkančiais produktais,- ne vėliau kaip po 24 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą uždraudžia prekiauti šios direktyvos neatitinkančiais produktais.2. Mažmeninės prekybos vitrinoms dar aštuonerius metus po pranešimo apie šią direktyvą valstybės narės gali taikyti tuos įstatymus, kurie buvo taikomi šios direktyvos įsigaliojimo dieną.Valstybės narės apie tai praneša Komisijai, nurodydamos tokio sprendimo priežastis.14 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1988 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkasV. Papandreou[1] OL C 175, 1985 7 15, p. 296 ir OL C 12, 1989 1 16.[2] OL C 104, 1985 4 25, p. 17.[3] OL L 33, 1979 2 8, p. 1.[4] OL L 144, 1986 5 29, p. 38.[5] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.[6] Apie šią direktyvą valstybėms narėms buvo pranešta 1989 m. sausio 10 d.--------------------------------------------------


title: 1980 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių transporto priemonių degalų suvartojimą, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31980L1268

Oficialusis leidinys L 375 , 31/12/1980 p. 0036 - 0045 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0050  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 10 p. 0107  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0050  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0124  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 11 p. 0124

		Tarybos direktyva1980 m. gruodžio 16 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių transporto priemonių degalų suvartojimą, suderinimo(80/1268/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos transporto priemonės turi atitikti pagal kai kuriuos nacionalinius įstatymus, be kita ko, siejasi su degalų suvartojimo matavimo metodu, kuris turi būti taikomas transporto priemonės tipo suvartoto degalų kiekiui parodyti;kadangi šie reikalavimai vienose valstybėse narėse skiriasi nuo reikalavimų kitose valstybėse narėse; kadangi prekybai dėl to kyla techninių kliūčių, kurios turi būti pašalintos visoms valstybėms narėms priimant tuos pačius reikalavimus, kurie papildytų ar pakeistų esamas taisykles, ypač norint sudaryti sąlygas kiekvienam transporto priemonės tipui įvesti EEB tipo patvirtinimo tvarką, kaip tai numatyta 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 80/1267/EEB [5];kadangi yra labai svarbu sukurti transporto priemonių degalų suvartojimo matavimo metodą, kad jį būtų galima įtraukti į Bendrijos reikalavimus;kadangi Bendrijoje taikomas degalų suvartojimo matavimo metodas, be to, yra reikalingas, norint užtikrinti, kad būtent pirkėjai ir vartotojai gautų objektyvią ir tikslią informaciją;kadangi šios direktyvos reikalavimai taikomi tik toms transporto priemonėms, kurios pagal tarptautinę automobilių klasifikaciją, kaip tai nustatyta Direktyvoje 70/156/EEB, priskiriamos M1 kategorijai; kadangi kitoms transporto priemonių kategorijoms degalų suvartojimo matavimo metodas bus sukurtas, kai tik bus galima įveikti kai kuriuos techninius sunkumus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje "transporto priemonė" – tai bet kokia naudoti kelyje skirta bent keturių ratų motorinė transporto priemonė, su kėbulu ar be jo, kurios maksimalus projektinis greitis didesnis kaip 25 km/h, ir jos priekabos, išskyrus bėgiais važiuojančias transporto priemones bei žemės ūkio traktorius ir mechanizmus.2 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti išduoti transporto priemonei EEB tipo patvirtinimą ar nacionalinį tipo patvirtinimą, ar atsakyti arba uždrausti parduoti, registruoti, pradėti eksploatuoti ar naudoti transporto priemonę dėl priežasčių, siejamų su degalų suvartojimu, jei suvartojimo kiekis buvo nustatytas pagal I ir II priedus ir skaičiai yra pateikti dokumente, kuris pirkimo metu buvo išduotas transporto priemonės savininkui, laikantis kiekvienos valstybės narės pasirinkto būdo ir formos.3 straipsnisBet kurie pakeitimai, kurie yra būtini norint priedų reikalavimus derinti su technikos pažanga, priimami laikantis Direktyvos 70/156/EEB 13 straipsnyje nustatytos tvarkos.4 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos taikymo srityje priimto nacionalinių įstatymų pagrindinių nuostatų tekstai būtų pateikti Komisijai.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1980 m. gruodžio 16 d.Tarybos varduPirmininkėCollete Flesch[1] OL C 104, 1980 4 28, p. 1.[2] OL C 265, 1980 10 13, p. 76.[3] OL C 182, 1980 7 21, p. 3.[4] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[5] OL L 375, 1980 12 31, p. 34.--------------------------------------------------I PRIEDASDEGALŲ SUVARTOJIMO NUSTATYMAS1. EEB TIPO PATVIRTINIMAS1.1. Paraiška patvirtinti EEB tipą1.1.1. Paraišką patvirtinti transporto priemonės EEB tipą pagal variklio degalų suvartojimą pateikia transporto priemonės gamintojas ar jo įgaliotasis atstovas.1.1.2. Prie jos trimis egzemplioriais turi būti pridėti toliau nurodyti dokumentai ir dar:1.1.2.1. tinkamai užpildytas informacinis lapas;1.1.2.2. informacija, reikalinga parengti II priede numatytą dokumentą.1.1.3. Jei už tipo patvirtinimo bandymus atsakinga techninė tarnyba juos daro pati, tai turi būti pristatyta tvirtinamą transporto priemonės tipą atstovaujanti transporto priemonė.1.2. DokumentaiJei paraiška, kaip ji apibrėžta 1.1., yra priimama, kompetentingoji institucija turi parengti dokumentą, kurio pavyzdys pateiktas II priede. Kad galėtų parengti šį dokumentą, EEB tipo patvirtinimo bandymus darančios valstybės narės kompetentingoji institucija gali naudotis ataskaita, kurią, laikantis šios direktyvos nuostatų, parengė patvirtinta ar pripažinta laboratorija.2. TAIKYMO SRITISŠis metodas taikomas M1 kategorijos transporto priemonėms su vidaus degimo varikliais.3. BENDROSIOS SPECIFIKACIJOS3.1. Degalų suvartojimas nustatomas darant šiuos bandymus:3.1.1. Ciklas, modeliuojantis važiavimą mieste, kaip aprašyta 1970 m. kovo 20 d. Tarybos direktyvos 70/220/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, suderinimo [1], III priede su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyvoje 78/665/EEB [2] (žr. 5 skirsnį):3.1.2. Bandymas daromas važiuojant pastoviu 90 km/h greičiu (žr. 6 skirsnį):3.1.3. Bandymas daromas važiuojant pastoviu 120 km/h greičiu (žr. 6 skirsnį). Šio bandymo daryti nereikia, jei transporto priemonės didžiausias projektinis greitis yra mažesnis kaip 130 km/h.3.2. Rezultatai turi būti išreikšti l/100 km, rezultatą skaičiuojant 0,1 l tikslumu.3.3. Atstumas turi būti matuojamas 0,5 % tikslumu, o laikas 0,2 s tikslumu.3.4. Bandymų degalaiVartojami degalai turi būti arba etaloniniai degalai, apibrėžti Direktyvos 70/220/EEB VI priede, arba kuras, apibrėžtas 1972 m. rugpjūčio 2 d. Tarybos direktyvos 72/306/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemonių, kurių būtina imtis prieš transporto priemonėse naudojamų dyzelinių variklių teršalų emisiją, suderinimo V priede [3], pagal tai, kuris tinka.4. BANDYMŲ SĄLYGOS4.1. Bendroji transporto priemonės būklė4.1.1. Transporto priemonė turi būti švari, langai ir oro ėmikliai uždaryti, ir turi veikti tik ta įranga, kuri yra reikalinga, kad bandymų metu transporto priemonė galėtų tinkamai veikti. Jei ant karbiuratoriaus įleidžiamosios angos yra rankiniu būdu valdomas oro šildymo įtaisas, jis turi būti nustatytas padėtyje "vasara". Apskritai, turi veikti pagalbinė įranga, reikalinga transporto priemonei normaliai važiuoti.4.1.2. Jei radiatoriaus ventiliatorius yra termostatuotas, jis turi veikti taip, kaip normaliai veiktų transporto priemonėje. Keleivių salono šildymo sistema turi neveikti, turi būti išjungta ir oro kondicionavimo sistema, nors jos kompresorius turi veikti normaliai.4.1.3. Jei yra įtaisytas pripūtimo įtaisas, jis turi veikti, kaip įprastai veiktų bandymų greičio sąlygomis.4.1.4. Prieš bandymą transporto priemonė turi būti pravažinėta ir būti nuvažiavusi bent 3000 km.4.2. TepalaiVisos tepalai turi būti rekomenduoti transporto priemonės gamintojo ir turi būti nurodyti bandymų ataskaitoje.4.3. PadangosPadangos turi būti vieno iš tų tipų, kuriuos transporto priemonės gamintojas nurodė kaip originaliąją įrangą, pripūstos iki bandymų apkrovai ir greičiams rekomenduoto slėgio (reguliuojamo, jei bandymų sąlygomis reikia dirbti stende). Naudojami slėgiai turi būti nurodyti bandymų ataskaitoje.4.4. Degalų suvartojimo matavimas4.4.1. Degalai į variklį turi būti tiekiami per įtaisą, kuris galėtų išmatuoti suvartotą kiekį ± 2 % tikslumu: šis įtaisas turi netrukdyti tiekti degalus įprastu būdu. Jei matavimo sistema matuoja degalų tūrį, tai toje vietoje, kur jis matuojamas, turi būti matuojama ir degalų temperatūra.4.4.2. Turi būti vožtuvų sistema, kuri leistų greitai perjungti iš įprastosios degalų tiekimo sistemos į matavimo sistemą. Šis jungimas turi trukti ne ilgiau kaip 0,2 s.4.5. Etaloninės sąlygosSlėgis : H0 – 1000 mbar,Temperatūra : T0 – 293 K (20 °C)4.5.1. Oro tankis4.5.1.1. Oro tankis variklio bandymo metu, apskaičiuotas, kaip aprašyta toliau 4.5.1.2, turi nesiskirti nuo oro tankio etaloninėmis sąlygomis daugiau kaip 7,5 %.4.5.1.2. Oro tankis skaičiuojamas taikant formulę:d= d··,kurioje:dT = oro tankis bandymų sąlygomis;d0 = oro tankis etaloninėmis sąlygomis;hT = slėgis bandymų metu;tt = absoliučioji temperatūra bandymų metu (K).5. DEGALŲ SUVARTOJIMO MATAVIMAS CIKLE, MODELIUOJANČIAME VAŽIAVIMĄ MIESTO SĄLYGOMIS5.1. Bandymų ciklas aprašytas Direktyvos 70/220/EEB III priede.5.1.1. Transporto priemonių su dyzeliniais varikliais apkrovos reguliavimas yra nustatytas atitinkamam benzininiam modeliui ar nustatomas kitu metodu, kuris yra pripažintas lygiaverčiu.5.1.2. Etaloninė transporto priemonės masėTransporto priemonės masė yra etaloninė masė, kaip apibrėžta Direktyvos 70/220/EEB I priedo 1.2 skirsnyje.5.2. Dinamometras nustatomas ekvivalentinei inercinei apkrovai, kaip tai nustatyta Direktyvos 70/220/EEB III priedo 4.2 skirsnyje.5.3. Suvartojimo matavimas5.3.1. Suvartojimas skaičiuojamas pagal degalų kiekį, suvartotą per du iš eilės ciklus.5.3.2. Prieš matavimus šaltas variklis turi būti įšildytas, darant penkis visos trukmės bandymų ciklus. Be to, matavimus galima daryti iš karto po I tipo ir II tipo bandymų, aprašytų Direktyvoje 70/220/EEB. Temperatūra palaikoma variklio normalios darbinės temperatūros intervale, prireikus naudojant pagalbinį aušinimo įtaisą.5.3.3. Norint palengvinti degalų suvartojimo matavimą, tuščiosios eigos laikas tarp dviejų iš eilės ciklų gali būti pratęstas ne daugiau kaip iki 60 s.5.4. Degalų suvartojimo skaičiavimas5.4.1. Jei degalų suvartojimas nustatomas gravimetriškai, tai jo vertė (litrai/100 km) gaunama išmatuotą vertę M (kilogramais išreikštas suvartotų degalų kiekis) perskaičiuojant pagal tokią formulę:C =,kurioje:Sg = degalų tankis etaloninėmis sąlygomis (kg/dm3);D = atstumas, nuvažiuotas per bandymą (km).5.4.2. C =VT− T100(l/100 km),kurioje:V = suvartotų degalų tūris, litrai;α = degalų temperatūrinis tūrinio plėtimosi koeficientas. Šis koeficientas ir dyzeliniam degalams, ir benzinui yra lygus 0,001/oC;T0 = etaloninė temperatūra, °C;TF = degalų temperatūra, išmatuota tūrio matavimo vietoje, °C.5.5. Rezultatų pateikimas5.5.1. Standartinis važiavimo miesto sąlygomis degalų suvartojimas yra aritmetinis vidurkis trijų iš eilės matavimų, padarytų pagal pirmiau pateiktą metodiką.5.5.2. Jei skirtumas tarp kraštinių matavimo verčių ir vidutinės vertės yra didesnis kaip 5 %, papildomi bandymai pagal šią metodiką turi būti daromi tol, kol gaunamas bent 5 % tikslumas.5.5.3. Matavimo tikslumas skaičiuojamas pagal formulę:Tikslumas = k·%,kurioje:Cyra vertė, gauta pagal 5.4 pateiktą formulę;Cyra n C verčių aritmetinis vidurkis;n yra darytų matavimų skaičius;S =∑;k vertė pateikta šioje lentelėje:Matavimų skaičius | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |K | 3,2 | 2,8 | 2,6 | 2,5 | 2,4 | 2,3 | 2,3 |5.5.4. Jei po 10 matavimų nebuvo gautas bent 5 % tikslumas, suvartojimas matuojamas bandant kitą to paties tipo transporto priemonę.6. DEGALŲ SUVARTOJIMO VAŽIUOJANT PASTOVIU GREIČIU MATAVIMAS6.1. Šiuos bandymus galima daryti ant dinamometro arba kelyje.6.1.1. Transporto priemonės masė6.1.1.1. Transporto priemonės masė yra transporto priemonės darbinės būsenos masė, kaip apibrėžta 6.1.1.2, plius 180 kg, ar plius pusė viso krovinio, jei šis skaičius didesnis kaip 180 kg, įskaitant matavimo įrangą ir keleivius. Transporto priemonės pakabos aukštis yra aukštis, gautas krovinio masės centrui esant per vidurį tiesės, jungiančios priekinių (šoninių) sėdynių R taškus.6.1.1.2. Šioje direktyvoje "transporto priemonės darbinės būsenos masė" – tai bendroji neapkrautos transporto priemonės masė, kai visi rezervuarai pilni, išskyrus degalų baką, kuris užpildytas 90 % gamintojo nustatyto tūrio, ir kai transporto priemonėje yra įrankių rinkinys bei atsarginis ratas.6.2. Greičių dėžėJei transporto priemonėje pavaros jungiamos rankiniu būdu, naudojamas perdavimo skaičius yra didžiausias gamintojo rekomenduotas važiuoti kiekvienu bandymo greičiu.6.3. Bandymų eiga6.3.1. Bandymas kelyje6.3.1.1. Oro sąlygos6.3.1.1.1. Santykinis drėgnis turi būti mažesnis kaip 95 %; kelias turi būti sausas, tačiau ant kelio paviršiaus gali būti drėgmės pėdsakų, jei kurioje nors vienoje vietoje nėra matomos vandens plėvelės.6.3.1.1.2. Vidutinis vėjo greitis turi būti mažesnis kaip 3 m/s, o gūsiuose mažesnis kaip 8 m/s.6.3.1.2. Prieš matuojant, transporto priemonė pasirinktu maršrutu turi važiuoti bandymo greičiui artimu greičiu ir nuvažiuoti atstumą, kurio pakaktų pasiekti darbinę temperatūrą, tačiau visuomet šis atstumas turi būti ne mažesnis kaip 10 km.6.3.1.3. Bandymų eigaBandymų trasa turi užtikrinti sąlygas, kurios leistų palaikyti pastovų greitį, ir būti bent 2 km ilgio. Ji turi būti uždarojo ciklo ir jos paviršiaus būklė turi būti gera. Galima naudotis tiesiu keliu, jei abiem kryptimis yra padaryta 2 km ilgio trasa. Nuolydis tarp bet kurių dviejų taškų turi būti ne didesnis kaip 2 %6.3.1.4. Kiekviename bandomajame važiavime turi būti palaikomas pastovus greitis, ± 2 km/h tikslumu. Kiekviename bandyme vidutinis greitis nuo etaloninio greičio neturi skirtis daugiau kaip 2 km/h.6.3.1.5. Norint nustatyti degalų suvartojimą pagal kiekvieną etaloninį greitį (žr. grafiką toliau), daromi keturi bandymai: du bandymai, kai vidutinis greitis yra mažesnis nei etaloninis greitis, ir du bandymai, kai vidutinis greitis yra didesnis nei etaloninis greitis.6.3.1.6. Degalų suvartojimas kiekviename bandomajame važiavime skaičiuojamas pagal 5.4 pateiktas formules.6.3.1.7. Skirtumas tarp dviejų mažesnių apskaičiuotų verčių turi būti ne didesnis kaip 5 % jų vidutinės vertės, ta pati sąlyga taikoma dviem didesnėms apskaičiuotoms vertėms. Degalų suvartojimas atitinkamo etaloninio greičio sąlygomis yra apskaičiuojamas taikant tiesinį interpoliavimą, kaip parodyta toliau pateiktame grafike.6.3.1.7.1. Jei 6.3.1.7 nurodytos sąlygos kuriai nors apskaičiuotų verčių porai nebuvo įvykdytos, keturi bandomieji važiavimai turi būti pakartoti. Jei po dešimties mėginimų reikiamas suderinamumas nebus pasiektas, turi būti pasirinkta ir pagal šią metodiką visuose apibrėžtuose bandymuose išbandyta kita transporto priemonė.Pavyzdys. Skaičiavimas 90 km/h vidutiniam greičiui.+++++ TIFF +++++Keturi kryžiukai atitinka kiekvienam bandomajam važiavimui apskaičiuotas vertes. C0 yra apskaičiuotoji suvartojimo vertė, kai etaloninis greitis visą bandymų atstumą yra V0.6.3.2. Dinamometrinis bandymas6.3.2.1. Dinamometro nustatymasDinamometras turi būti nustatytas, kaip aprašyta Direktyvos 70/220/EEB III priedo 4.1 skirsnyje, darant tokius pakeitimus:- dinamometras turi būti nustatytas atitinkamam bandymų greičiui,- transporto priemonės būklė bandymų metu turi būti, kaip apibrėžta 4.1–4.3 skirsniuose, ir oro sąlygos bandymo kelyje metu turi būti, kaip apibrėžta 6.3.1.1, kad būtų galima nustatyti teisingą slėgio sumažėjimo įsiurbimo kolektoriuje vertę.Jei transporto priemonės su dyzeliniais varikliais, dinamometras turi būti nustatytas, kaip apibrėžta 5.1.1.6.3.2.2. AušinimasNorint palaikyti darbo sąlygas ir tepalo bei aušinimo skysčio temperatūrą intervale, kuris įprastai pasiekiamas važiuojant keliu tuo pačiu greičiu, galima naudoti papildomus oro aušinimo įtaisus.6.3.2.3. Prieš darant bet kokius matavimus, transporto priemonė bandymų greičiui artimu greičiu turi nuvažiuoti dinamometru atstumą, kurio pakaktų, kad būtų pasiekta darbinė temperatūra; šis atstumas bet kuriuo atveju turi būti ne mažesnis kaip 10 km.6.3.2.4. Bandymų atstumas, išmatuotas dinamometre esančiu apsisukimų skaitikliu, turi būti ne mažesnis kaip 2 km.6.4. Bandymų ataskaitoje turi būti nurodytas naudoto dinamometro tipas.6.5. Rezultatų išraiškaNesvarbu, koks būtų matavimo metodas, rezultatai turi būti išreikšti litrais/100 km etaloninėmis sąlygomis, apibrėžtomis 4.5.[1] OL L 76, 1970 4 6, p. 1.[2] OL L 223, 1978 8 14, p. 48.[3] OL L 190, 1972 8 20, p. 1.--------------------------------------------------II PRIEDAS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 1985 m. liepos 25 d. Tarybos Direktyva dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių atsakomybę už gaminius su trūkumais, derinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31985L0374

Oficialusis leidinys L 210 , 07/08/1985 p. 0029 - 0033 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 6 p. 0239  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0008  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 6 p. 0239  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 19 p. 0008

		Tarybos Direktyva1985 m. liepos 25 d.dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių atsakomybę už gaminius su trūkumais, derinimo(85/374/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi būtina derinti valstybių narių įstatymus dėl gamintojų atsakomybės už jų gaminių su trūkumais padarytą žalą, nes egzistuojantys skirtumai gali iškreipti konkurenciją ir daryti poveikį laisvam prekių judėjimui bendrojoje rinkoje bei sąlygoti skirtingą vartotojų apsaugos lygį nuo žalos, gaminių su trūkumais daromos jų sveikatai ar turtui;kadangi gamintojo atsakomybė be kaltės yra vienintelė galimybė tinkamai spręsti šią problemą, būdingą vis techniškesniu tampančiam mūsų amžiui, pasižyminčiam teisingu šiuolaikinei technologinei gamybai būdingos rizikos paskirstymu;kadangi atsakomybė be kaltės turėtų būti taikoma tik kilnojamų pramoniniu būdu pagamintų gaminių atžvilgiu; tikslinga netaikyti atsakomybės už žemės ūkio produktus ir medžioklės laimikį, išskyrus atvejus, kai jie apdorojami pramoniniu būdu ir dėl to šiuose produktuose gali rastis trūkumų; kadangi šioje direktyvoje numatyta atsakomybė turėtų būti taikoma ir kilnojamiesiems gaminiams, kurie yra naudojami konstruojant nekilnojamąjį turtą ar yra jame įtaisyti;kadangi vartotojų apsauga reikalauja, kad visi gamybos procese dalyvaujantys gamintojai būtų atsakingi už savo tiekiamų gatavų gaminių, sudedamųjų dalių ar tiekiamų žaliavų trūkumus; kadangi dėl tos pačios priežasties atsakomybė turėtų būti išplėsta gaminių importuotojams į Bendriją ir asmenims, kurie prisistato gamintojais, pritvirtindami savo vardą, prekės ženklą ar kitą skiriamąjį ženklą, arba asmenims, tiekiantiems gaminį, kurio gamintojo nustatyti neįmanoma;kadangi už tą pačią žalą esant atsakingiems keliems asmenims, vartotojų apsauga reikalauja, kad nukentėjęs asmuo bet kurio iš jų galėtų reikalauti visiškos kompensacijos;kadangi siekiant apsaugoti vartotojų fizinę gerovę ir turtą, gaminio defektiškumas turėtų būti nustatomas ne pagal jo tinkamumą naudoti, bet pagal saugos, kurios visuomenė turi teisę tikėtis, trūkumą; kadangi sauga yra nustatoma, neatsižvelgiant į tai, kad esamomis aplinkybėmis gaminys yra naudojamas netinkamai;kadangi teisingas rizikos paskirstymas tarp nukentėjusiojo ir gamintojo reiškia, kad gamintojui turėtų būti suteikta galimybė būti atleistu nuo atsakomybės, jei jis pateikia įrodymus, apie tam tikrų nuo atsakomybės atleidžiančių aplinkybių buvimą;kadangi vartotojų apsauga reikalauja, kad gamintojo atsakomybės neturėtų įtakoti kitų asmenų veiksmai ar neveikimas, kurie prisidėjo prie padarytos žalos atsiradimo; kadangi vis dėlto atsakomybė gali būti sumažinta ar panaikinta, atsižvelgiant į nukentėjusio asmens aplaidumą, turėjusį įtakos žalai atsirasti;kadangi vartotojų apsauga reikalauja kompensacijos mirties, sužalojimo ir turtinės žalos atsiradimo atveju; kadangi, siekiant išvengti pernelyg didelio bylų skaičiaus, pastaroji kompensacija turėtų būti ribojama asmeniniam naudojimui ar vartojimui skirtais gaminiais, iš jos atimant tam tikrą nustatytą sumą, nemažesnę už įtvirtintą ribą; kadangi ši direktyva neturi pažeisti konkrečiu atveju taikomos teisės, reglamentuojančios kompensacijas, išmokamas už patirtą skausmą, kančias ir kitą nematerialinę žalą;kadangi vienodas ieškininės senaties terminas iškelti bylą dėl kompensacijos atitinka ir nukentėjusio asmens, ir gamintojo interesus;kadangi gaminiai laikui bėgant sensta, kuriami aukštesni saugos standartai, ir mokslo bei technologijų lygis progresuoja; kadangi dėl to būtų nepagrįsta nustatyti gamintojo atsakomybę už jo gaminio trūkumus neribotam laikui; kadangi dėl to atsakomybė, praėjus tam tikram laikui, turėtų išnykti nepažeidžiant pretenzijų, jau pareikštų remiantis įstatymu;kadangi, siekiant veiksmingos vartotojų apsaugos, sutartyse neturėtų būti leidžiama daryti išimčių dėl gamintojo atsakomybės nukentėjusiam asmeniui;kadangi pagal valstybių narių teisines sistemas nukentėjusioji šalis gali reikšti pretenzijas dėl žalos atlyginimo, remdamasi šioje direktyvoje nenumatyta sutartine arba nesutartine atsakomybe; kadangi tokiomis nuostatomis siekiama veiksmingos vartotojų apsaugos tikslo, jų neturėtų įtakoti ši direktyva; kadangi veiksmingai vartotojų apsaugai farmacijos produktų srityje taip pat jau egzistuojant valstybėje narėje, remiantis specialia atsakomybės sistema, turėtų būti galima reikšti pretenzijas pagal šią sistemą;kadangi atsakomybės ribos už branduolinėmis priemonėmis padarytus sužalojimus ar žalą specialiomis taisyklėmis jau yra numatyta visose valstybėse narėse, šios rūšies žalos buvo galima neįtraukti į šios direktyvos taikymo sritį;kadangi į šios direktyvos taikymo sritį neįtraukiant pirminių žemės ūkio produktų ir medžioklės laimikių, atsižvelgiant į tai, ko tikimasi iš vartotojų apsaugos, tam tikrose valstybėse narėse, gali būti manoma, jog tai pernelyg riboja šią apsaugą, todėl valstybėms narėms turėtų būti galima išplėsti atsakomybės taikymą ir minėtų produktų atžvilgiu;kadangi dėl panašių priežasčių tam tikrose valstybėse narėse gali būti manoma, kad gamintojo galimybė išvengti atsakomybės, įrodžius, kad gaminio išleidimo į apyvartą metu, esančio trūkumo negalima buvo nustatyti dėl tuo metu egzistavusio mokslo ir technikos lygio, nepagrįstai riboja vartotojų apsaugą; kadangi dėl to valstybei narei turėtų būti suteikta galimybė savo įstatymuose išlaikyti arba naujuose įstatymuose įtvirtinti nuostatą, kuria remiantis, ši atleidžianti nuo atsakomybės aplinkybė nebūtų pripažįstama; kadangi priimant naujus įstatymus, galimybei pasinaudoti šia išimtimi turėtų būti taikoma Bendrijos sustabdymo tvarka, siekiant, jei galima, vienodai padidinti apsaugos lygį visoje Bendrijoje;kadangi, atsižvelgiant į daugumos valstybių narių teisines tradicijas, netikslinga nustatyti gamintojo atsakomybės be kaltės aukščiausią finansinę ribą; tačiau atsižvelgiant į egzistuojančias skirtingas tradicijas, atrodo, įmanoma pripažinti valstybės narės galimybę išimties būdu atsisakyti neribotos atsakomybės principo, įtvirtinant visos gamintojo atsakomybės ribas už žalą mirties, asmens sužalojimo atvejais, kurią sukelia identiški, tą patį trūkumą turintys gaminiai, su sąlyga, jog ši riba yra pakankamai aukšta, kad galėtų garantuoti pakankamą vartotojų apsaugą bei tinkamą bendrosios rinkos funkcionavimą;kadangi dabartiniame etape suderinimas negali būti visiškas, bet atveria kelią didesniam derinimui; kadangi dėl to būtina, kad Taryba reguliariai gautų Komisijos ataskaitas dėl šios direktyvos taikymo, prireikus, kartu su atitinkamais pasiūlymais;kadangi šiuo požiūriu ypatingai svarbu peržiūrėti šios direktyvos dalis, susijusias su valstybių narių galimybėmis taikyti tam tikras išimtis, po to, kai praeis pakankamai laiko sukaupti praktinės patirties apie šių išimčių daromą poveikį vartotojų apsaugai ir bendrosios rinkos funkcionavimui,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisGamintojas atsako už žalą, atsiradusią dėl jo gaminio trūkumų.2 straipsnisŠioje direktyvoje "gaminys" reiškia visus kilnojamuosius gaminius, net jei jie įtraukti į kitą kilnojamąjį ar nekilnojamąjį gaminį, išskyrus pirminius žemės ūkio produktus ir medžiojamus paukščius bei žvėris. "Pirminiai žemės ūkio produktai" — augalininkystės, gyvulininkystės ir žuvininkystės produktai, išskyrus tuos, kuriems atliktas pirminis perdirbimas. Į gaminio sąvoką įeina elektra.3 straipsnis1. "Gamintojas" yra galutinai pagaminto gaminio, bet kokių žaliavų ar sudedamosios dalies gamintojas arba kiekvienas asmuo, kuris prisistato gamintoju, ant gaminio nurodydamas savo vardą, prekės ženklą ar kitą skiriamąjį ženklą.2. Nepažeidžiant gamintojo atsakomybę reglamentuojančių nuostatų, šioje direktyvoje gamintoju taip pat laikomas ir yra atsakingas kaip gamintojas kiekvienas verslu užsiimantis asmuo, importuojantis gaminį į Bendriją pardavimo, nuomos, lizingo ar kitokio platinimo tikslais.3. Kai gamintojo negalima nustatyti, kiekvienas gaminio tiekėjas yra laikomas jo gamintoju, išskyrus jei jis per protingą laiką informuoja nukentėjusįjį apie tai, kas yra gamintojas arba kas jam gaminį patiekė. Ši taisyklė taikoma ir importuojamiems gaminiams, net ir esant nurodytam gamintojo vardui, jei ant jų nenurodytas 2 dalyje minėtas importuotojas.4 straipsnisNukentėjęs asmuo privalo įrodyti padarytą žalą, gaminio trūkumą ir priežastinį ryšį tarp trūkumo ir padarytos žalos.5 straipsnisKai pagal šios direktyvos nuostatas už tą pačią žalą yra atsakingi du ar daugiau asmenų, jų atsakomybė yra solidari, nepažeidžiant proporcingus įnašus ir regreso teises reglamentuojančių nacionalinės teisės nuostatų.6 straipsnis1. Gaminys yra laikomas turinčiu trūkumų, jei jis nėra toks saugus, kokio asmuo, atsižvelgiant į visas aplinkybes, turėjo teisę tikėtis, įskaitant:a) gaminio pateikimą;b) tikslą, kuriam, protingai mąstant, gaminys gali būti naudojamas;c) gaminio išleidimo į apyvartą laiką.2. Gaminys nelaikomas turinčiu trūkumų vien dėl to, kad vėliau į apyvartą buvo išleistas geresnis gaminys.7 straipsnisGamintojas nėra laikomas atsakingu pagal šią direktyvą, jei jis įrodo:a) kad jis neišleido gaminio į apyvartą; arbab) kad atsižvelgiant į aplinkybes, tikėtina, kad trūkumo, dėl kurio buvo padaryta žala, nebuvo gaminio išleidimo į apyvartą metu ar jis atsirado vėliau; arbac) kad gaminys buvo pagamintas neturint tikslo jį parduoti ar kitaip platinti ekonominiais tikslais, arba kad jis gaminį pagamino ir platino ne užsiimdamas verslu; arbad) kad trūkumas atsirado siekiant, kad gaminys atitiktų privalomus valstybinės valdžios institucijų įtvirtintus reikalavimus; arbae) kad trūkumo neleido pastebėti gaminio išleidimo į apyvartą metu egzistavęs mokslo ir technikos lygis; arbaf) sudedamosios dalies gamintojo atveju, kad trūkumas yra atsiradęs dėl gaminio, į kurį sudedamoji dalis yra įtaisyta, konstrukcijos arba viso produkto gamintojo duotų nurodymų.8 straipsnis1. Nepažeidžiant proporcingus įnašus ir regreso teises reglamentuojančių nacionalinės teisės nuostatų, gamintojo atsakomybė nėra mažinama, kai žala atsiranda ir dėl gaminio trūkumo, ir dėl trečiosios šalies veikimo ar neveikimo.2. Gamintojo atsakomybė gali būti sumažinta ar jis gali būti visiškai atleistas nuo atsakomybės, kai, atsižvelgiant į visas aplinkybes, žala atsirado ir dėl gaminio trūkumo, ir dėl nukentėjusiojo ar kito asmens, už kurį nukentėjęs asmuo yra atsakingas, kaltės.9 straipsnisTaikant 1 straipsnį sąvoka "žala" reiškia:a) žalą, padarytą mirties ar asmens sužalojimo atveju;b) žalą turtui ar turto sunaikinimą, išskyrus patį gaminį su trūkumu, nustatant 500 ekiu žemutinę ribą, jei toks turtas:i) paprastai yra skirtas asmeniniam naudojimui ar vartojimui; irii) buvo nukentėjusio asmens naudojamas ar vartojamas asmeniniams tikslams.Šis straipsnis nepažeidžia nematerialinę žalą reglamentuojančių nacionalinių nuostatų.10 straipsnis1. Valstybės narės savo įstatymais įtvirtina trejų metų ieškininės senaties terminą byloms dėl šioje direktyvoje numatytos žalos atlyginimo. Ieškininės senaties terminas pradedamas skaičiuoti nuo tos dienos, kada ieškovas sužinojo arba pagrįstai turėjo sužinoti apie žalą, gaminio trūkumą ir gamintojo tapatybę.2. Ši direktyva nedaro įtakos valstybių narių įstatymams, reglamentuojantiems senaties termino sustabdymą ar nutraukimą.11 straipsnisValstybės narės savo teisės aktuose įtvirtina, kad pagal šią direktyvą nukentėjusiam asmeniui suteiktos teisės nustoja galioti praėjus 10 metų nuo tos dienos, kai gamintojas išleido į apyvartą konkretų žalą padariusį gaminį, nebent nukentėjęs asmuo jau yra pareiškęs ieškinį gamintojui.12 straipsnisJokia nuostata negali apriboti gamintojo atsakomybės nukentėjusiam asmeniui pagal šią direktyvą arba atleisti jį nuo tokios atsakomybės.13 straipsnisŠi direktyva nedaro įtakos nukentėjusio asmens teisėms, kurias jis gali turėti pagal įstatymu reglamentuojamas sutartinės ar nesutartinės atsakomybės nuostatas arba pagal specialią atsakomybės sistemą, egzistuojančią pranešimo apie šią direktyvą metu.14 straipsnisŠi direktyva netaikoma branduolinių avarijų padarytiems sužalojimams ar žalai, reguliuojamai valstybių narių ratifikuotomis tarptautinėmis konvencijomis.15 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė gali:a) nukrypdama nuo 2 straipsnio, savo teisės aktuose numatyti, kad taikant šios direktyvos 1 straipsnį sąvoka "gaminys" apima ir pirminius žemės ūkio produktus bei medžiojamus paukščius ir žvėris;b) nukrypdama nuo 7 straipsnio e punkto, toliau taikyti jau egzistuojančias nuostatas arba šio straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka teisės aktuose numatyti, kad gamintojas yra atsakingas netgi ir tuo atveju, jei jis įrodo, jog gaminio trūkumo neleido pastebėti jo išleidimo į apyvartą metu egzistavęs mokslo ir technikos lygis.2. Valstybė narė, norėdama pasinaudoti 1 dalies b punkte įtvirtinta nuostata, privalo pateikti Komisijai siūlomos priemonės tekstą. Komisija apie tai praneša kitoms valstybėms narėms.Informavusi Komisiją, valstybė narė privalo laikinai — devyniems mėnesiams, sustabdyti savo siūlomos priemonės taikymą, jeigu per tą laiką Komisija nepateikia Tarybai pasiūlymo šią direktyvą iš dalies keisti atitinkamu klausimu. Tačiau jei per tris mėnesius nuo minėtosios informacijos gavimo Komisija atitinkamai valstybei narei nepraneša apie ketinimą pateikti Tarybai pasiūlymą aptariamu klausimu, valstybė narė gali pradėti nedelsiant taikyti siūlomą priemonę.Jei per minėtą devynių mėnesių laikotarpį Komisija vis dėlto pateikia Tarybai pasiūlymą iš dalies keisti šią direktyvą, atitinkama valstybė narė siūlomos priemonės netaiko dar 18 mėnesių, skaičiuojant nuo pasiūlymo pateikimo dienos.3. Praėjus dešimčiai metų nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie teismų sprendimų, priimtų dėl 7 straipsnio e punkto ir šio straipsnio 1 dalies b punkto taikymo, poveikį vartotojų apsaugai ir bendrosios rinkos funkcionavimui. Remdamasi šia ataskaita, veikdama pagal Komisijos pasiūlymą ir laikydamasi Sutarties 100 straipsnio sąlygų, Taryba sprendžia klausimą dėl būtinybės panaikinti 7 straipsnio e punktą.16 straipsnis1. Valstybė narė gali numatyti, kad visa gamintojo atsakomybė už žalą dėl identiškų, tokį patį trūkumą turinčių gaminių, sukeltą mirties ar asmens sužalojimo atveju, yra apribojama suma, kuri negali būti mažesnė kaip 70 milijonų ekiu.2. Praėjus dešimčiai metų nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie tokio finansinio atsakomybės apribojimo įgyvendinimo tose valstybėse narėse, kurios pasinaudojo 1 dalyje numatyta galimybe, poveikį vartotojų apsaugai ir bendrosios rinkos funkcionavimui. Remdamasi šia ataskaita, veikdama pagal Komisijos pasiūlymą ir laikydamasi Sutarties 100 straipsnio sąlygų, Taryba sprendžia klausimą dėl būtinybės panaikinti 1 dalį.17 straipsnisŠi direktyva netaikoma gaminiams, išleistiems į apyvartą iki 19 straipsnyje minimų nuostatų įsigaliojimo.18 straipsnis1. Šios direktyvos tikslais ekiu yra apibrėžiamas reglamente (EEB) Nr. 3180/78 [4] su pakeitimais, padarytais reglamentu (EEB) Nr. 2626/84 [5]. Ekvivalentas nacionaline valiuta iš pradžių apskaičiuojamas pagal šios direktyvos priėmimo dieną buvusį kursą.2. Kas penkeri metai Komisijos pasiūlymu Taryba, atsižvelgdama į Bendrijoje egzistuojančias ekonomikos ir pinigų srities tendencijas, išanalizuoja ir prireikus peržiūri šioje direktyvoje numatytas sumas.19 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip per trejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, ją įgyvendina. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai [6].2. Tvarka, įtvirtinta 15 straipsnio 2 dalyje, pradedama taikyti nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos.20 straipsnisValstybės narės pateikia Komisijai pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų, priimtų po šios direktyvos įsigaliojimo jos taikymo srityje, tekstus.21 straipsnisKas penkeri metai Komisija teikia Tarybai šios direktyvos taikymo ataskaitą ir, prireikus, atitinkamus pasiūlymus.22 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1985 m. liepos 25 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Poos[1] OL C 241, 1976 10 14, p. 9 ir OL C 271, 1979 10 26, p. 3.[2] OL C 127, 1979 5 21, p. 61.[3] OL C 114, 1979 5 7, p. 15.[4] OL L 379, 1978 12 30, p. 1.[5] OL L 247, 1984 9 16, p. 1.[6] Apie šią direktyvą valstybėms narėms buvo pranešta 1985 m. liepos 30 d.--------------------------------------------------