title: 2007 m. gegužės 7 d. Komisijos direktyva 2007/26/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 2004/6/EB, kad būtų pratęstas jos galiojimo laikotarpis (Tekstas svarbus EEE)

text:
8.5.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 118/5

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2007/26/EB
   2007 m. gegužės 7 d.
   iš dalies keičianti Direktyvą 2004/6/EB, kad būtų pratęstas jos galiojimo laikotarpis
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1989 m. gegužės 3 d. Tarybos direktyvą 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais, suderinimo (1), ypač į jos 4 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               2001 m. vasario 15 d. Komisijos direktyvoje 2001/15/EB dėl medžiagų, kurios konkrečiais mitybos tikslais gali būti dedamos į specialios paskirties maisto produktus (2) nustatomos tam tikros medžiagų kategorijos ir kiekvienai iš jų priskiriamos cheminės medžiagos, kurios gali būti naudojamos specialios paskirties maisto produktams gaminti.

               (2)

               Priimant Direktyvą 2001/15/EB daug cheminių medžiagų, konkrečiais mitybos tikslais dedamų į tam tikrus specialios paskirties maisto produktus, kuriais yra prekiaujama kai kuriose valstybėse narėse, negalėjo būti įtrauktos į tos direktyvos priedą, nes jų neįvertino Maisto produktų mokslinis komitetas.

               (3)

               Kol Europos maisto saugos tarnyba (EMST) nebaigė šių medžiagų vertinimo, Komisijos direktyvoje 2004/6/EB (3) nustatyta, kad valstybės narės iki 2006 m. gruodžio 31 d. savo teritorijoje gali leisti toliau prekiauti produktais, kuriuose yra minėtų medžiagų, jeigu laikomasi tam tikrų su produktų sauga susijusių reikalavimų.

               (4)

               Iki 2006 m. gruodžio 31 d. nebuvo spėta užbaigti vertinimo ir susijusių administracinių veiksmų. Todėl siekiant, kad nesutriktų prekyba minėtais produktais, reikėtų pratęsti Direktyvos 2004/6/EB taikymą.

               (5)

               Atsižvelgiant į laiką, reikalingą Europos maisto saugos tarnybai medžiagų vertinimui baigti, ir laiką, reikalingą atitinkamoms priemonėms į nacionalinę teisę perkelti, tikslinga pratęsti Direktyvos 2004/6/EB taikymo laikotarpį iki 2009 m. gruodžio 31 d.

               (6)

               Dėl Direktyvos 2004/6/EB 1 straipsnyje nustatytos 2006 m. gruodžio 31 d. datos šią direktyvą būtina kuo greičiau perkelti į nacionalinę teisę. Siekiant išvengti sunkumų prekiaujant produktais, kuriuose yra Direktyvoje 2004/6/EB išvardytų medžiagų, tikslinga, kad ši direktyva būtų taikoma nuo 2007 m. sausio 1 d.

               (7)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2004/6/EB 1 straipsnyje data „2006 m. gruodžio 31 d.“ pakeičiama data „2009 m. gruodžio 31 d.“
   2 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės priima ir skelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2007 m. liepos 8 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus ir tų nuostatų bei šios direktyvos atitikmenų lentelę.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2007 m. sausio 1 d.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. gegužės 7 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 186, 1989 6 30, p. 27. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (2)  OL L 52, 2001 2 22, p. 19. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2006/34/EB (OL L 83, 2006 3 22, p. 14).

      (3)  OL L 15, 2004 1 22, p. 31.


title: 1991 m. balandžio 22 d. Tarybos direktyva, iš dalies keičianti Direktyvą 89/396/EEB dėl nuorodų arba žymų maisto produkto partijai identifikuoti

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0238

Oficialusis leidinys L 107 , 27/04/1991 p. 0050 - 0050 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 20 p. 0094  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 20 p. 0094

		Tarybos direktyva1991 m. balandžio 22 d.iš dalies keičianti Direktyvą 89/396/EEB dėl nuorodų arba žymų maisto produkto partijai identifikuoti(91/238/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi būtina atsižvelgti į tai, kad betarpiškas kai kurių maisto produktų, pvz., ledų, atskirų porcijų suvartojimas nupirkus reiškia, kad žymėti partiją tiesiogiai ant atskiros pakuotės būtų netikslinga; kadangi dėl to Direktyva 89/396/EEB [4] iš dalies turėtų būti keičiama;kadangi turi būti privaloma šių produktų partiją nurodyti ant bendros pakuotės,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisPrie Direktyvos 89/396/EEB 2 straipsnio 2 dalies pridedama:"d) atskiroms ledų porcijoms. Užrašas, leidžiantis identifikuoti partiją, turi būti ant bendros pakuotės."2 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1991 m. balandžio 22 d.Tarybos varduPirmininkasR. Steichen[1] OL C 267, 1990 10 23, p. 15.[2] OL C 324, 1990 12 24, p. 246 irOL C 72, 1991 3 18.[3] OL C 60, 1991 3 8, p. 4.[4] OL L 186, 1989 6 30, p. 21.--------------------------------------------------


title: 2006 m. lapkričio 3 d. Komisijos direktyva 2006/89/EB, šeštą kartą derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 94/55/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu keliais, suderinimo   (Tekstas svarbus EEE)

text:
4.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 305/4

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2006/89/EB
   2006 m. lapkričio 3 d.
   šeštą kartą derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 94/55/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu keliais, suderinimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1994 m. lapkričio 21 d. Tarybos direktyvą 94/55/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu keliais (1), suderinimo, ypač į jos 8 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvos 94/55/EB A ir B prieduose nurodomi Europos sutarties dėl pavojingų krovinių tarptautinio vežimo keliais (ADR), įsigaliojusios 2005 m. sausio 1 d., A ir B priedai.

               (2)

               ADR yra atnaujinama kas dvejus metus. Todėl pakeista redakcija taikoma nuo 2007 m. sausio 1 d., numatant pereinamąjį laikotarpį iki 2007 m. birželio 30 d.

               (3)

               Todėl būtina iš dalies pakeisti Direktyvos 94/55/EB A ir B priedus.

               (4)

               Kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvos 94/55/EB 9 straipsniu sudaryto Pavojingų krovinių vežimo komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 94/55/EB A ir B priedai iš dalies keičiami taip:

               1)

               A priedas keičiamas taip:

                  „A PRIEDAS
                  Europos sutarties dėl pavojingų krovinių tarptautinio vežimo keliais (ADR), taikomos nuo 2007 m. sausio 1 d., A priedo nuostatose žodžiai „susitariančioji šalis“ keičiami į „valstybė narė“.
                  ADR A priedo 2007 m. redakcijos pakeitimų tekstas bus skelbiamas jį parengus visomis oficialiomis Bendrijos kalbomis.“

               2)

               B priedas keičiamas taip:

                  „B PRIEDAS
                  Europos sutarties dėl pavojingų krovinių tarptautinio vežimo keliais (ADR), taikomos nuo 2007 m. sausio 1 d., B priedo nuostatose žodžiai „susitariančioji šalis“ keičiami į „valstybė narė“.
                  ADR B priedo 2007 m. redakcijos pakeitimų tekstas bus skelbiamas jį parengus visomis oficialiomis Bendrijos kalbomis.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2007 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. lapkričio 3 d.

            Komisijos vardu

         Jacques BARROT

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 319, 1994 12 12, p. 7. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2004/111/EB (OL L 365, 2004 12 10, p. 25).


title: 2002 m. rugsėjo 23 d. Europos Parlamento ir tarybos Direktyva 2002/74/EB iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 80/987/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam, suderinimoTekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0074

Oficialusis leidinys L 270 , 08/10/2002 p. 0010 - 0013

		Europos Parlamento ir tarybos direktyva 2002/74/EB2002 m. rugsėjo 23 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 80/987/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam, suderinimo(tekstas svarbus EEE)EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 137 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],pasitarę su Regionų komitetu,laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi:(1) 1989 m. gruodžio 9 d. priimtos Bendrijos darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartijos 7 punkte teigiama, kad sukūrus vidaus rinką turi pagerėti Europos bendrijos darbuotojų gyvenimo ir darbo sąlygos, o toks pagerėjimas prireikus turėtų apimti tam tikrų užimtumo taisyklių aspektų, tokių kaip kolektyvinių atleidimų ir bankroto procedūrų, vystymą.(2) Direktyva 80/987/EEB [4] siekiama suteikti darbuotojams minimalų apsaugos lygį jų darbdaviui tapus nemokiam. Dėl to valstybės narės įsipareigoja įsteigti instituciją, kuri garantuotų atitinkamiems darbuotojams nesumokėtų reikalavimų mokėjimą.(3) Pasikeitus valstybių narių nemokumo įstatymams ir plėtojant vidaus rinką, būtina pakoreguoti kai kurias tos direktyvos nuostatas.(4) Dėl teisinio aiškumo ir skaidrumo taip pat reikia paaiškinti Direktyvos 80/987/EEB taikymo sritį ir kai kurių sąvokų apibrėžimus. Pirmiausia direktyvos preambulės nuostatose turėtų būti nurodytos valstybėms narėms suteiktos galimos išimtys ir dėl šios priežasties jos priedas turėtų būti išbrauktas.(5) Kad būtų užtikrinta teisinga atitinkamų darbuotojų apsauga, sąvokos "nemokumo būklė" apibrėžimas turėtų būti pakoreguotas atsižvelgiant į naujas teisinio reguliavimo tendencijas valstybėse narėse ir pagal šią koncepciją turėtų taip pat apimti nemokumo, nesusijusio su likvidavimu, procedūras. Šiais atvejais, siekiant nustatyti garantijų institucijos atsakomybę, valstybėms narėms turėtų būti leista nustatyti, kad dėl nemokumo padėties pradėjus kelias nemokumo procedūras jos būtų laikomos viena nemokumo procedūra.(6) Reikėtų užtikrinti, kad 1997 m. gruodžio 15 d. Direktyvoje 97/81/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC) [5], 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvoje 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis [6] bei 1991 m. birželio 25 d. Tarybos direktyvoje 91/383/EEB, pateikiančioje papildomas priemones, skatinančias gerinti terminuotuose arba laikinuose darbo santykiuose esančių darbuotojų saugą ir sveikatą darbe [7], minėtiems darbuotojams būtų taikoma ši direktyva.(7) Kad darbuotojams būtų užtikrintas teisinis aiškumas, jeigu įmonės, kurios atitinkama veikla verčiasi keliose valstybėse narėse, taptų nemokios, ir darbuotojų teisės būtų įtvirtintos pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo precedentų teisę, turėtų būti priimtos nuostatos, aiškiai nurodančios, kuri institucija tais atvejais atsako už mokėjimo reikalavimų patenkinimą, ir numatančios, kad bendradarbiaudamos valstybių narių kompetentingos administracinės institucijos kuo anksčiau sureguliuotų darbuotojams nesumokėtus reikalavimus. Be to, būtina užtikrinti, kad būtų deramai įgyvendinami atitinkami susitarimai, įtvirtinant nuostatas dėl valstybių narių kompetentingų administracinių institucijų bendradarbiavimo.(8) Valstybės narės gali nustatyti garantijų institucijų atsakomybės ribas, kurios turėtų sutapti su šios direktyvos socialiniu tikslu, ir kuriose galima atsižvelgti į skirtingus reikalavimų lygius.(9) Kad būtų lengviau nustatyti nemokumo procedūras, pirmiausia tuomet, kai tai yra susiję su tarptautiniu aspektu, turėtų būti įtvirtinta nuostata, kad valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie nemokumo procedūrų rūšis, dėl kurių turi įsikišti garantijų institucija.(10) Direktyva 80/987/EEB turėtų būti iš dalies atitinkamai pakeista.(11) Kadangi siūlomo veiksmo tikslų, t. y., tam tikrų Direktyvos 80/987/EEB nuostatų dalinio pakeitimo, kad būtų atsižvelgta į Bendrijos įmonių veiklos pokyčius, valstybės narės negali deramai pasiekti ir dėl to Bendrija juos pasiektų geriau, Bendrija gali patvirtinti priemones pagal Sutarties 5 straipsnyje išdėstytą subsidiarumo principą. Pagal minėtame straipsnyje išdėstytą proporcingumo principą ši direktyva neapima didesnės nei būtina šiam tikslui pasiekti srities.(12) Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų pateikti ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimą ir taikymą, pirmiausia apie valstybėse narėse atsirandančias naujas užimtumo formas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 80/987/EEB iš dalies keičiama taip:1. Pavadinimas pakeičiamas taip:"1980 m. spalio 20 d. Tarybos direktyva 80/987/EEB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam".2. I skirsnis pakeičiamas taip:"I SKIRSNISTaikymo sritis ir sąvokų apibrėžimai1 straipsnis1. Ši direktyva taikoma su darbo sutartimis ar darbo santykiais susijusiems darbuotojų reikalavimams, pateiktiems 2 straipsnio 1 dalyje apibrėžtiems nemokiems darbdaviams.2. Valstybės narės gali išimties tvarka netaikyti šios direktyvos kai kurių kategorijų darbuotojų reikalavimams esant kitų formų garantijoms, jeigu yra nustatyta, kad jos teikia atitinkamiems asmenims apsaugą, lygiavertę šios direktyvos teikiamai apsaugai.3. Jeigu tokios nuostatos jau taikomos pagal jų nacionalinės teisės aktus, valstybės narės šios direktyvos gali netaikyti:a) namų darbininkams, kuriuos samdo fizinis asmuo;b) žvejams-dalininkams.2 straipsnis1. Šioje direktyvoje darbdavys laikomas nemokiu, jeigu pagal atitinkamos valstybės narės įstatymus ir kitus teisės aktus pateikiamas prašymas pradėti kolektyvinius procesinius veiksmus dėl darbdavio nemokumo, apimant darbdavio viso turto ar jo dalies atėmimą bei likvidatoriaus ar asmens, atliekančio panašų darbą, paskyrimą, o pagal pirmiau minėtus įstatymus ir kitus teisės aktus kompetentinga institucija:a) nusprendė pradėti procesinius veiksmus arbab) nustatė, jog darbdavio įmonė yra visiškai uždaryta arba verslas baigtas vykdyti, o esamo turto nepakanka, kad būtų prasminga pradėti procesinius veiksmus.2. Ši direktyva nepažeidžia nacionalinės teisės aktuose vartojamų sąvokų "darbuotojas", "darbdavys", "darbo užmokestis", "neatidėliotina teisė" ir "būsimoji teisė".Tačiau valstybės narės šios direktyvos negali netaikyti:a) ne visą darbo dieną dirbantiems darbuotojams, kaip apibrėžta Direktyvoje 97/81/EB;b) darbuotojams, pasirašiusiems terminuotą sutartį, kaip apibrėžta Direktyvoje 1999/70/EB;c) darbuotojams, kurių darbo santykiai laikini, kaip apibrėžta Direktyvos 91/383/EEB 1 straipsnio 2 dalyje.3. Valstybės narės negali nustatyti minimalaus darbo sutarties arba darbo santykių termino, kuriam suėjus darbuotojai įgytų teisę pateikti šioje direktyvoje numatytus reikalavimus.4. Ši direktyva nekliudo valstybėms narėms suteikti darbuotojams apsaugą kitais nemokumo atvejais, pavyzdžiui, kai mokėjimai buvo de facto nutraukti visam laikui remiantis nacionalinės teisės aktuose nustatyta tvarka, kuri skiriasi nuo tos, kuri minima 1 dalyje.Tačiau tokia tvarka nenustato kitų valstybių narių institucijoms garantijos įsipareigojimo IIIa skirsnyje minėtais atvejais."3. 3 ir 4 straipsniai pakeičiami taip:"3 straipsnisValstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad garantijų institucijos, laikantis 4 straipsnio reikalavimų, užtikrintų darbuotojams nesumokėtų reikalavimų, kylančių dėl darbo sutarčių ar darbo santykių, patenkinimą, įskaitant, jeigu numatyta nacionalinės teisės aktais, išeitines išmokas dėl nutrauktų darbo santykių.Reikalavimai, kuriuos perėmė garantijų institucija, yra neapmokėti su darbo užmokesčiu susiję reikalavimai už laikotarpį iki valstybių narių nustatytos datos ir (arba), kai kuriais atvejais, po jos.4 straipsnis1. Valstybės narės turi teisę apriboti 3 straipsnyje nurodytų garantijų institucijų atsakomybę.2. Jeigu valstybės narės pasinaudoja 1 dalyje nurodyta galimybe, jos nurodo laikotarpio, už kurį garantijų institucija turi patenkinti neapmokėtus reikalavimus, trukmę. Tačiau jis negali būti trumpesnis nei laikotarpis, apimantis paskutinių trijų mėnesių darbo santykių iki ir (arba) po 3 straipsnyje nurodytos datos, darbo užmokestį. Valstybės narės šį minimalų trijų mėnesių laikotarpį gali įskaityti į atskaitinį laikotarpį, kuris būtų ne trumpesnis kaip šeši mėnesiai.Valstybės narės, kurių atskaitinis laikotarpis ne trumpesnis kaip 18 mėnesių, gali iki aštuonių savaičių sutrumpinti laikotarpį, už kurį garantijų institucija turi patenkinti neapmokėtus reikalavimus. Tokiu atveju apskaičiuojant minimalų laikotarpį remiamasi tais laikotarpiais, kurie yra palankiausi darbuotojui.3. Be to, valstybės narės gali nustatyti maksimalų garantijų institucijos mokėjimų dydį. Šis dydis negali būti mažesnis už tą, kuris socialiniu atžvilgiu atitinka šioje direktyvoje nustatytą socialinį tikslą.Jeigu valstybės narės pasinaudoja šia galimybe, jos apie metodus, taikomus maksimaliam dydžiui nustatyti, praneša Komisijai."4. Įterpiamas toks skirsnis:"IIIa SKIRSNISNuostatos, susijusios su transnacionaliniais atvejais8a straipsnis1. Jeigu įmonė, kuri atitinkama veikla verčiasi ne mažiau kaip dviejų valstybių narių teritorijose, tampa nemokia, kaip apibrėžta 2 straipsnio 1 dalyje, institucija, atsakinga už darbuotojams nesumokėtų reikalavimų patenkinimą, yra ta, kuri yra valstybėje narėje, kurios teritorijoje jie dirba arba nuolat dirba.2. Darbuotojų teisių mastą nustato teisė, reglamentuojanti kompetentingos garantijų institucijos veiklą.3. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad 1 dalyje minėtais atvejais nustatant darbdavio nemokumo būklę, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, būtų atsižvelgta į sprendimus, priimtus taikant 2 straipsnio 1 dalyje minėtas nemokumo procedūras, kurias taikyti buvo paprašyta kitoje valstybėje narėje.8b straipsnis1. Kad būtų įgyvendintas 8a straipsnis, valstybės narės numato galimybę keistis atitinkama informacija tarp savo kompetentingų administracinių institucijų ir (arba) garantijų institucijų, minėtų 3 straipsnyje, pirmiausia tam, kad galėtų pranešti garantijų institucijai, atsakingai už darbuotojams nesumokėtų reikalavimų patenkinimą.2. Valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms duomenis apie kompetentingas administracines institucijas ir (arba) garantijų institucijas. Komisija šiuos pranešimus paskelbia viešai."5. 9 straipsnis papildomas šia dalimi:"Šios direktyvos įgyvendinimas jokiu būdu negali būti pagrįsta priežastis pabloginti dabartinę padėtį valstybėse narėse ir bendrą darbuotojų apsaugos lygį toje srityje, kuriai taikoma ši direktyva."6. 10 straipsnyje įrašomas šis punktas:"c) panaikinti arba apriboti 3 straipsnyje nurodytą atsakomybę arba 7 straipsnyje nurodytą garantijos įsipareigojimą tais atvejais, kai darbuotojas, pats arba kartu su savo artimais giminaičiais, buvo didelės darbdavio įmonės ar verslo dalies savininku ir darė didelę įtaką jos veiklai."7. Įterpiamas šis straipsnis:"10a straipsnisValstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie nacionalinių nemokumo procedūrų rūšis, kurioms taikoma ši direktyva, ir visus jų dalinius pakeitimus. Komisija šiuos pranešimus skelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje."8. Priedas išbraukiamas.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2005 m. spalio 8 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Pirmoje pastraipoje minėtas nuostatas jos taiko bet kuriai darbdavio nemokumo būklei, atsiradusiai po šių nuostatų įsigaliojimo dienos.Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisNe vėliau kaip iki 2010 m. spalio 8 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos valstybėse narėse įgyvendinimą ir taikymą.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2002 m. rugsėjo 23 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasM. Fischer Boel[1] OL C 154 E, 2001 5 29, p. 109.[2] OL C 221, 2001 8 7, p. 110.[3] 2001 m. lapkričio 29 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2002 m. vasario 18 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 119 E, 2002 5 22, p. 1) (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2002 m. gegužės 14 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2002 m. birželio 27 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 283, 1980 10 28, p. 23. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[5] OL L 14, 1998 1 20, p. 9. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 98/23/EB (OL L 131, 1998 5 5, p. 10).[6] OL L 175, 1999 7 10, p. 43.[7] OL L 206, 1991 7 29, p. 19.--------------------------------------------------


title: 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/28/EB dėl medžiagų, naudojamų tam tikrų kategorijų motorinių transporto priemonių vidaus apdailai, degumo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31995L0028

Oficialusis leidinys L 281 , 23/11/1995 p. 0001 - 0030

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/28/EB1995 m. spalio 24 d.dėl medžiagų, naudojamų tam tikrų kategorijų motorinių transporto priemonių vidaus apdailai, degumoEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje numatytos tvarkos [3],kadangi vidaus rinką sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje yra užtikrintas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas; kadangi svarbu, kad tam tikslui būtų priimtos priemonės;kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos tam tikros transporto priemonių kategorijos turi atitikti pagal nacionalinius įstatymus, inter alia, siejasi su medžiagų, kurios naudojamos tam tikrų kategorijų transporto priemonių vidaus apdailai, degumu;kadangi šie reikalavimai pavienėse valstybėse narėse skiriasi;kadangi dėl to būtina, kad visos valstybės narės arba papildydamos, arba vietoje jose galiojančių nuostatų priimtų vienodus reikalavimus, ypač norėdamos suteikti galimybę, kad EEB tipo tvirtinimo tvarka, kuri buvo svarstoma 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą [4], suderinimo, galėtų būti toliau įgyvendinama;kadangi ši direktyva bus viena iš atskirųjų EEB tipo patvirtinimo tvarkos, nustatytos Direktyva 70/156/EEB, direktyvų; kadangi dėl to Direktyvoje 70/156/EEB nustatytos nuostatos, susijusios su transporto priemonės sistemomis, komponentais ir atskirais techniniais mazgais, taikomos šios direktyvos tikslams;kadangi tikslinga remtis Tarybos direktyva 77/649/EEB [5], kurioje nurodyta sėdynės atskaitos taško ("R" aško) nustatymo tvarka;kadangi, siekiant užtikrinti keleivio ir kelių eismo saugumą, svarbu, kad miesto ir tolimojo susisiekimo autobusų kėbulo vidaus apdailos medžiagos atitiktų minimalius reikalavimus tam, jog būtų išvengta gaisro arba bent ugnies plitimas būtų slopinamas taip, kad kilus gaisrui iš transporto priemonės būtų galima evakuoti keleivius;kadangi pageidautina, kad būtų įdiegti alternatyvūs transporto priemonių kaip sistemų tipo patvirtinimo būdai pagal šios direktyvos reikalavimus, t. y. remiantis motorinių transporto priemonių vidaus apdailos medžiagų degumo bandymų rezultatais arba kiekvienos medžiagos ir (arba) įrangos, pavyzdžiui, sėdynių, užuolaidų ir t. t., kurios turi būti naudojamos tų transporto priemonių vidaus apdailai, EEB komponento tipo patvirtinimu, kad tais alternatyviais būdais būtų galima patikrinti, ar teisingai panaudotos tos patvirtintos medžiagos ir (arba) įranga,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje:- "transporto priemonė" - tai bet kokia Direktyvos 70/156/EEB 2 straipsnyje apibrėžta transporto priemonė,- "komponentas" - tai Direktyvos 70/156/EEB 2 straipsnyje apibrėžtas įtaisas.2 straipsnisValstybės narės negali atsisakyti:- suteikti EEB tipo patvirtinimą arba nacionalinį tipo patvirtinimą transporto priemonei arba atsisakyti ar uždrausti parduoti, registruoti, pradėti eksploatuoti arba naudoti transporto priemonę dėl priežasčių, susijusių su jos kėbulo vidaus apdailai naudojamų medžiagų degumu,- suteikti EEB tipo patvirtinimą arba nacionalinį tipo patvirtinimą transporto priemonės kėbulo vidaus apdailos komponentui arba uždrausti ją parduoti ar dėl priežasčių, susijusių su tam komponentui pagaminti naudotų medžiagų degumu,jeigu laikomasi šios direktyvos I, IV, V ir VI prieduose nustatytų atitinkamų reikalavimų.3 straipsnis1. Valstybės narės per 18 mėnesių nuo šios direktyvos paskelbimo dienos priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kad įgyvendintų šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Nuo pirmiau minėtos dienos valstybės narės negali uždrausti pirmą kartą pradėti eksploatuoti transporto priemonių arba parduoti ar naudoti šios direktyvos reikalavimus atitinkančių komponentų.Šias nuostatas jos taiko po 48 mėnesių nuo šios direktyvos priėmimo dienos.2. Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1995 m. spalio 24 d.Europos Parlamento varduPirmininkasK. HänschTarybos varduPirmininkasL. Atienza Serna[1] OL C 154, 1992 6 19, p. 4.[2] OL C 332, 1992 12 16, p. 12.[3] 1992 m. spalio 29 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 305, 1992 11 23, p. 109), 1994 m. gruodžio 8 d. Tarybos bendra nuomonė (OL C 384, 1994 12 31, p. 1) ir 1995 m. birželio 15 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 166, 1995 7 3).[4] OL L 42, 1970 2 23, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 93/81/EEB (OL L 264, 1993 10 23, p. 49).[5] OL L 267, 1977 10 19, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/6303/EEB (OL L 341, 1990 12 16, p. 20).--------------------------------------------------PRIEDŲ SĄRAŠAS| | | puslapis |I priedas: | Taikymo sritis, apibrėžimai, paraiška suteikti EEB tipo patvirtinimą, EEB tipo patvirtinimo suteikimas, techninės sąlygos, tipo modifikavimas, produkcijos atitiktis, pritvirtinimo transporto priemonėje reikalavimai … | 292 |Priedėlis: | EEB komponento tipo patvirtinimo ženklo pavyzdys … | 297 |II priedas: | Informaciniai dokumentai … | 298 |1 priedėlis: | Informacinis dokumentas (transporto priemonės) … | 298 |2 priedėlis: | Informacinis dokumentas (komponento) … | 301 |III priedas: | EEB tipo patvirtinimo sertifikatai … | 303 |1 priedėlis: | Tipo patvirtinimo sertifikatas (transporto priemonės) … | 303 |2 priedėlis: | Tipo patvirtinimo sertifikatas (komponento) … | 305 |IV priedas: | Bandymas horizontaliajai medžiagų degimo spartai nustatyti … | 307 |V priedas: | Bandymas medžiagų lydumui nustatyti … | 312 |VI priedas: | Bandymas vertikaliajai medžiagų degimo spartai nustatyti … | 315 |--------------------------------------------------


title: 2006 m. vasario 14 d.  Tarybos direktyva 2006/18/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 77/388/EEB nuostatas dėl lengvatinių pridėtinės vertės mokesčio tarifų

text:
22.2.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 51/12

      TARYBOS DIREKTYVA 2006/18/EB
   2006 m. vasario 14 d.
   iš dalies keičianti Direktyvos 77/388/EEB nuostatas dėl lengvatinių pridėtinės vertės mokesčio tarifų
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   kadangi:

               (1)

               Galimybę taikyti lengvatinį pridėtinės vertės mokesčio tarifą reikėtų suteikti centrinio šildymo tiekimui lygiai taip pat, kaip ir gamtinių dujų ir elektros tiekimui, kuriam galimybė taikyti lengvatinį tarifą jau suteikta 1977 m. gegužės 17 d. Šeštąja Tarybos direktyva 77/388/EB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (3).

               (2)

               Siekiant geriau suprasti lengvatinių tarifų poveikį, reikėtų, kad Komisija parengtų įvertinimo ataskaitą apie lengvatinių tarifų, taikomų vietoje teikiamoms paslaugoms, poveikį, ypač darbo vietų kūrimui, ekonominiam augimui ir tinkamam vidaus rinkos veikimui.

               (3)

               Todėl lengvatinių tarifų eksperimentinės schemos taikymą darbui imlioms paslaugoms reikėtų pratęsti iki 2010 m. gruodžio 31 d. ir taip pat visos valstybėms narėms turėtų būti sudarytos vienodos sąlygos ją taikyti.

               (4)

               Atitinkamai, valstybės narės, norinčios pirmą kartą pasinaudoti Direktyvos 77/388/EEB 28 straipsnio 6 dalyje numatyta galimybe ir valstybės narės, norinčios iš dalies pakeisti paslaugų, kurioms jos anksčiau taikė šią nuostatą, sąrašą, turėtų Komisijai pateikti prašymą ir susijusią informaciją apie įvertinimo paskirtį. Toks išankstinis Komisijos įvertinimas nėra būtinas, jei valstybės narės anksčiau yra pasinaudojusios leidimu ir pateikusios Komisijai pranešimą šiuo klausimu.

               (5)

               Siekiant užtikrinti teisinį tęstinumą, ši direktyva turėtų būti taikoma nuo 2006 m. sausio 1 d.

               (6)

               Šios direktyvos įgyvendinimas jokiu būdu nereiškia, kad reikėtų keisti valstybių narių teisines nuostatas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 77/388/EEB iš dalies keičiama taip:

               1)

               12 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           3 dalies b punktas pakeičiamas taip:

                                       „b)

                                       Valstybės narės gali taikyti lengvatinį tarifą gamtinių dujų, elektros energijos bei centrinio šildymo tiekimui, jei nėra konkurencijos iškraipymo pavojaus. Tokį tarifą taikyti ketinanti valstybė narė prieš jį taikydama turi pranešti Komisijai. Komisija priima sprendimą, ar esama konkurencijos iškraipymo pavojaus. Jei Komisija nepriima tokio sprendimo per tris mėnesius po informacijos gavimo, laikoma, kad konkurencijos iškraipymo pavojaus nėra.“;

                           b)

                           4 dalis papildoma šia pastraipa:
                           „Vėliausiai iki 2007 m. birželio 30 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai bendro įvertinimo ataskaitą apie lengvatinių tarifų taikymo poveikį vietoje teikiamoms paslaugoms, įskaitant maitinimo paslaugas, ypač darbo vietų kūrimui, ekonomikos augimui ir tinkamam vidaus rinkos veikimui, pagrįstą tyrimu, kurį atliko nepriklausoma ekonomikos ekspertų grupė.“;

               2)

               28 straipsnio 6 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           pirma pastraipa pakeičiama taip:
                           „Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir spręsdama vieningai, gali valstybei narei leisti vėliausiai iki 2010 m. gruodžio 31 d. taikyti lengvatinius tarifus, numatytus 12 straipsnio 3 dalies a punkto trečioje pastraipoje, paslaugoms, nurodytoms ne daugiau nei dviejose K priede nurodytose kategorijose. Išimtiniais atvejais valstybei narei gali būti leidžiama taikyti lengvatinius tarifus trims anksčiau minėtoms paslaugų kategorijoms.“;

                           b)

                           ketvirta pastraipa pakeičiama taip:
                           „Valstybė narė, norinti pirmą kartą po 2005 m. gruodžio 31 d. vienai ar keletui pirmoje pastraipoje nurodytų paslaugų pagal šią nuostatą taikyti lengvatinį tarifą, turi pranešti Komisijai iki 2006 m. kovo 31 d. Iki minėtos datos ji pateikia Komisijai visą informaciją, susijusią su naujomis priemonėmis, kurias ji ketina įvesti, pirmiausia nurodydama:

                                       a)

                                       informaciją apie priemonės taikymo sritį ir išsamų atitinkamų paslaugų aprašymą;

                                       b)

                                       duomenis, kuriais įrodoma, kad įvykdytos antroje ir trečioje pastraipose nurodytos sąlygos;

                                       c)

                                       duomenis, rodančius su numatoma priemone susijusias biudžeto išlaidas.“.

         2 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   Ji taikoma nuo 2006 m. sausio 1 d.
   3 straipsnis
   Ši direktyva yra skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. vasario 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         K.-H. GRASSER

      (1)  OL C 89 E, 2004 4 14, p. 138.

      (2)  OL C 32, 2004 2 5, p. 113.

      (3)  OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2005/92/EB (OL L 345, 2005 12 28, p. 19).


Svarbus teisinis pranešimas

|

31974L0060

1973 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių vidaus įrangą (keleiviui skirtos vietos vidaus dalys, išskyrus vidinius galinio vaizdo veidrodžius, valdymo įtaisų išdėstymą, stogą arba stoglangį, sėdynių atlošus ir galines jų dalis), suderinimo

Oficialusis leidinys L 038 , 11/02/1974 p. 0002 - 0021 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 3 p. 0187  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 2 p. 0168  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 3 p. 0187  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 3 p. 0142  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 3 p. 0142  CS.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 ET.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 HU.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 LT.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 LV.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 MT.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 PL.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 SK.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48 SL.ES skyrius 13 tomas 002 p. 29  - 48

		Tarybos direktyva1973 m. gruodžio 17 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių vidaus įrangą (keleiviui skirtos vietos vidaus dalys, išskyrus vidinius galinio vaizdo veidrodžius, valdymo įtaisų išdėstymą, stogą arba stoglangį, sėdynių atlošus ir galines jų dalis), suderinimo(74/60/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos motorinės transporto priemonės turi atitikti pagal nacionalines teisės normas, inter alia, siejasi su vidaus įtaisais, skirtais keleiviams apsaugoti;kadangi šie reikalavimai pavienėse valstybėse narėse skiriasi; kadangi dėl to būtina, kad visos valstybės narės arba papildytų, arba vietoje galiojančių jose nuostatų priimtų vienodus reikalavimus ypač siekiant, kad EEB tipo patvirtinimo tvarka, kuri buvo svarstoma 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje [3] dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo, galėtų būti taikoma kiekvienam transporto priemonės tipui;kadangi vidinio galinio vaizdo veidrodžio bendrus reikalavimus nustato 1971 m. kovo 1 d. Tarybos direktyva [4] ir taip pat turėtų būti parengti keleiviui skirtos vietos vidaus įtaisų, valdymo įtaisų išdėstymo, stogo, sėdynės atlošo ir jos galinės dalies reikalavimai; kadangi kiti vidaus įtaisų ir saugos diržų bei sėdynių, galvos atramų, vairuotojo apsaugos nuo vairo mechanizmo ir valdymo įtaisų išdėstymo reikalavimai bus parengti vėliau;kadangi nustačius suderintus reikalavimus turi sumažėti rizika motorinių transporto priemonių vairuotojams susižeisti arba tų priemonių vairuotojai turi patirti ne tokias sunkias traumas ir dėl to tie suderinti reikalavimai užtikrintų kelių eismo saugumą visoje Bendrijoje;kadangi, jei tai yra techniniai reikalavimai, tikslinga pasinaudoti reikalavimais, kuriuos yra nustačiusi JTO Europos ekonominė komisija savo Reglamente Nr. 21 ("Vienodi transporto priemonių patvirtinimo reikalavimai atsižvelgiant į tų transporto priemonių vidaus įtaisus"), kuris yra pridėtas prie 1958 m. kovo 20 d. Sutarties dėl motorinės transporto priemonės įrangos ir sudėtinių dalių patvirtinimo ir abipusio pripažinimo vienodų sąlygų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje "transporto priemonė" – tai bet kokia M 1 kategorijos (apibrėžtos 1970 m. vasario 6 d. direktyvoje) motorinė transporto priemonė, skirta naudoti keliuose, turinti bent keturis ratus, kurios didžiausias projektinis greitis viršija 25 km/h.2 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti suteikti EEB tipo patvirtinimą arba nacionalinį tipo patvirtinimą transporto priemonei dėl priežasčių, susijusių su tokia transporto priemonių vidaus įranga:- vidinėmis keleiviui skirtos vietos dalimis, išskyrus vidinį galinio vaizdo veidrodį arba veidrodžius,- valdymo įtaisų išdėstymu,- stogu arba stoglangiu,- sėdynių atlošu arba galine jų dalimi,jeigu ta įranga atitinka prieduose nurodytus reikalavimus.3 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti arba uždrausti parduoti ar įregistruoti, pradėti eksploatuoti arba naudoti bet kokią transporto priemonę dėl priežasčių, susijusių su:- vidinėmis keleiviui skirtos vietos dalimis, išskyrus vidinį galinio vaizdo veidrodį arba veidrodžius,- valdymo įtaisų išdėstymu,- stogu arba stoglangiu,- sėdynių atlošu arba galine jų dalimi,jeigu ta įranga atitinka prieduose nurodytus reikalavimus.4 straipsnisValstybė narė, suteikusi transporto priemonei patvirtinimą, turi imtis visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jai būtų pranešta apie bet kokį I priedo 2.2 punkte nurodytų sudėtinės dalies arba techninių charakteristikų modifikavimą. Tos valstybės narės kompetentingos institucijos sprendžia, ar modifikuoto tipo transporto priemonę būtina patikrinti iš naujo ir ar reikia parengti naują ataskaitą. Jeigu tų patikrinimų metu nustatoma, kad nesilaikoma šios direktyvos reikalavimų, atliktam modifikavimui nesuteikiamas EEB tipo patvirtinimas.5 straipsnisPakeitimai, kuriuos būtina priimti, kad priedų reikalavimai būtų derinami su technikos pažanga, priimami pagal 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvos dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimu, derinimo 13 straipsnyje numatytą tvarką.6 straipsnis1. Valstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.2. Valstybės narės užtikrina, kad teisės aktų tekstai, kuriuos jos priima šios direktyvos taikymo srityje, būtų perduoti Komisijai.7 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1973 m. gruodžio 17 d.Tarybos varduPirmininkasI. Nørgaard[1] OL C 112, 1972 10 27, p. 14.[2] OL C 123, 1972 11 27, p. 32.[3] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[4] OL L 68, 1971 3 22, p. 1.--------------------------------------------------I PRIEDAS( [1])APIBRĖŽIMAI, PARAIŠKOS SUTEIKTI EEB PATVIRTINIMĄ IR TECHNINIAI REIKALAVIMAI(1.) 2. APIBRĖŽIMAIŠioje direktyvoje:(2.1.) 2.2. "Transporto priemonės tipas", atsižvelgiant į keleiviui skirtos vietos vidaus įrangą (išskyrus vidinį (-ius) galinio vaizdo veidrodį (-džius): valdymo įtaisų išdėstymą, stogą arba stoglangį, sėdynių atlošus arba galines jų dalis) – tai motorinės transporto priemonės, kurios nesiskiria tokiais pagrindiniais dalykais:2.2.1. pagrindinių medžiagų, iš kurių pagamintas kėbulas, kontūro linijomis keleiviui skirtoje vietoje;2.2.2. valdymo įtaisų išdėstymu.2.3. "Atskaitos zona" – tai II priede apibrėžti neįstiklintieji transporto priemonės vidaus paviršiai, į kuriuos gali atsitrenkti galva, išskyrus:2.3.1. plotą, kurį apriboja tiesioginė horizontali apskritimo, apibrėžiančio vairuotojo tiesiogiai valdomos vairo mechanizmo dalies išorines ribas, projekcija, kuri pakraštyje praplečiama 127 mm pločio juosta; apačioje tas plotas apribojamas horizontalia plokštuma, liečiančia apatinį vairuotojo tiesiogiai valdomos vairo mechanizmo dalies kraštą, kai ta dalis pasukta taip, kad transporto priemonė tiesia linija važiuotų į priekį;2.3.2. prietaisų skydo paviršiaus dalį, esančią tarp pirmiau minėtame 2.3.1 punkte apibrėžto ploto krašto ir artimiausios vidinės transporto priemonės sienos; apačioje tas plotas apribojamas horizontalia plokštuma, liečiančia apatinį vairuotojo tiesiogiai valdomos vairo mechanizmo dalies kraštą; ir2.3.3. šoninius priekinio stiklo statramsčius.2.4. "Prietaisų skydo lygis" – tai linija, nubrėžta per taškus, kuriuose prietaisų skydą liečia vertikalios to skydo liestinės.2.5. "Stogas" – tai viršutinė transporto priemonės dalis, prasidedanti nuo priekinio stiklo viršutinio krašto ir pasibaigianti prie galinio lango viršutinio krašto, kuri šonuose apribota viršutine šoninių sienų rėmo dalimi.2.6. "Diržo linija" – tai linija, sutampanti su transporto priemonės šoninių langų apatiniu regimuoju kontūru.2.7. "Transporto priemonė nuimamu viršumi" – tai transporto priemonė, kuri tam tikrais atvejais virš diržo linijos gali neturėti jokios standžios sudėtinės konstrukcijos dalies, išskyrus priekinio lango statramsčius arba vamzdinio karkaso (-ų), apsaugančio (-ių) vairuotoją, kai apvirsta transporto priemonė.2.8. "Transporto priemonė atitraukiamu stogu" – tai transporto priemonė, kurios stogą arba tik jo dalį galima atitraukti atgal arba nuimti, paliekant sudėtines konstrukcijos dalis, esančias virš diržo linijos.3. PARAIŠKA PATVIRTINTI EEB TIPĄ3.1. Paraišką patvirtinti transporto priemonės tipą įteikia transporto priemonės gamintojas arba įgaliotasis jo atstovas.3.2. Su paraiška įteikiama po tris toliau paminėtų dokumentų egzempliorius ir nurodoma tokia informacija:- išsamus transporto priemonės tipo aprašymas atsižvelgiant į pirmiau minėtame 2.2 punkte nurodytas detales;- keleiviui skirtos vietos fotografija arba trimatis tos vietos vaizdas;- turi būti nurodyti transporto priemonės identifikavimo skaičiai ir (arba) simboliai.3.3. Techninės priežiūros centrui, atsakingam už bandymų atlikimą, turi būti pateikta:3.3.1. gamintojo nuožiūra: arba tipo, kuris turi būti patvirtintas, reikalavimus atitinkanti pavyzdinė transporto priemonė, arba transporto priemonės sudėtinės dalys, kurios yra svarbios atliekant šioje direktyvoje nurodytus patikrinimus ir bandymus; ir3.3.2. pirmiau minėto techninės priežiūros centro prašymu: tam tikros sudėtinės dalys ir tam tikri naudotų medžiagų bandiniai.(4.) 5. TECHNINIAI REIKALAVIMAI5.1. Priekinės vidinės sudėtinės dalys keleiviui skirtoje vietoje virš prietaisų skydo, priešais priekinės sėdynės H taškus, išskyrus šonines duris.5.1.1. Pirmiau minėtame 2.3 punkte nurodytoje atskaitos zonoje neturi būti jokio pavojingo grublėtumo arba aštrių briaunų, kurie galėtų padidinti riziką, kad keleivis bus rimtai sužalotas. Tos sudėtinės dalys, toliau nurodytos 5.1.2–5.1.6 punktuose, laikomos atitinkančiomis reikalavimus, jeigu jos atitinka tų punktų reikalavimus.5.1.2. Atskaitos zonoje esančios transporto priemonės sudėtinės dalys – tai energiją sklaidančios sudėtinės dalys, kaip nurodyta III priede, išskyrus ne prietaisų skydo ir arčiau kaip 10 cm nuo įstiklintųjų paviršių esančias sudėtines dalis. Į atskaitos zonoje esančias sudėtines dalis, kurios atitinka abi toliau nurodytas sąlygas, neatsižvelgiama:- jeigu bandymo, atliekamo pagal III priedo reikalavimus, metu švytuoklė atsitrenkia į sudėtines dalis, esančias už atskaitos zonos, ir- jeigu išbandytinos sudėtinės dalys padedamos arčiau kaip 10 cm nuo sudėtinių dalių, į kurias švytuoklė atsitrenkia ne atskaitos zonoje, kai šis atstumas išmatuojamas atskaitos zonos paviršiuje,visi metaliniai atraminiai įtaisai neturi kyšančių briaunų.5.1.3. Apatinė prietaisų skydo briauna, jeigu ji neatitinka pirmiau minėtame 5.1.2 punkte nurodytų reikalavimų, suapvalinama taip, kad kreivio spindulys būtų ne mažesnis kaip 19 mm.5.1.4. Iš standžios medžiagos pagamintų jungiklių, mygtukų ir t. t., kurie virš prietaisų skydo yra išsikišę per 3,2–9,5 mm (ta kyšanti jų dalis išmatuota pagal V priede aprašytą metodą), skerspjūvio plotas, išmatuotas 2,5 mm atstumu nuo toliausiai išsikišusio taško, yra ne mažesnis kaip 2 cm² ir tų jungiklių, mygtukų ir t. t. kreivio spindulys yra ne mažesnis kaip 2,5 mm.5.1.5. Jeigu virš prietaisų skydo tos sudėtinės dalys išsikišusios daugiau kaip 9,5 mm, jos suprojektuojamos ir pagaminamos taip, kad veikiamos išilgine horizontalia 37,8 daN jėga, kurią perduoda ne didesnio kaip 50 mm skersmens tvoklė plokščiu galu, tos dalys galėtų įsitraukti į prietaisų skydą taip, jog jos nekyšotų daugiau kaip 9,5 mm arba jog tos dalys galėtų atsijungti; pastaruoju atveju nelieka didesnių kaip 9,5 mm pavojingų iškyšų; ne didesniu kaip 6,5 mm atstumu nuo toliausiai išsikišusio taško skerspjūvio plotas yra ne mažesnis kaip 6,50 cm².5.1.6. Jei tai yra iškyša, sudaryta iš sudėtinės dalies, pagamintos iš nekietos medžiagos, kurios kietumas pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, yra mažesnis kaip 50 ir kuri pritvirtinta prie kietos atramos, 5.1.4 ir 5.1.5 punktų reikalavimai taikomi tik kietai atramai.5.2. Priekinės vidaus dalys keleiviui skirtoje vietoje, po prietaisų skydu ir priešais priekinės sėdynės H taškus, išskyrus šonines duris ir pedalus5.2.1. Sudėtinės dalys, kurioms taikomi 5.2 punkto reikalavimai, išskyrus pedalus ir jų pritvirtinimo įtaisus bei tas sudėtines dalis, prie kurių negalima prisiliesti VI priede aprašytu įtaisu ir su kuriomis tuo įtaisu negalima atlikti tame priede aprašytų veiksmų, atitinka pirmiau minėtų 5.1.4 ir 5.1.6 punktų reikalavimus.5.2.2. Rankinio stabdžio valdymo įtaisas, jeigu tas įtaisas pritvirtintas prietaisų skyde arba po juo, pritvirtinamas taip, kad tuo prietaisu išjungus stabdį, transporto priemonės keleivis neatsitrenktų į stabdžio valdymo įtaisą tada, jeigu transporto priemonė priekine dalimi susidurtų su kliūtimi. Jeigu tos sąlygos nesilaikoma, rankinio stabdžio valdymo įtaiso viso paviršiaus plotas atitinka toliau paminėto 5.3.2.3 punkto reikalavimus.5.2.3. Lentynos ir kitos panašios detalės projektuojamos ir pritvirtinamos taip, kad jų atramos būtų be jokių kyšančių briaunų ir kad jos atitiktų tokią vieną ar kitą sąlygą:5.2.3.1. Lentynų ir kitų panašių detalių dalis, atkreipta į transporto priemonės vidų – tai ne aukštesnis kaip 25 mm paviršius, kurio suapvalintų briaunų kreivio spindulys ne mažesnis kaip 3,2 mm. Tas paviršius padengiamas III priede apibrėžta energiją sklaidančia medžiaga, kuri išbandoma pagal tame pačiame priede nurodytą tvarką; smūginė apkrova veikia horizontalia išilgine kryptimi.5.2.3.2. Lentynos ir kitos panašios detalės, veikiamos į priekį nukreipta horizontalia išilgine 37,8 daN jėga, perduodama 110 mm skersmens cilindro, kurio ašis yra vertikali, atsiskiria nuo pritvirtinimo įtaisų, sulūžta, gerokai deformuojasi arba pasislenka atgal taip, kad lentynos kraštai dėl savo savybių nepasidarytų pavojingi. Jėga nukreipiama į stipriausią lentynų arba kitos panašios detalės dalį.5.2.4. Jeigu aptariamos detalės turi iš medžiagos, kurios kietumas, kai ta medžiaga pritvirtinama prie standžios atramos, pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, yra mažesnis kaip 50, pagamintą sudėtinę dalį, taikomi pirmiau minėti reikalavimai, išskyrus III priede nurodytus reikalavimus dėl energijos sugerties.5.3. Kita vidaus įranga keleiviui skirtoje vietoje, priešais skersinę plokštumą, kertančią manekeno, pasodinto į galines sėdynes, liemens atskaitos liniją5.3.1. Taikymo sritisToliau paminėtame 5.3.2 punkte nurodyti reikalavimai taikomi valdymo rankenėlėms, svirtims ir mygtukams ir visiems kyšantiems daiktams, kurie nenurodyti pirmiau minėtuose 5.1 ir 5.2 punktuose.5.3.2. ReikalavimaiJeigu 5.3.1 punkte nurodytos detalės pritvirtintos taip, kad transporto priemonės keleiviai į jas gali atsitrenkti, tada jos turi atitikti 5.3.2.1–5.3.4 punktų reikalavimus. Jeigu į tas detales gali atsitrenkti 165 mm skersmens rutulys ir jeigu jos yra virš priekinių sėdynių H taško bei priešais skersinę transporto priemonės atskaitos liniją, nustatomą manekeną pasodinus į galinę sėdynę, ir už 2.3.1 ir 2.3.2 punktuose apibrėžtų zonų ribų, tada tariama, kad laikomasi tų reikalavimų.5.3.2.1. Pirmiau minėtų detalių paviršius baigiasi apvaliomis briaunomis, kurių kreivio spindulys ne mažesnis kaip 3,2 mm.5.3.2.2. Valdymo rankenėlės ir mygtukai suprojektuojami ir pritvirtinami taip, kad veikiama į priekį nukreiptos išilginės horizontalios 37,8 daN jėgos, toliausiai išsikišusi tų įtaisų iškyša būtų sumažinta taip, jog ji nuo skydo paviršiaus būtų nutolusi ne daugiau kaip 25 mm, arba tie įtaisai atsijungtų ar sulinktų; pastaraisiais dviem atvejais nelieka jokių pavojingų iškyšų.Tačiau stiklo kėliklio rankenėlės iš plokštės paviršiaus gali kyšoti 35 mm.5.3.2.3. Rankinio stabdžio valdymo įtaiso, kai tas stabdys išjungtas, ir pavarų perjungimo svirtelės, kai ja įjungiama bet kokia priekinė pavara, išskyrus tuo atveju, kai tie valdymo įtaisai perjungiami taip, kad jie atsiduria 2.3.1 ir 2.3.2 punktuose apibrėžtose zonose ir po horizontalia plokštuma, kertančia priekinių sėdynių H tašką, esančiomis zonomis, viso paviršiaus plotas yra bent 6,5 cm², kai tas skerspjūvio plotas išmatuotas statmenai išilginei horizontaliai krypčiai ne didesniu kaip 6,5 mm atstumu nuo toliausiai išsikišusios dalies, kreivio spindulys yra ne mažesnis kaip 3,2 mm.5.3.3. 5.3.2.3. punkto reikalavimai netaikomi prie grindų pritvirtinto rankinio stabdžio valdymo įtaisams, jeigu tų įtaisų rankenėlės, kai jie išjungti, aukštis mažesnis už atstumą iki horizontalios plokštumos, kertančios H tašką (žr. IV priedą).5.3.4. Kitiems transporto priemonės įrangos įtaisams, pavyzdžiui, sėdynės kreipiamosioms, įrangai, kuria reguliuojamos horizontalios arba vertikalios sėdynės dalys, įtaisams, kuriais nustatomas saugos diržų įtraukimas ir t. t., netaikomos jokios pirmiau minėtos nuostatos, jeigu tie įtaisai yra po horizontalia plokštuma, kertančia kiekvienos sėdynės H tašką, net ir tuo atveju, kai keleivis į tuos įtaisus galėtų atsitrenkti.5.3.5. Jeigu aptariami įtaisai turi sudėtinę dalį, pagamintą iš nekietos medžiagos, kurios kietumas pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, yra mažesnis kaip 50, ir kuri pritvirtinta prie standžios atramos, pirmiau minėti reikalavimai taikomi tik standžiai atramai.5.4. Stogas5.4.1. Taikymo sritis5.4.1.1. Toliau nurodyti 5.4.2 punkto reikalavimai taikomi vidiniam stogo paviršiui.5.4.1.2. Tačiau tie reikalavimai netaikomi toms stogo dalims, į kurias negali atsitrenkti 165 mm skersmens rutulys.5.4.2. Reikalavimai5.4.2.1. Stogo vidinio paviršiaus dalyje, esančioje virš keleivių arba priešais juos, neturi būti pavojingo grublėtumo arba aštrių briaunų, nukreiptų atgal ar į apačią. Kyšančių dalių plotis yra ne mažesnis negu tų dalių iškyšų, nukreiptų į apačią, ilgis ir briaunų kreivio spindulys ne mažesnis kaip 5 mm. Ypač atkreiptinas dėmesys, kad standūs stogo strypeliai arba briaunos į apačią nekyšotų daugiau kaip 19 mm, ir jie turi būti aptakūs kaip aprašyta V priede.5.4.2.2. Jeigu stogo strypeliai ir briaunos neatitinka 5.4.2.1 punkto reikalavimų, jie turi būti uždengti energiją sklaidančia medžiaga, nurodyta III priede.5.5. Stoglangis5.5.1. Reikalavimai5.5.1.1. Pateikti toliau ir pirmiau minėto 5.4 punkto reikalavimai dėl stogo taikomi stoglangiui, kai jis yra uždarytas.5.5.1.2. Be to, atidarymo ir valdymo įtaisai:yra suprojektuoti ir pritvirtinti taip, kad kiek galima būtų užkirsta galimybė, jog jie suveiks savaime;5.5.1.2.2. jeigu įmanoma, yra aptakūs kaip aprašyta V priede, jų paviršiai baigiasi apvaliomis briaunomis, kreivio spindulys ne mažesnis kaip 5 mm;5.5.1.2.3. kai tie valdymo įtaisai įjungti į pradinę padėtį, jie išsidėsto tokiuose plotuose, į kuriuos neatsitrenkia 165 mm skersmens rutulys. Jeigu negalima laikytis tos sąlygos, į pradinę padėtį perjungti atidarymo ir valdymo įtaisai lieka įtraukti arba jie yra suprojektuoti ir pritvirtinti taip, kad tuos įtaisus veikiant 37,8 daN jėgos smūgine apkrova, apibrėžta III priede, kuri yra galvą imituojančio maketo trajektorijos liestinė, atidarymo ir valdymo įtaisų V priede aprašyta iškyša sumažinama ne daugiau kaip iki 25 mm nuo paviršiaus, prie kurio ta iškyša pritvirtinta, arba įtaisai atsijungia; pastaruoju atveju nelieka jokių pavojingų iškyšų.5.6. Transporto priemonės nuimamu viršumi ir transporto priemonės atitraukiamu stogu5.6.1. Transporto priemonės nuimamu viršumi statramsčio viršaus apačia ir priekinio lango viršus atitinka 5.4 punkto reikalavimus.5.6.2. Transporto priemonėms atitraukiamu stogu taikomi 5.5 punkto reikalavimai, kurie yra taikomi transporto priemonėms, kuriose įrengtas stoglangis.5.7. Galinės sėdynių dalys5.7.1. Reikalavimai5.7.1.1. Sėdynių galinių dalių paviršius nėra pavojingai grublėtas arba jis neturi aštrių briaunų, galinčių padidinti pavojų keleiviams susižeisti ar dėl kurių tie keleiviai gali būti sunkiau sužaloti.5.7.1.2. Išskyrus 5.7.1.2.1, 5.7.1.2.2 ir 5.7.1.2.3 punktuose numatytais atvejais, ta priekinės sėdynės atlošo dalis, kuri laikytina neįstiklintuoju transporto priemonės vidaus paviršiumi, į kurį gali atsitrenkti galva ir kuris apibrėžtas II priede – tai energiją sklaidanti dalis, kaip nurodyta III priede. Jeigu neįstiklintasis transporto priemonės vidaus paviršius, į kurį gali atsitrenkti galva, nėra nustatomas, priekinės sėdynės, jeigu jas galima reguliuoti, patraukiamos į galinę transporto priemonę vairuojančio vairuotojo padėtį, sėdynių atlošai pakreipiami taip, kad jų polinkio kampas kiek galima labiau atitiktų 25°, jeigu gamintojas nėra nurodęs kitaip.5.7.1.2.1. Jei tai yra atskirosios priekinės sėdynės, neįstiklintojo transporto priemonės vidaus paviršiaus, į kurį gali atsitrenkti galva, galinė zona iš abiejų sėdynės vidurinės linijos pusių viršutinėje galinėje sėdynės atlošo dalyje padidinama 10 cm.5.7.1.2.1. bis [2] Jei tai yra sėdynės su pritvirtintomis galvos atramomis, kiekvieno bandymo metu tos atramos nuleidžiamos į žemiausią padėtį ir jos sutampa su tašku, esančiu vertikalioje linijoje, kertančioje galvos atramos vidurį.5.7.1.2.1. ter [3] Jei tai yra sėdynė, skirta pritvirtinti kelių tipų transporto priemonėse, neįstiklintasis transporto priemonės vidaus paviršius, į kurį gali atsitrenkti galva, nustatomas pagal transporto priemonę, kurios galinė transporto priemonę vairuojančio vairuotojo padėtis, palyginti su kiekvienu aptariamos transporto priemonės tipu, yra mažiausiai tinkama; tokiu būdu nustatytas neįstiklintasis transporto priemonės vidaus paviršius, į kurį gali atsitrenkti galva, laikomas atitinkančiu ir kitų transporto priemonės tipų tokį paviršių.5.7.1.2.2. Jei tai yra priekinės daugiavietės neišardomos sėdynės, neįstiklintasis transporto priemonės vidaus paviršius, į kurį gali atsitrenkti galva – tai paviršius, esantis tarp išilginių vertikalių plokštumų 10 cm į išorę nuo kiekvienos numatytos kraštinės sėdimosios vietos. Neišardomos sėdynės kiekvienos kraštinės sėdimosios vietos vidurinę liniją nurodo gamintojas.5.7.1.2.3. Neįstiklintajame transporto priemonės vidaus paviršiuje, į kurį gali atsitrenkti galva ir kuris yra už 5.7.1.2.1 a ir b ir 5.7.1.2.2 punktuose nurodytų ribų, sėdynės rėmo dalys yra prikemšamos kamšalo tam, kad į jas tiesiogiai neatsitrenktų galva, ir tuose paviršiuose kreivio spindulys yra bent 5 mm. Tos dalys turi atitikti III priede tiksliai apibrėžtus energijos išsklaidymo reikalavimus.5.7.2. Jeigu sėdynių, galvos atramų ir jų atramų tose vietose, į kurias galima atsitrenkti, yra sudėtinių dalių, padengtų nekieta medžiaga, kurios kietumas pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, yra mažesnis kaip 50, pirmiau minėti reikalavimai, išskyrus III priede nustatytuosius dėl energijos išsklaidymo, taikomi tik standžioms dalims. Tie reikalavimai netaikomi galinėms sėdynėms, pasuktoms į šoną arba atgal bei sėdynėms, suglaustoms atlošais.5.8. 5 punkto reikalavimai taikomi tokiems ankstesniuose punktuose nepaminėtiems įtaisams, į kuriuos, kaip apibrėžta įvairiuose 5.1–5.7 punktų reikalavimuose ir atsižvelgiant į tų įtaisų padėtį transporto priemonėje, gali atsitrenkti keleiviai. Jeigu tokios sudėtinės dalys pagamintos iš nekietos medžiagos, kurios kietumas pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, yra mažesnis kaip 50 ir jos pritvirtintos prie standžių atramų, minėti reikalavimai taikomi tik toms atramoms.[1] Priedų tekstas iš esmės atitinka Jungtinių Tautų organizacijos Europos ekonomikos komisijos reglamento Nr. 21 priedų tekstą; pirmiausiai sutampa skirstymas punktais; dėl to, kai reglamento Nr. 21 kuris nors straipsnis neatitinka tokio pat šios direktyvos punkto, tokio straipsnio numeris skirtas naudoti oficialiai nurodomas skliausteliuose.[2] Šie punktai neįtraukti į Reglamentą Nr. 21.[3] Šie punktai neįtraukti į Reglamentą Nr. 21.--------------------------------------------------II PRIEDASNEĮSTIKLINTOJO TRANSPORTO PRIEMONĖS VIDAUS PAVIRŠIAUS, Į KURĮ GALI ATSITRENKTI GALVA, NUSTATYMAS1. Neįstiklintasis transporto priemonės vidaus paviršius, į kurį gali atsitrenkti galva – tai visi neįstiklintieji transporto vidaus paviršiai, prie kurių gali prisiliesti 165 mm skersmens rutulio formos galva, sujungta su matavimo prietaisu, kurio matmenis nuo šlaunies sukinėjimo taško iki galvos viršaus galima nuolatos reguliuoti nuo 736 mm iki 840 mm.2. Pirmiau minėtas paviršius turi būti nustatytas taikant tokią tvarką arba jai lygiaverčiu brėžiniu:2.1. Matavimo prietaisas ant kiekvienos sėdimosios vietos, kurią yra nurodęs gamintojas, padedamas taip, kad to prietaiso sukimosi taškas būtų:2.1.1. jei tai yra pavažomis slankiojančios reguliuojamos sėdynės2.1.1.1. H taške, žr. IV priedą; ir2.1.1.2. taške, horizontalia kryptimi esančiame 127 mm už H taško ir tokiame aukštyje, kuriame H taškas atsiduria, kai prietaiso sukimosi taškas į priekį patraukiamas 127 mm arba nustatomas 19 mm aukštyje;2.1.2. jei tai yra pavažomis neslankiojančios sėdynės: atitinkamos sėdynės H taške.2.2. Žemiau apatinio priekinio lango krašto ir priešais H tašką esančių visų susidūrimo vietų atstumai, kuriuos, atsižvelgiant į vidinius transporto priemonės matmenis, galima išmatuoti bandymo prietaisu, išmatuojami nuo prietaiso sukimosi taško iki galvos viršaus.2.3. Jeigu vertikalų prietaisą nustačius pagal pirmiau nurodytus apribojimus jis neliečia transporto priemonės vidaus paviršiaus, galimos matavimo prietaiso ir to paviršiaus lietimosi vietos nustatomos matavimo prietaisą pagal visus vertikalios plokštumos lankus palenkiant į priekį ir žemyn ne daugiau kaip 90° nuo vertikalios plokštumos, statmenos išilginei vertikaliai transporto priemonės plokštumai ir kertančios H tašką.3. "Susidūrimo vieta" – tai tokia vieta, kurioje prietaiso galva susiduria su transporto priemonės vidaus detalėmis. Prietaiso galva į apačią negali nusileisti daugiau kaip iki tokios vietos, kurioje ta galva liečia horizontalią plokštumą, esančią 25,4 mm virš H taško.--------------------------------------------------III PRIEDASTVARKA, PAGAL KURIĄ BANDYMAS ATLIEKAMAS SU ENERGIJĄ IŠSKLAIDANČIOMIS MEDŽIAGOMIS1. BANDYMO PRIETAISO NUSTATYMAS IR BANDYMO ATLIKIMO TVARKA1.1. Nustatymas1.1.1. Energiją išsklaidanti medžiaga pritvirtinama ir išbandoma ant konstrukcijos atramos, kuria ta medžiaga turi būti pritvirtinta transporto priemonėje. Geriausia, kad bandymą būtų galima atlikti, jeigu yra tokia galimybė, medžiagą pritvirtinus prie korpuso. Konstrukcijos dalis arba korpusas prie bandymo stendo stipriai pritvirtinami taip, kad veikiami smūginės apkrovos konstrukcijos dalis arba korpusas nepasislinktų.1.1.2. Tačiau, jeigu paprašo gamintojas, medžiagą galima pritvirtinti prie įtaiso, kuris imituotų tos medžiagos pritvirtinimo būdą transporto priemonėje, jeigu "įtaiso-sudėtinės dalies" konstrukcijos geometrinis išdėstymas yra toks pats kaip tikrosios "konstrukcijos sudėtinės atraminės dalies" ir tos "įtaiso-sudėtinės dalies" konstrukcijos standumo laipsnis ne mažesnis, o gebėjimas išsklaidyti energiją – ne didesnis kaip tikrosios konstrukcijos.1.2. Bandymo prietaisas1.2.1. Bandymo prietaisas yra sudarytas iš švytuoklės, kurios sukimosi ašis įstatyta į rutulinius guolius, o švytuoklės perskaičiuota masė jos smūgio centre – 6,8 kg [1]. Apatinė švytuoklės dalis – tai 165 mm standi galvos formos detalė, kurios centras sutampa su švytuoklės smūgio centru.1.2.2. Galvos formos detalė turi 2 deselerometrus ir greičio matuoklį. Visi tie įtaisai gali išmatuoti vertes poveikio kryptimi.1.3. Registravimo įtaisaiTaikomi tokie registravimo įtaisai, kad jais atliekamų matavimų tikslumas būtų toks:1.3.1. Pagreitis:- tikslumas: ± 5 % tikrosios vertės- dažnio charakteristika: iki 1000 Hz,- jautris skersinės ašies kryptimi: < 5 % nuo žemiausio skalės taško.1.3.2. Greitis:- tikslumas: ± 2,5 tikrosios vertės,- jautris: 0,5 km/h.1.3.3. Įspaudai, kuriuos galvos formos detalė palieka išbandomosiose dalyse:- tikslumas: ± 5 % tikrosios vertės,- jautris: 1 mm.1.3.4. Laiko registravimas:- laiko matuokliai tinkami, kad jais būtų galima užregistruoti visą vyksmo trukmę ir kad jų rodmenų atskaitos tikslumas būtų tūkstantoji sekundės dalis,- pastaba apie smūgio pradžią tuo momentu, kai galvos formos detalė susiduria su išbandomąja dalimi, įrašoma į užregistruotus duomenis, naudojamus bandymo rezultatams įvertinti.1.4. Bandymo atlikimo tvarka1.4.1. Kiekviename išbandytino paviršiaus taške, kurį veikia smūginė apkrova, tos apkrovos veikimo kryptis – tai matavimo prietaiso galvos formos detalės trajektorijos, aprašytos II priede, liestinė.1.4.2. Jeigu kampas tarp smūginės apkrovos krypties ir statmens, nuleisto į tą paviršiaus tašką, kurį veikia smūginė apkrova, yra 5° arba mažesnis, bandymas atliekamas taip, kad švytuoklės smūgio centro trajektorijos liestinė sutaptų su 1.4.1 punkte apibrėžta kryptimi. Galvos formos detalė į išbandomąją dalį trenkiasi 24,1 km/h greičiu: tas greitis detalei suteikiamas taikant tik varomąją energiją arba papildomą varytuvą.1.4.3. Jeigu kampas tarp smūginės apkrovos krypties ir statmens, nuleisto į tą paviršiaus tašką, kurį veikia smūginė apkrova, yra didesnis kaip 5°, bandymas atliekamas taip, kad švytuoklės smūgio centro trajektorijos liestinė sutaptų su statmeniu, nuleistu į smūginės apkrovos tašką. Tada bandymo metu taikomas greitis sumažinamas iki įprastos greičio, nurodyto 1.4.2 punkte, dedamosios vertės.2. REZULTATAIPagal pirmiau aprašytą tvarką atliekant bandymus, galvos formos detalės 80 g stabdymo trukmė nėra ilgesnė kaip 3 milisekundės. Taikomas stabdymo tempas – tai dviejų deselerometrų rodmenų vidurkis.3. LYGIAVERTĖ BANDYMO ATLIKIMO TVARKA3.1. Leidžiama taikyti lygiavertę bandymo atlikimo tvarką, jeigu pagal ją galima gauti pirmiau minėtame 2 skirsnyje nurodytus rezultatus.3.2. Asmuo, taikantis kitus, o ne 1 skirsnyje nurodytus bandymo atlikimo būdus, įrodo, kad jo taikomas bandymo atlikimo būdas yra lygiavertis nurodytajam.[1] Pastaba.Perskaičiuotos švytuoklės masės „mr“ ir visos švytuoklės masės santykis, kai atstumas tarp smūgio centro ir sukimosi ašies – „a“, o atstumas tarp sunkio centro ir sukimosi ašies – „l“, apskaičiuojamas pagal formulę: mr = m la--------------------------------------------------IV PRIEDASTVARKA H TAŠKUI NUSTATYTI IR SANTYKINEI R IR H TAŠKŲ PADĖČIAI PATIKRINTI1. APIBRĖŽIMAI1.1. H taškas, nurodantis keleivio, sėdinčio keleiviui skirtoje vietoje, padėtį – tai žmogaus kūno, kurį atstoja manekenas, kojos, sujungtos su liemeniu, lankstymosi teorinės ašies tęsinys išilginėje vertikalioje plokštumoje.1.2. R taškas, kitaip "sėdynės atskaitos taškas" – tai projektuojant gamintojo taikytas atskaitos taškas:1.2.1. nustatantis kiekvienos sėdynės, kurią yra numatęs gamintojas, įprastą galinę transporto priemonę vairuojančio vairuotojo arba keleivio padėtį;1.2.2. kurio koordinatės yra nustatytos atsižvelgiant į projektuojamos transporto priemonės konstrukciją;1.2.3. atitinkantis centrą, kuriame lankstosi su žmogaus liemeniu sujungta šlaunis (H tašką).2. TAŠKŲ NUSTATYMAS2.1. Kiekvienos sėdynės, kurią yra numatęs transporto priemonės gamintojas, nustatomas H taškas. Kai toje pačioje eilėje stovinčias sėdynes galima laikyti panašiomis (daugiavietė neišardoma sėdynė, vienodos sėdynės ir t. t.), kiekvienos sėdynių eilės nustatomas tik vienas H taškas, toliau 3 dalyje aprašytas manekenas pasodinamas į tokią vietą, kuri laikoma pavyzdine eilės vieta. Ta vieta – tai:2.1.1. jei tai yra priekinė eilė: vairuotojo sėdynė;2.1.2. jei tai yra galinė (-ės) eilė (-ės): kraštinė sėdynė.2.2. Nustatant H tašką, atitinkama sėdynė pastatoma galinėje įprastoje padėtyje, kurią gamintojas yra numatęs transporto priemonę vairuojančiam vairuotojui arba keleiviui, sėdynės atlošas, jeigu jį galima reguliuoti, užfiksuojamas tokioje padėtyje, kuri, atsižvelgiant į toliau 3 punkte aprašyto manekeno vertikalią atskaitos liniją, kiek galima labiau atitiktų 25° kampu atgal atlenktą atlošą, jeigu gamintojas nėra nurodęs kitaip.3. MANEKENO APRAŠYMAS3.1. Naudojamas trimatis manekenas, atitinkantis suaugusio vidutinio ūgio vyro masę ir formą. Toks manekenas pateiktas šio priedo priedėlio 1 ir 2 paveiksluose.3.2. Manekenas sudarytas iš:3.2.1. dviejų sudėtinių dalių: viena imituoja nugarą, o kita – kūno apačią, kurios lankstosi apie ašį, atitinkančią liemens ir šlaunies lankstymosi ašį. Pratęsus šią ašį iki manekeno krašto, nustatomas manekeno H taškas:3.2.2. dviejų sudėtinių dalių, imituojančių kojas ir lanksčiai sujungtų su sudėtine dalimi, imituojančia kūno apačią;3.2.3. dviejų sudėtinių dalių, imituojančių pėdą, kuri su koja sujungta lanksčiomis jungtimis, imituojančiomis kulkšnis;3.2.4. be to, sudėtinė dalis, imituojanti apatinę kūno dalį, turi turėti gulsčiuką, pagal kurį būtų galima patikrinti skersinę tos dalies padėtį.3.3. Kūno dalies svoriai atitinkamose vietose, atitinkančiose tam tikrus sunkio centrus, pritvirtinami tam, kad bendra manekeno masė būtų maždaug 75,6 kg. Skirtingų svorių detalės nurodytos šio priedo priedėlio 2 paveikslo lentelėje.4. MANEKENO PARUOŠIMASTrimatis manekenas paruošiamas taip:4.1. Transporto priemonė pastatoma ir sėdynės sureguliuojamos taip, kaip pirmiau nurodyta 2.2 punkte.4.2. Išbandytina sėdynė užklojama medžiaga, kad toje sėdynėje būtų lengviau teisingai pasodinti manekeną.4.3. Manekenas pasodinamas ant atitinkamos sėdynės, jo sulenkimo ašis yra statmena transporto priemonės išilginei simetrijos plokštumai.4.4. Manekeno pėdos pastatomos:4.4.1. jei tai yra priekinės sėdynės: taip, kad gulsčiukas, kuriuo patikrinama, ar apatinė manekeno dalis nustatyta skersine kryptimi, sutaptų su horizontale;4.4.2. jei tai yra galinės sėdynės: pėdos kiek galima pastatomos taip, kad jos liestų priekines sėdynes. Jeigu tokioje padėtyje pėdos remiasi į skirtinguose lygiuose esančias grindų dalis, pėda, kuri pirmoji prisiliečia prie priekinės sėdynės, laikoma atskaitos tašku, o kita pėda pastatoma taip, kad gulsčiukas, kuriuo patikrinama, ar apatinė manekeno dalis nustatyta skersine kryptimi, sutaptų su horizontale;4.4.3. jeigu nustatomas vidurinės sėdynės H taškas, kiekviena pėda padedama iš vienos iškyšos pusės.4.5. Svoriai pakabinami ant šlaunų, apatinės manekeno dalies skersinis gulsčiukas nustatomas horizontaliai ir svoriai užkabinami ant apatinės manekeno dalies.4.6. Manekeną patraukus už strypo, apie kurį sukasi manekeno keliai, manekenas atitraukiamas nuo sėdynės atlošo ir atlošas palenkiamas į priekį. Manekenas vėl pasodinamas ant transporto priemonės sėdynės ir stumiamas atgal tol, kol jis įsiremia į atlošą, tada galinė manekeno dalis vėl prispaudžiama prie sėdynės atlošo.4.7. Manekenas du kartus veikiamas horizontalia 10 ± 1 daN jėga. Jėgos veikimo kryptis ir vieta priedėlio 2 paveiksle pažymėti juoda strėle.4.8. Svoriai pakabinami dešinėje ir kairėje pusėje, o paskui – prie liemens. Skersinis manekeno gulsčiukas nustatomas horizontaliai.4.9. Skersine kryptimi manekenas nustatomas horizontaliai, galinė jo dalis lenkiama į priekį tol, kol prie liemens prikabinti svoriai atsiduria virš H taško tam, kad tarp galinės manekeno dalies ir sėdynės atlošo nebūtų jokios trinties.4.10. Galinė manekeno dalis atsargiai stumiama atgal tam, kad jo nustatymas būtų užbaigtas: skersinis manekeno gulsčiukas turi būti horizontalus. Jeigu tas gulsčiukas horizontaliai nenustatytas, pirmiau aprašyti veiksmai pakartojami.5. REZULTATAI5.1. Kai manekenas paruoštas taip, kaip aprašyta pirmiau minėtame 4 punkte, transporto priemonės atitinkamos sėdynės H taškas – tai manekeno H taškas.5.2. Visos H taško koordinatės išmatuojamos kiek galima tiksliau. Tas pats reikalavimas taikomas matuojant keleiviui skirtos vietos konkrečių taškų koordinates. Tų taškų projekcijos vertikalioje išilginėje plokštumoje paskui pavaizduojamos diagramoje.6. R IR H TAŠKŲ SANTYKIO PATIKRA6.1. Pagal 5.2 punkto reikalavimus nustatyti rezultatai dėl H taško turi būti palyginti su R taško koordinatėmis, kurias yra nurodęs transporto priemonės gamintojas.6.2. Tų dviejų pirmiau minėtų taškų santykio patikros, atliktos dėl atitinkamoje sėdynėje sėdinčio žmogaus padėties, rezultatai laikomi atitinkančiais reikalavimus, jeigu H taško koordinatės yra išilginiame stačiakampyje, kurio horizontalios ir vertikalios kraštinės yra 30 mm ir 20 mm, o jo įstrižainės kertasi R taške. Jei tos patikros rezultatai atitinka reikalavimus, R taškas taikomas bandymui atlikti ir, jeigu reikia, manekenas sureguliuojamas taip, kad H taškas sutaptų su R tašku.6.3. Jeigu H taškas yra ne stačiakampyje, aprašytame pirmiau minėtame 6.2 punkte, H taško padėtis nustatoma dar du kartus (iš viso jo padėtis nustatoma 3 kartus). Jeigu H tašką nustatant 2 kartus, abiem atvejais jis yra tame stačiakampyje, tada bandymo rezultatai laikomi atitinkančiais reikalavimus.6.4. Jeigu bent du kartus, kai H taškas iš viso nustatomas 3 kartus, jis yra ne stačiakampyje, bandymo rezultatas laikomas neatitinkančiu reikalavimų.6.5. Jeigu susiklosto pirmiau minėtame 6.4 punkte aprašyta padėtis arba jeigu patikros negalima atlikti dėl to, kad transporto priemonės gamintojas nepateikė duomenų apie R taško padėtį, galima taikyti vidutinį H taško trijų nustatymų rezultatą, kuris laikomas taikytinu visais atvejais, kai šioje direktyvoje yra paminėtas R taškas.6.6. Tikrinant dabartiniu metu gaminamos transporto priemonės R ir H taškų santykį, vietoje pirmiau minėtame 6.2 punkte aprašyto stačiakampio taikomas kvadratas, kurio kraštinės ilgis 50 mm.--------------------------------------------------V PRIEDASBŪDAS IŠKYŠOMS MATUOTI1. Siekiant nustatyti įtaiso iškyšos, atsižvelgiant į plokštę, prie kurios jis pritvirtintas, ilgį, prie plokštės ir atitinkamos sudėtinės dalies prispaudžiamas 165 mm rutulys.Laikoma, kad nuolydį suformuoja nuo rutulio vidurio plokštei statmenai išmatuoto "y" pokyčio ir iš to paties vidurio su plokšte lygiagrečiai atlikto "x" pokyčio matavimo santykis.Forma laikoma aptakia, jeigu nustatytas horizontalus išilginis nuolydis yra mažesnis kaip 1. Kai nuolydis didesnis kaip 1 arba yra lygus tokiam skaičiui, iškyšos ilgis išmatuojamas taikant "y" determinantą.Kai plokštės ir sudėtinės dalys ir t. t. padengtos minkštomis medžiagomis, kurių kietumas pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, yra mažesnis kaip 50, pirmiau aprašyta formų ir iškyšų matavimo tvarka taikoma tik tada, kai nuimamos tos medžiagos.2. Jungiklių, mygtukų ir t. t., esančių atskaitos plote, iškyšos ilgis išmatuojamas toliau aprašytu bandymo prietaisu ir taikant tokį būdą:2.1. Matavimo priemonė2.1.1. Matavimo priemonė iškyšoms matuoti yra sudaryta iš 165 mm skersmens pusrutulio formos, turinčios 50 mm skersmens slankiojančią tvoklę.2.1.2. Plokščio tvoklės galo ir galvos formos santykinės krašto padėtys parodomos padalomis suskirstytoje skalėje, kurioje paslanki rodyklė užregistruoja didžiausią išmatuotą vertę, kai matavimo priemonė atitraukiama nuo išbandyto įtaiso. Išmatuojamas ne mažesnis kaip 30 mm atstumas; matavimo skalės padalos vertė yra lygi 0,5 milimetro, kad būtų galima išmatuoti atitinkamos iškyšos ilgį.2.1.3. Kalibravimas2.1.3.1. Matavimo priemonė ant plokščio paviršiaus padedama taip, kad jos ašis tam paviršiui būtų statmena. Kai plokščias tvoklės galas įsiremia į paviršių, skalėje nustatomas nulis.2.1.3.2. Tarp plokščio tvoklės galo ir atraminio paviršiaus įdedamas 10 mm paramstis; patikrinama, siekiant užtikrinti, kad paslanki rodyklė užregistruotų tą paramsčio matmenį.2.1.4. Matavimo priemonė iškyšoms matuoti parodyta 1 paveiksle.2.2. Bandymo atlikimo tvarka2.2.1. Matavimo priemonės galvos formos dalyje, atitraukus tvoklę atgal, padaroma ertmė ir paslanki rodyklė prispaudžiama prie tvoklės.2.2.2. Matavimo priemonė ne didesne kaip 2 daN jėga prie išmatuotinos iškyšos prispaudžiama taip, kad galvos formos dalis prisispaustų prie kuo didesnio aplink tą iškyšą esančio paviršiaus ploto.2.2.3. Tvoklė spaudžiama į priekį tol, kol ji prisiliečia prie išmatuotinos iškyšos, ir pagal skalę nustatomas tos iškyšos ilgis.2.2.4. Matavimo priemonės galvos formos dalis reguliuojama taip, kad būtų nustatytas didžiausias iškyšos ilgis. Iškyšos ilgis užregistruojamas.2.2.5. Jeigu du arba daugiau valdymo įtaisų šalia vienas kito yra taip arti, kad tvoklė arba matavimo priemonės galvos formos dalis vienu metu negali prie jų prisiliesti, tie įtaisai:2.2.5.1. sudėtiniai valdymo įtaisai, kurie visi telpa matavimo priemonės galvos formos ertmėje, laikomi viena iškyša;2.2.5.2. jeigu kiti valdymo įtaisai trukdo atlikti įprastą patikrą, nes į juos atsiremia matavimo priemonė, tie valdymo įtaisai pašalinami ir bandymas atliekamas be jų. Vėliau tuos pašalintus valdymo įtaisus galima vėl pritvirtinti ir paeiliui išbandyti su kitais valdymo įtaisais, kurie buvo pašalinti tam, kad būtų galima lengviau atlikti patikrą.--------------------------------------------------VI PRIEDASPRIETAISAS IR TVARKA I PRIEDO 5.2.1 PUNKTO REIKALAVIMAMS TAIKYTITos sudėtinės dalys, jungikliai, mygtukai ir t. t., prie kurių galima prisiliesti taikant toliau aprašytą tvarką ir naudojant ten pat nurodytą prietaisą, laikomi tokiais, prie kurių galimas dalykas gali prisiliesti keleivio keliai:1. PrietaisasPrietaiso brėžinys+++++ TIFF +++++2. Taikymo tvarkaPrietaisą bet kokioje padėtyje galima padėti po prietaisų skydu taip, kad:- XX plokštuma su vidurine išilgine transporto priemonės plokštuma būtų lygiagreti,- X ašį būtų galima nuo horizontalės pasukti į viršų ir apačią ne didesniu kaip 30° kampu.3. Atliekant pirmiau aprašytą bandymą, pašalinamos visos medžiagos, kurių kietumas pagal Šorą, išmatuotas taikant A skalę, yra mažesnis kaip 50.--------------------------------------------------


title: 2001 m. liepos 3 d. Komisijos direktyva 2001/50/EB iš dalies keičianti Direktyvą 95/45/EB, nustatančią tam tikrus dažiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijusTekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0050

Oficialusis leidinys L 190 , 12/07/2001 p. 0014 - 0017

		Komisijos Direktyva 2001/50/EB2001 m. liepos 3 d.iš dalies keičianti Direktyvą 95/45/EB, nustatančią tam tikrus dažiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [1] su pakeitimais, padarytais Direktyva 94/34/EB [2], ypač į jos 3 straipsnio 3 dalies a punktą,pasikonsultavusi su Maisto produktų moksliniu komitetu,kadangi:(1) 1994 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/36/EB dėl dažiklių, skirtų naudoti maisto produktuose [3], išvardytos tos cheminės medžiagos, kurios gali būti naudojamos kaip maisto produktų dažikliai.(2) 1995 m. liepos 26 d. Komisijos direktyva 95/45/EB, nustatanti specifinius dažiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus [4] su pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/75/EB [5], nustato Direktyvoje 94/36/EB išvardytų dažiklių grynumo kriterijus.(3) Atsižvelgiant į technikos pažangą, būtina iš dalies pakeisti Direktyvoje 95/45/EB nustatytus karotinų mišinio (E160a (i)) ir β-karotino (E160a (ii)) grynumo kriterijus.(4) Būtina atsižvelgti į Codex Alimentarius ir Jungtinio FAO/WHO maisto priedų ekspertų komiteto (JECFA) nustatytas priedų specifikacijas ir analizės metodus.(5) Yra būtina priderinti Direktyvą 95/45/EB.(6) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 95/45/EB priedo B dalies tekstas apie karotinų mišinį (E160a (i)) ir β-karotiną (E160a (ii)) keičiamas šios direktyvos priedo tekstu.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2002 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. liepos 3 d.Komisijos varduDavid ByrneKomisijos narys[1] OL L 40, 1989 2 11, p. 27.[2] OL L 237, 1994 9 10, p. 1.[3] OL L 237, 1994 9 10, p. 13.[4] OL L 226, 1995 9 22, p. 1.[5] OL L 206, 1999 8 5, p. 19.--------------------------------------------------PRIEDAS"E 160 a (i) KAROTINŲ MIŠINYS1.Augaliniai karotinaiSinonimai | CI maisto oranžinis 5 |Apibrėžimas | Karotinų mišinys gaunamas tirpikliais ekstrahuojant natūralių veislių valgomuosius augalus, morkas, augalinius aliejus, žolę, liucerną ir dilgėles. Pagrindinis dažantis komponentas yra karotinoidai, kurių didžiausią dalį sudaro β-karotinas. Gali būti α-, γ-karotino ir kitų pigmentų. Be dažančių pigmentų, šioje medžiagoje gali būti aliejų, riebalų ir vaškų, natūraliai esančio šaltinio medžiagoje. Ekstrakcijai gali būti naudojami tik šie tirpikliai: acetonas, metiletilketonas, metanolis, etanolis, propan-2-olis, heksanas, dichlormetanas ir anglies dioksidas. |Klasė | Karotinoidai |Spalvos indekso nr. | 75130 |Einecs | 230-636-6 |Cheminė formulė | β-karotinas: C40H56 |Molekulinė masė | β-karotinas: 536,88 |Analizės duomenys | Karotinų kiekis (skaičiuojant β-karotinu) yra ne mažesnis kaip 5 % Produktuose, gautuose ekstrahuojant augalinius aliejus: ne mažiau kaip 0,2 % valgomuosiuose riebaluose. E1cm1%2500, kai bangos ilgis apytikriai 440–457 nm, tirpalas cikloheksane |IdentifikavimasA. Spektrometrija | Tirpalo cikloheksane maksimumas atitinka 440–457 nm ir 470–486 nm |GrynumasTirpiklių likučiai | Acetonas | Ne daugiau kaip 50 mg/kg atskirai arba visų kartu |Metiletilketonas |Metanolis |Propan-2-olis |Heksanas |Etanolis |Dichlormetanas: | Ne daugiau kaip 10 mg/kg |Arsenas | Ne daugiau kaip 3 mg/kg |Švinas | Ne daugiau kaip 5 mg/kg |Gyvsidabris | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |Kadmis | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |2.Dumblių karotinaiSinonimai | CI maisto oranžinis 5 |Apibrėžimas | Karotinų mišinys taip pat gali būti gaunamas iš natūralių dumblių veislių Dunaliella salina, augančių dideliuose druskinguose Pietų Australijos Whyalla ežeruose. β-karotinas ekstrahuojamas naudojant eterinį aliejų. Preparatas yra 20–30 % suspensija valgomajame aliejuje. Trans- ir cis- izomerų santykio diapazonas yra 50/50–71/29. Pagrindinis dažantis komponentas yra karotinoidai, kurių didžiausią dalį sudaro β-karotinas. Gali būti α-karotino, liuteino, zeaksantino ir β-kriptoksantino. Be dažančių pigmentų, šioje medžiagoje gali būti aliejų, riebalų ir vaškų, natūraliai esančių šaltinio medžiagoje. |Klasė | Karotinoidai |Spalvos indekso nr. | 75130 |Cheminė formulė | β-karotinas: C40H56 |Santykinė molekulinė masė | β-karotinas: 536,88 |Analizės duomenys | Karotinų kiekis (skaičiuojant β-karotinu) yra ne mažesnis kaip 20 % E1cm1%2500, kai bangos ilgis apytikriai 440–457 nm, tirpalas cikloheksane |IdentifikavimasA. Spektrometrija | Tirpalo cikloheksane maksimumas atitinka 448–457 nm ir 474–486 nm |GrynumasNatūralūs maistinių aliejų tokoferoliai | Ne daugiau kaip 0,3 % |Arsenas | Ne daugiau kaip 3 mg/kg |Švinas | Ne daugiau kaip 5 mg/kg |Gyvsidabris | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |Kadmis | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |E 160 a (ii) β-KAROTINAS1.β-karotinasSinonimai | CI maisto oranžinis 5 |Apibrėžimas | Šios specifikacijos daugiausia taikomos visiems β-karotino trans-izomerams, ir mažiems kiekiams kitų karotinoidų. Praskiesti ir stabilizuoti preparatai gali turėti skirtingą cis- ir trans- izomerų santykį |Klasė | Karotinoidai |Spalvos indekso nr. | 40800 |Einecs | 230-636-6 |Cheminis pavadinimas | β-karotinas; β, β-karotinas |Cheminė formulė | C40H56 |molekulinė masė | 536,88 |Analizės duomenys | Suminis dažiklių kiekis ne mažesnis kaip 96 % (išreiškiant β-karotinu) E1cm1%2500, kai bangos ilgis yra apytikriai 440–457 nm, tirpalas cikloheksane |Aprašymas | Raudoni arba rusvai raudoni kristalai ar kristaliniai milteliai |IdentifikavimasA. Spektrometrija | Tirpalo cikloheksane maksimumas atitinka 453–456 nm |GrynumasSulfatiniai pelenai | Ne daugiau kai 0,2 % |Papildomos dažančios medžiagos | Karotinoidai, išskyrus β-karotiną: ne daugiau kaip 3,0 % dažančių medžiagų sumos |Arsenas | Ne daugiau kaip 3 mg/kg |Švinas | Ne daugiau kaip 5 mg/kg |Gyvsidabris | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |Kadmis | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |2.β-karotinas iš Blakeslea trisporaSinonimai | CI maisto oranžinis 5 |Apibrėžimas | Gaunamas rauginimo būdu, naudojant grybo Blakeslea trispora natūralių veislių mišrią dviejų lytiškai poruojamų tipų (+) ir (–) kultūrą. β-karotinas iš biomasės ekstrahuojamas etilacetatu ir iškristalinamas. Kristalinį produktą iš esmės sudaro trans-β-karotinas. Kadangi tai natūralus procesas, maždaug 3 % produkto sudaro jam būdingas karotinoidų mišinys. |Klasė | Karotinoidai |Spalvos indekso nr. | 40800 |Einecs | 230-636-6 |Cheminis pavadinimas | β-karotinas; β, β-karotinas |Cheminė formulė | C40H56 |Santykinė molekulinė masė | 536,88 |Analizės duomenys | Suminis dažiklių kiekis ne mažesnis kaip 96 % (išreiškiant β-karotinu) E1cm1%2500, kai bangos ilgis apytikriai 440-457 nm, tirpalas cikloheksane |Aprašymas | Raudoni arba rusvai raudoni kristalai ar kristalų milteliai |IdentifikavimasA. Spektrometrija | Tirpalo cikloheksane maksimumas atitinka 453-456 nm |GrynumasTirpiklių likučiai | Etilacetatas | Ne daugiau kaip 0,8 % atskirai arba visų kartu |Etanolis |Sulfatiniai pelenai | Ne daugiau kai 0,2 % |Papildomos dažančios medžiagos | Karotinoidai, išskyrus β-karotiną: ne daugiau kaip 3,0 % suminio dažančių medžiagų kiekio |Arsenas | Ne daugiau kaip 3 mg/kg |Švinas | Ne daugiau kaip 5 mg/kg |Gyvsidabris | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |Kadmis | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |Aflatoksinas B1 | Nėra |Mikotoksinai:T2 | Nėra |Ochratoksinas |Zeralenonas |Mikrobiologija:Pelėsiai | Ne daugiau kaip 100/g |Mielės | Ne daugiau kaip 100/g |Salmonella | 25-iuose g nėra |Escherichia coli | 5-iuose g nėra |--------------------------------------------------