title: 2015 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/254, kuria panaikinama Tarybos direktyva 93/5/EEB dėl valstybių narių pagalbos Komisijai ir dėl jų bendradarbiavimo moksliškai nagrinėjant su maistu susijusius klausimus  Tekstas svarbus EEE

text:
18.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 43/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA (ES) 2015/254
   2015 m. vasario 11 d.
   kuria panaikinama Tarybos direktyva 93/5/EEB dėl valstybių narių pagalbos Komisijai ir dėl jų bendradarbiavimo moksliškai nagrinėjant su maistu susijusius klausimus
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
   kadangi:

               (1)

               vykdydama ES reglamentavimo kokybės ir rezultatų programą (REFIT), Komisija įsipareigoja siekti, kad įmonės, darbuotojai ir piliečiai galėtų naudotis paprasta, aiškia, stabilia ir nuspėjama reglamentavimo sistema;

               (2)

               Tarybos direktyvos 93/5/EEB (3) tikslas – užtikrinti sklandų Maisto produktų mokslinio komiteto veikimą skatinant valstybes nares teikti mokslinę paramą ir palaikant bendradarbiavimą su atitinkamomis nacionalinėmis institucijomis su maisto produktų sauga susijusių mokslinių klausimų srityje;

               (3)

               pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 178/2002 (4), Direktyvoje 93/5/EEB nurodytos Maisto produktų mokslinio komiteto užduotys buvo pavestos Europos maisto saugos tarnybai (EFSA), ir tos užduotys dabar yra numatytos Reglamente (EB) Nr. 178/2002;

               (4)

               Komisijos sprendimas 97/579/EB (5), kuriuo įsteigtas Maisto produktų mokslinis komitetas, buvo vėliau panaikintas Komisijos sprendimu 2004/210/EB (6);

               (5)

               pagal Reglamentą (EB) Nr. 178/2002 EFSA taip pat tapo kompetentinga įstaiga, kuriai pavesta užduotis skatinti mokslinį bendradarbiavimą su valstybėmis narėmis ir tarnybos srityse dirbančiomis atitinkamomis nacionalinėmis įstaigomis. Visų pirma, Reglamento (EB) Nr. 178/2002 22 straipsnyje nurodyta, kad EFSA turi veikti glaudžiai bendradarbiaudama su valstybių narių kompetentingomis įstaigomis ir kad valstybės narės turi bendradarbiauti su EFSA siekdamos užtikrinti, kad tarnyba galėtų atlikti savo užduotis;

               (6)

               todėl Direktyva 93/5/EEB paseno ir turėtų būti panaikinta,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 93/5/EEB panaikinama.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų reikalingi įstatymai ir kiti teisės aktai, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2016 m. vasario 29 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2015 m. vasario 11 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  OL C 451, 2014 12 16, p. 157.

      (2)  2014 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2015 m. sausio 27 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  1993 m. vasario 25 d. Tarybos direktyva 93/5/EEB dėl valstybių narių pagalbos Komisijai ir dėl jų bendradarbiavimo moksliškai nagrinėjant su maistu susijusius klausimus (OL L 52, 1993 3 4, p. 18).

      (4)  2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 178/2002, nustatantis maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantis Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantis su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (OL L 31, 2002 2 1, p. 1).

      (5)  1997 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimas 97/579/EB, įsteigiantis mokslinius komitetus vartotojų sveikatos ir maisto saugos srityje (OL L 237, 1997 8 28, p. 18).

      (6)  2004 m. kovo 3 d. Komisijos sprendimas 2004/210/EB, įsteigiantis mokslinius komitetus vartotojų saugos, visuomenės sveikatos ir aplinkos srityje (OL L 66, 2004 3 4, p. 45).


title: 1984 m. liepos 25 d. Dešimtoji Komisijos Direktyva, nustatanti analizės metodus oficialiai pašarų kontrolei Bendrijoje

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31984L0425

Oficialusis leidinys L 238 , 06/09/1984 p. 0034 - 0038 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 18 p. 0038  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 32 p. 0085  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 18 p. 0038  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 32 p. 0085

		Dešimtoji Komisijos Direktyva,1984 m. liepos 25 d.nustatanti analizės metodus oficialiai pašarų kontrolei Bendrijoje(84/425/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvą 70/373/EEB dėl Bendrijos mėginių paėmimo ir analizės metodų, taikomų valstybinei pašarų kontrolei, įvedimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Graikijos stojimo sutartyje, ir būtent į tos sutarties 2 straipsnį,kadangi minėtoje direktyvoje reikalaujama, kad tikrinant, ar pašarai atitinka įstatymų bei kitų teisės aktų nuostatų jiems keliamus reikalavimus dėl kokybės ir sudėties, oficiali pašarų kontrolė būtų vykdoma, naudojant Bendrijos mėginių paėmimo ir analizės metodus;kadangi, Komisijos direktyvos 71/250/EEB [2], 73/46/EEB [3], 74/203/EEB [4], 75/84/EEB [5], 76/372/EEB [6] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyvoje 81/680/EEB [7]; Direktyvose 71/393/EEB [8], 72/199/EEB [9], 78/633/EEB [10] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyvoje 84/4/EEB [11]; bei Direktyvoje 81/715/EEB [12] jau numatė kai kuriuos Bendrijos analizės metodus; kadangi, atsižvelgiant į nuo to laiko padarytą pažangą reikėtų patvirtinti naują metodą;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės sutampa su Nuolatinio pašarų komiteto nuomone,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės reikalauja, kad analizė, vykdant valstybinę pašarų kontrolę spiramicino kiekiui nustatyti, būtų atliekama pagal priede aprašytą metodą.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1985 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsiant informuoja Komisiją.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1984 m. liepos 25 d.Komisijos varduPoul DalsagerKomisijos narys[1] OL L 170, 1970 8 3, p. 2.[2] OL L 155, 1971 7 12, p. 13.[3] OL L 83, 1973 3 30, p. 21.[4] OL L 108, 1974 4 22, p. 7.[5] OL L 32, 1975 2 5, p. 26.[6] OL L 102, 1976 4 15, p. 8.[7] OL L 246, 1981 8 29, p. 32.[8] OL L 279, 1971 12 20, p. 7.[9] OL L 123, 1972 5 29, p. 6.[10] OL L 206, 1978 7 29, p. 43.[11] OL L 15, 1984 1 18, p. 28.[12] OL L 257, 1981 9 10, p. 38.--------------------------------------------------PRIEDASSPIRAMICINO NUSTATYMAS MATUOJANT DIFUZIJĄ AGARE1. Tikslas ir taikymo sritisŠis metodas naudojamas spiramicinui nustatyti pašaruose ir jų prieduose. Nustatymo riba yra 1 mg/kg (1ppm) [1]2. Metodo esmėMėginys ekstrahuojamas su metanolio ir fosfatinio-karbonatinio buferio mišiniu, kai pH yra 8. Ekstraktas nupilamas arba centrifuguojamas ir atskiedžiamas. Jo antibiotinis aktyvumas nustatomas, išmatuojant spiramicino difuziją agarinėje terpėje, kurioje pasėtas Micrococcus luteus. Difuziją parodo mikroorganizmo inhibicijos zonų formavimasis. Šių zonų skersmuo laikomas tiesiogiai proporcingu antibiotiko koncentracijos logaritmui naudotų antibiotiko koncentracijų skalėje.3. Mikroorganizmas: Micrococcus luteus ATTC 9341 (NCTC 8340, NCIB 8553)3.1. Pradinės bakterijų kultūros laikymasĮ mėgintuvėlius su gulsčiąja mitybine terpe (4.1) pasėjama Micrococcus luteus ir inkubuojama 24 val. 30 oC temperatūroje. Bakterijos laikomos šaldytuve 4 oC temperatūroje. Persėjama kas dvi savaites.3.2. Bakterijų suspensijos paruošimas [2]Viskas, kas užaugo, surenkama nuo neseniai paruošto gulsčiojo agaro (3.1), panaudojant 2–3 ml natrio chlorido tirpalo (4.3). Ši suspensija pasėjama į 250 ml bakterijų auginimo terpę (4.1), kuri yra Roux kolboje, ir inkubuojama 18–20 val. 30 oC temperatūroje. Bakterijos surenkamos į 25 ml natrio chlorido tirpalą (4.3) ir išmaišomos. Suspensija atskiedžiama natrio chlorido tirpalu (4.3), santykiu 1:10. Suspensijos šviesos pralaidumo koeficientas, matuojant 650 nm srityje 1 cm storio kiuvetėje ir lyginant su natrio chlorido tirpalu (4.3), turi būti apie 75 %. Šią suspensiją galima laikyti savaitę maždaug 4 oC temperatūroje.4. Mitybinės terpės ir reagentai4.1. Mitybinė terpė [3]Mėsos peptonas | 6,0 g |Tripsino peptonas | 4,0 g |Mielių ekstraktas | 3,0 g |Mėsos ekstraktas | 1,5 g |Gliukozė | 1,0 g |Agaras | nuo 10,0 iki 20,0 g |Vanduo | 1000 ml |pH 6,5-6,6 (po sterilizavimo) | |4.2. Nustatymo terpė [4]Tripsino peptonas | 5,0 g |Mielių ekstraktas | 4,0 g |Mėsos ekstraktas | 3,0 g |Agaras | nuo 10,0 iki 20,0 g |Vanduo | 1000 ml |pH 8,0 (po sterilizavimo) | |4.3. Natrio chlorido tirpalas 0,8 % (m/v)8 g natrio chlorido ištirpdoma vandenyje ir atskiedžiama iki 1000 ml; sterilizuojama.4.4. Fosfatinis-karbonatinis buferis, pH 8,0Dikalio-vandenilio fosfatas K2HPO4 | 16,7 g |Kalio-divandenilio fosfatas KH2PO4 | 0,5 g |Natrio-vandenilio karbonatas NaHCO3 | 20,0 g |Vanduo iki | 1000 ml |4.5. Metanolio ir fosfatinio-karbonatinio buferinio tirpalo (4.4) mišinys50/50 (v/v).4.6. Standartinė medžiagaŽinomo aktyvumo spiramicinas (T. V.).5. Standartiniai tirpalaiIštirpinama tiksliai pasvertas standartinės medžiagos kiekis (4.6) mišinyje (4.5) ir skiedžiama tuo pačiu mišiniu, kol gaunamas pradinis standartinis tirpalas, kurio 1 ml yra 1000 IU spiramicino. Laikomas užkimštoje kolboje, 4 oC temperatūroje, šis tirpalas išlieka stabilus penkias paras.Iš šio pradinio tirpalo, skiedžiant mišiniu (4.5), paruošiami tokie tirpalai:S8 | 1 | T. V./ml |S4 | 0,5 | T. V./ml |S2 | 0,25 | T. V./ml |S1 | 0,125 | T. V./ml |6. Ekstrakto ir tiriamų tirpalų paruošimas6.1. EkstrahavimasPasveriama 20,0 g pašarų arba 1–20 g premiksų. Pripilama 100 ml mišinio (4.5) ir 30 minučių purtoma. Centrifuguojama arba nupilama ir centrifugatas atskiedžiamas mišiniu (4.5), kad gautųsi numatomas 1 T. V./ml (= U8) spiramicino koncentracijos tirpalas.Numatomiems spiramicino kiekiams, mažesniems negu 2,5 mg/kg, pašarų ekstraktas ruošiamas taip: pasveriama 20,0 g mėginio. Pripilama 100 ml mišinio (4.5) ir 30 min. purtoma. Keletą minučių centrifuguojama, paimama 50 ml centrifugato ir išgarinamae iki maždaug 4 ml sumažintame slėgyje sukamajame garintuve, temperatūrai neviršijant 40 oC. Likutis, atskiedžiamas mišiniu (4.5), kad gautųsi numatomos 1 T. V./ml (= U8) koncentracijos spiramicino tirpalas.6.2. Tiriami tirpalaiIš U8 tirpalo nuosekliai skiedžiant per pusę (1 + 1) mišiniu (4.5) paruošiami tirpalai U4 (numatoma koncentracija 0,5 T. V./ml), U2 (numatoma koncentracija: 0,25 T. V./ml) ir U1 (numatoma koncentracija: 0,125 T. V./ml).7. Darbo procedūra7.1. Sėjimas į nustatymo mitybinę terpęNustatymo terpėje (4.2) pasėjama bakterinė suspensija (3.2), esant 50 oC temperatūrai. Išankstiniais bandymais ant lėkštelių su bandomąja terpe (4.2) nustatoma, koks bakterinės suspensijos kiekis reikalingas, kad būtų gautos didžiausios ir aiškiausios inhibicijos zonos įvairios koncentracijos spiramicinui.7.2. Lėkštelių paruošimasDifuzija agare atliekama lėkštutėse su keturių skirtingų koncentracijų standartiniais tirpalais (S8, S4, S2, S1) ir keturių skirtingų koncentracijų bandomaisiais tirpalais (U8, U4, U2, U1). Visi šie skirtingos koncentracijos standartiniai tirpalai ir ekstraktai turi būti būtinai įpilti į kiekvieną lėkštelę. Todėl naudojamos pakankamai didelės lėkštelės, kad agaro terpėje būtų galima padaryti bent aštuonias nuo 10 iki 13 mm skersmens skylutes, tarp kurių centrų atstumas būtų ne mažesnis negu 30 mm. Šį bandymą galima atlikti lėkštelėse, padarytose iš stiklo plokštelių, iš viršaus padengtų 200 mm skersmens ir 20 mm aukščio aliuminio ar plastiko žiedais.Į lėkšteles įpilamas toks kiekis pagal 7.1 apsėtos terpės (4.2), kad susidarytų maždaug 2 mm storio sluoksnis (200 mm skersmens lėkštelei – 60 ml). Leidžiama sutirštėti horizontalioje padėtyje, padaromos skylutės ir į jas įlašinami tiksliai pamatuoti bandomojo ir standartinio tirpalo kiekiai (tarp 0,10 ir 0,15 ml į vieną skylutę, atsižvelgiant į jos skersmenį). Kiekvienos koncentracijos tirpalas naudojamas bent keturis kartus, kad kiekvienąkart nustatant būtų įvertinama 32 inhibicijos zonos.7.3. InkubavimasLėkštutės inkubuojamos nuo 16 iki 18 val., esant 30 ± 2 oC temperatūrai.8. ĮvertinimasIšmatuojamas inhibicijos zonų skersmuo 0,1 mm tikslumu. Pažymimas kiekvienos koncentracijos išmatavimų matematinis vidurkis ant pusiau logaritminio grafinio popieriaus, parodant koncentracijų logaritmo priklausomybę nuo inhibicijos zonų skersmens. Nubrėžiamos "tinkamiausios" linijos tiek standartiniam tirpalui, tiek ekstraktui pagal žemiau pateiktą pavyzdį.Nustatomas "tinkamiausias" taškas mažiausiai standartinio tirpalo koncentracijai (SL) pagal formulę:SL =10Nustatomas "tinkamiausias" taškas didžiausiai standartinio tirpalo koncentracijai (SH) pagal formulę:SH =10Panašiai apskaičiuojami "tinkamiausi" taškai mažiausiai UL ir didžiausiai UH koncentracijai ekstrakte, pakeičiant u1, u2, u4 ir u8 į s1, s2, s4 ir s8 aukščiau pateiktose formulėse [5].Tame pačiame grafiniame grafike pažymimos SL ir SH vertės ir jos sujungiamos taip, kad gautųsi "tinkamiausia" linija standartiniam tirpalui. Panašiai pažymimos UL ir UH ir jos sujungiamos, kad gautųsi "tinkamiausia" linija ekstraktui.Jei nėra jokių trukdžių, abi linijos turi būti lygiagrečios. Praktiniais sumetimais linijas galima laikyti lygiagrečiomis, jeigu vertės (SH – SL) ir (UH – UL) nesiskiria nuo savo vidutinių verčių daugiau kaip 10 %.Jeigu linijos nėra lygiagrečios, galima išmesti arba u1 ir s1, arba u8 ir s8, o SL, SH, UL ir UH apskaičiuoti pagal alternatyvią formulę, kad gautųsi alternatyvios "tinkamiausios" linijos:SL =5s+ 2s– s5s+ 2s– s86SH =6arba6Panašiai apskaičiuojamos ir UL bei UH. Turi būti remiamasi tuo pačiu lygiagretumo kriterijumi. Tai, kad galutinis rezultatas buvo apskaičiuotas iš trijų verčių, turi būti nurodoma galutinėje ataskaitoje.Kai laikoma, kad linijos lygiagrečios, apskaičiuojamas santykinio aktyvumo logaritmas (log A) pagal vieną iš toliau pateikiamų formulių, atsižvelgiant į tai, ar lygiagretumas buvo vertinamas iš trijų, ar iš keturių lygių.Keturiems lygiamsLog A =u+ u+ u+ u– s– s– s– s8 × 0,602u4 + u8 + s4 + s8 – u1 – u2 – s1 – s2Trims lygiamsLog A =u+ u+ u– s– s– s4 × 0,401u4 + s4 – u1 – s1arbaLog A =u+ u+ u– s– s– s8 × 0,401u8 + s8 – u2 – s2Mėginio ekstrakto aktyvumas = atitinkamo standarto aktyvumas × AU= S× AJeigu apskaičiuojama, kad santykinis aktyvumas nėra tarp 0,5 ir 2,0, bandymas pakartojamas atitinkamai keičiant ekstrakto koncentraciją arba, jeigu tai neįmanoma, standartinių tirpalų koncentraciją. Kai santykinis aktyvumas yra už nustatytos skalės ribų, bet koks gautas rezultatas turi būti laikomas apytiksliu, ir tai turi būti nurodyta galutinėje ataskaitoje.Kai linijos negali būti laikomos lygiagrečiomis, pakartojama nustatymo eiga. Jeigu vis tiek nėra lygiagretumo, nustatymas turi būti laikomas nepatenkinamu.Rezultatą išreikšite spiramicino bazės miligramais vienam kilogramui pašarų.9. PakartojamumasDviejų to paties tyrėjo iš to paties mėginio atliktų nustatymų rezultatai neturi skirtis daugiau nei:- 2 mg/kg spiramicino bazės kiekiui iki 10 mg/kg pagal absoliučią vertę,- 20 % nuo didžiausios vertės, kai spiramicino bazės yra nuo 10 iki 25 mg/kg,- 5 mg/kg spiramicino bazės kiekiui nuo 25 iki 50 mg/kg pagal absoliučią vertę,- 10 % nuo didžiausios vertės, kai spiramicino bazės yra daugiau kaip 50 mg/kg.[1] 1 mg spiramicino bazės atitinka 3200 tarptautinių vienetų (IU).[2] Galima naudoti kitus metodus, jei nustatyta, kad juos naudojant gaunamos panašios bakterijų suspensijos.[3] Galima naudoti bet kokią panašios sudėties komercinę bakterijų auginimo terpę, kuri duoda panašius rezultatus.[4] Galima naudoti bet kokią panašios sudėties komercinę bakterijų auginimo terpę, kuri duoda panašius rezultatus.[5] Mažosios s ir u raidės reiškia inhibicijos zonų skersmenį.--------------------------------------------------


Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0001

1993 m. sausio 21 d. Komisijos direktyva 93/1/EEB, iš dalies keičianti Direktyvą 77/535/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su trąšų mėginių ėmimo ir analizės metodais, suderinimo (Mikroelementų analizės metodai)

Oficialusis leidinys L 113 , 07/05/1993 p. 0017 - 0036 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0039  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0039  CS.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 ET.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 HU.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 LT.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 LV.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 MT.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 PL.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 SK.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197 SL.ES skyrius 3 tomas 14 p. 178  - 197

		Komisijos direktyva 93/1/EEB1993 m. sausio 21 d.iš dalies keičianti Direktyvą 77/535/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su trąšų mėginių ėmimo ir analizės metodais, suderinimo(Mikroelementų analizės metodai)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1975 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvą 76/116/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su trąšomis, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 890/530/EEB [2], ypač į jos 9 straipsnio 2 dalį,kadangi Sutarties 8a straipsnis nustato teritoriją be jokių vidaus sienų, kurioje yra užtikrinamas laisvas prekių, žmonių, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi Direktyva 89/530/EEB iš dalies keičia Direktyvą 76/116/EEB boro, kobalto, vario, geležies, magnio, molibdeno ir cinko – mikroelementų, esančių trąšose, aspektu;kadangi Komisijos direktyva 77/535/EEB [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/519/EEB [4], numato Bendrijos trąšų oficialią kontrolę, kad būtų galima patikrinti, kaip laikomasi Komisijos trąšų kokybės ir sudėties nuostatų; kadangi Direktyva 77/535/EEB turėtų būti papildyta taip, kad trąšos, kurioms taikoma Tarybos direktyva 89/530/EEB, taip pat galėtų būti tikrinamos;kadangi dėl siūlomų veiksmų masto ir jų poveikio šioje direktyvoje Komisijos numatytos priemonės yra ne tik būtinos, bet, norint pasiekti numatytus tikslus, be jų negalima apsieiti; kadangi valstybės narės šių tikslų negali pasiekti veikdamos atskirai, ir kadangi Direktyvoje 76/116/EEB jau yra faktiškai numatyta, kaip juos pasiekti Bendrijos lygmeniu;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo trąšų prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ1 straipsnisŠios direktyvos priedo tekstas yra įrašomas į Direktyvos 77/535/EEB II priedą.Metodai yra taikomi Bendrijos trąšoms siekiant nustatyti kiekvieną mikroelementą, kurio deklaruojamas kiekis trąšose yra ne didesnis nei 10 % arba lygus 10 %.2 straipsnis1. Valstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios iki 1993 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1993 m. sausio 21 d.Komisijos varduMartin BangemannKomisijos narys[1] OL L 24, 1976 1 30, p. 21.[2] OL L 281, 1989 9 30, p. 116.[3] OL L 213, 1977 8 22, p. 1.[4] OL L 265, 1989 9 12, p. 30.--------------------------------------------------PRIEDAS"9–ieji metodaiMIKROELEMENTAI9.1 metodasBENDROJO MIKROELEMENTŲ KIEKIO EKSTRAHAVIMAS1. APIMTISŠis metodas apibūdina šių mikroelementų ekstrahavimo procedūrą: bendrojo boro, bendrojo kobalto, bendrojo vario, bendrosios geležies, bendrojo magnio, bendrojo molibdeno ir bendrojo cinko. Pagrindinis tikslas – atlikti mažiausią ekstrahavimo procedūrų skaičių, jei įmanoma, naudojant tą patį ekstraktą kiekvieno iš anksčiau išvardytų mikroelementų kiekiui nustatyti.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma EEB trąšoms, kurioms taikoma Tarybos direktyva 89/530/EEB [1] ir kurių sudėtyje yra vienas arba keli iš šių mikroelementų: boro, kobalto, vario, geležies, mangano, molibdeno ir cinko. Ji taikoma kiekvienam mikroelementui, kurio deklaruotinas kiekis yra ne didesnis kaip 10 % arba lygus 10 %.3. METODO ESMĖTirpinimas verdančioje skiestojoje druskos rūgštyje.Pastabaekstrahavimas yra empirinis, todėl kiekybiškai negali priklausyti nuo produkto ar kitų trąšų sudedamųjų dalių. Ypač tai taikytina mangano oksidams, kurių išekstrahuotas kiekis gali būti gerokai mažesnis už bendrąjį produkte esantį mangano kiekį. Trąšų gamintojai turi užtikrinti, kad deklaruojamas kiekis iš tikrųjų atitiktų kiekį, išekstrahuojamą metodo reikalaujamomis sąlygomis.4. REAGENTAI4.1 Skiestosios druskos rūgšties (HCl) tirpalas, apytiksliai 6 M.Viena druskos rūgšties (d = 1,18 g/ml) dalis sumaišoma su viena dalimi vandens.4.2 Koncentruotas amoniako tirpalas (NH4OH, d = 0,9 g/ml).5. ĮRENGINIAIElektrinė viryklė su temperatūros reguliatoriumi.Pastabakai ekstrakte reikia nustatyti boro kiekį, nenaudojami borosilikatinio stiklo indai. Kadangi taikant šį metodą ekstraktas virinamas, geriau naudoti tefloninius arba silikatinio stiklo indus. Jei indai buvo plauti boratų turinčiais plovikliais, juos būtina gerai išplauti.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 1 metodą (Direktyva 77/535/EEB, OL L 213, 1977 8 22, p. 1).7. PROCEDŪRA7.1 Tiriamasis mėginysPasveriamas nuo 2–10 g trąšų mėginys, nelygu šiame produkte deklaruotas elemento kiekis. Pagal toliau pateiktą lentelę, pagaminamas galutinis tirpalas, kuris atitinkamai praskiestas turi atitikti visų metodų matavimo ribas. Mėginius reikia sverti 1 mg tikslumu.Deklaruojamas mikroelemento kiekis trąšose (%) | < 0,01 | 0,01–< 5 | ≥ 5–10 |Mėginio masė (g) | 10 | 5 | 2 |Elemento masė mėginyje (mg) 0,015 | 1 | 0,5–250 | 2 |Ekstrakto tūris V (ml) 5–10 | 250 | 500 | 500 |Elemento koncentracija ekstrakte (mg/l) | 4 | 1–500 | 200–400 |Mėginys suberiamas į 250 ml laboratorinę stiklinę.7.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasPrireikus mėginys sudrėkinamas nedideliu vandens kiekiu, atsargiai ir po truputį pripilama 10 ml skiestosios druskos rūgšties (4.1) vienam gramui trąšų, paskui įpilama 50 ml vandens. Laboratorinė stiklinė uždengiama laikrodiniu stiklu ir mišinys suplakamas. Tirpalas užvirinamas ant elektrinės viryklės ir virinamas 30 min. Retkarčiais pamaišant, leidžiama atvėsti. Tirpalas kiekybiškai perpilamas į 250 ml arba 500 ml matavimo kolbą (žr. lentelę). Praskiedžiama vandeniu iki žymės ir gerai išmaišoma. Filtruojama per sausą filtrą į sausą indą. Pradinis filtratas atskiriamas ir išpilamas. Ekstrakto filtratas turi būti visiškai skaidrus.Rekomenduojama nedelsiant nustatyti reikiamo mikroelemento kiekį skaidraus filtrato alikvotinėse dalyse, jei tai neįmanoma, ekstraktus reikia laikyti gerai užkimštuose induose.Pastabaekstraktų, kuriuose nustatomas boro kiekis, pH turi būti 4–6, reguliuojamas naudojant koncentruotą amoniako tirpalą (4.2).8. NUSTATYMASKiekvienas mikroelementas nustatomas tiriant alikvotinėse dalyse, nurodytose metodo, tinkamo reikiamam mikroelementui nustatyti, aprašyme.Prireikus pagal 9.3 metodą iš ekstrakto alikvotinės dalies pašalinamos organinės medžiagos bei chelatai ar kompleksus sudarančios medžiagos. Jei mikroelementas nustatomas atominės absorbcijos spektrometriniu metodu, šių medžiagų pašalinimo gali neprireikti.9.2 metodasVANDENYJE TIRPIŲ MIKROELEMENTŲ EKSTRAHAVIMAS1. APIMTISŠis metodas apibūdina mikroelementų – boro, kobalto, vario, geležies, magnio, molibdeno ir cinko – tirpių vandenyje junginių ekstrahavimo procedūrą. Pagrindinis tikslas – atlikti mažiausią ekstrahavimo procedūrų skaičių, naudojant, jei tik įmanoma, tą patį ekstraktą kiekvieno iš anksčiau išvardytų mikroelementų kiekiui nustatyti.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma EEB trąšoms, kurioms taikoma Tarybos direktyva 89/530/EEB [2] ir kurių sudėtyje yra vienas arba keli iš šių mikroelementų: boro, kobalto, vario, geležies, mangano, molibdeno ir cinko. Ji taikoma kiekvienam mikroelementui, kurio deklaruotas kiekis yra mažesnis kaip 10 % arba lygus 10 %.3. METODO ESMĖMikroelementai ekstrahuojami plakant trąšas 20 ± 2 C temperatūros vandenyje.Pastabaekstrahavimas yra empirinis, jis gali būti ir gali nebūti kiekybinis.4. REAGENTAI4.1 Skiestosios druskos rūgšties (HCl) tirpalas, apytiksliai 6 M.Viena druskos rūgšties (d = 1,18 g/ml) dalis sumaišoma su viena dalimi vandens.5. ĮRENGINIAI5.1 Rotorinis maišytuvas, kurio apsisukimų skaičius – 35–40 aps./min.5.2 pH-metras.Pastabakai ekstrakte reikia nustatyti boro kiekį, nenaudojami borosilikatinio stiklo indai. Kadangi taikant šį metodą ekstraktas virinamas, geriau naudoti tefloninius arba silikatinio stiklo indus. Jei indai buvo plauti boratų turinčiais plovikliais, juos būtina gerai išplauti.6. MĖGINIO PARUOŠIMASŽr. 1 metodą (Direktyva 77/535/EEB, OL L 213, 1977 8 22, p.1).7. PROCEDŪRA7.1 Tiriamasis mėginysPasveriamas nuo 2 g iki 10 g trąšų, nelygu šiame produkte deklaruotas elemento kiekis. Pagal toliau pateiktą lentelę pagaminamas galutinis tirpalas, kuris, atitinkamai jį praskiedus, turi atitikti visų metodų matavimo ribas. Mėginius reikia sverti 1 mg tikslumu.Deklaruojamas mikroelemento kiekis trąšose (%) | < 0,01 | 0,01< 5 | ≥ 5–10 |Mėginio masė (g) | 10 | 5 | 2 |Elemento masė mėginyje (mg) | 1 | 0,5–250 | 100–200 |Ekstrakto tūris V (ml) | 250 | 500 | 500 |Elemento koncentracija ekstrakte (mg/l) | 4 | 1–500 | 200–400 |Mėginys suberiamas į 250 ml arba 500 ml kolbą (pagal lentelę).7.2 Tirpalo paruošimasĮ 250 ml kolbą įpilama apytiksliai 200 ml vandens arba į 500 ml kolbą – 400 ml vandens.Kolba gerai užkemšama ir smarkiai pakratoma, kad mėginys pasiskirstytų. Paskui 30 minučių maišoma rotoriniame maišytuve.Praskiedžiama vandeniu iki žymės ir gerai sumaišoma.7.3 Tiriamojo tirpalo paruošimasTirpalas nedelsiant perfiltruojamas į švarią, sausą kolbą. Kolbą užkemšama. Mikroelemento kiekis nustatomas nedelsiant po filtravimo.NBjei filtratas laipsniškai susidrumsčia, Ve tūrio kolboje paruošiamas kitas ekstraktas pagal 7.1. ir 7.2 punktuose aprašytą procedūrą. Ekstraktas filtruojamas į W tūrio kalibruotą kolbą, kuri prieš tai buvo išdžiovinta ir į kurią įpilta 5,00 ml skiestosios druskos rūgšties (4.1). Filtratas renkamas iki kalibruotos kolbos žymės. Kruopščiai sumaišoma.Šiomis sąlygomis V vertė skaičiuojama pagal formulę:V = Ve × W/.Skiedimo rezultatų išraiška priklauso nuo V vertės.8. NUSTATYMASKiekvieno mikroelemento kiekis nustatomas alikvotinėse dalyse, nurodytose kiekvieno mikroelemento analizės metodo aprašyme.Prireikus pagal 9.3 metodą iš ekstrakto alikvotinės dalies pašalinamos organinės medžiagos bei chelatai ar kompleksus sudarančios medžiagos. Jei mikroelementas nustatomas atominės absorbcijos spektrometriniu metodu, šių medžiagų pašalinimo gali neprireikti.9.3 metodasORGANINIŲ JUNGINIŲ PAŠALINIMAS IŠ TRĄŠŲ EKSTRAKTŲ1. APIMTISŠis metodas apibūdina organinių junginių šalinimo iš trąšų ekstraktų procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo mikroelemento kiekį, būtina deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.Pastabanedideli organinių medžiagų kiekiai paprastai neturi įtakos, kai naudojamas atominės absorbcijos spektrometrinis metodas.3. METODO ESMĖOrganiniai junginiai ekstrakto alikvotinėje dalyje oksiduojami vandenilio peroksidu.4. REAGENTAI4.1 Skiestosios druskos rūgšties (HCl) tirpalas, apytiksliai 0,5 M.Viena dalis druskos rūgšties (d = 1,18 g/ml) dalis sumaišoma su 20 dalių vandens.4.2 Vandenilio peroksido tirpalas (30 % H202, d = 1,11 g/ml), be mikroelementų.5. ĮRENGINIAIElektrinė viryklė su temperatūros reguliatoriumi6. PROCEDŪRA25 ml ekstrakto tirpalo, pagaminto 9.1 arba 9.2 metodu, supilama į 100 ml laboratorinę stiklinę. Jei ekstrahuojama pagal 9.2 metodą, į laboratorinę stiklinę su ekstrakto tirpalu įpilama 5 ml skiestosios druskos rūgšties (4.1). Tada įpilama 5 ml vandenilio peroksido tirpalo (4.2). Laboratorinė stiklinė uždengiama laikrodiniu stiklu. Leidžiama oksiduotis kambario temperatūroje apie valandą, tada tirpalas užvirinamas, laipsniškai stiprinant šildymą, ir pusvalandį pavirinamas. Jei reikia, tirpalą atvėsinus dar įpilama 5 ml vandenilio peroksido. Tuomet vėl pavirinama, kad būtų pašalintas vandenilio peroksido perteklius. Leidžiama atvėsti ir, kiekybiškai perpylus į 50 ml matavimo kolbą, praskiedžiama iki žymės. Jei reikia, perfiltruojama.Į šį skiedimą reikia atsižvelgti imant alikvotines dalis ir apskaičiuojant mikroelemento kiekį procentais.9.4 metodasMIKROELEMENTŲ NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE ATOMINĖS ABSORBCIJOS SPEKTROMETRINIU METODU(BENDROJI PROCEDŪRA)1. APIMTISŠis dokumentas apibūdina kai kurių mikroelementų kiekio trąšų ekstraktuose nustatymo atominės absorbcijos spektrometriniu metodu bendrąją procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo mikroelemento kiekį būtina deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.Šios procedūros taikymas įvairiems mikroelementams yra detaliai aprašytas specialiuose kiekvieno elemento analizės metodo aprašymuose.Pastabanedideli organinių medžiagų kiekiai paprastai neturi įtakos, kai naudojamas atominės absorbcijos spektrometrinis metodas.3. METODO ESMĖPo to, kai prireikus ekstraktas apdorojamas, siekiant sumažinti ar pašalinti trukdančias chemines medžiagas jis skiedžiamas taip, kad jo koncentracija atitiktų optimalias spektrometro matavimo ribas tokiame bangų ilgyje, kuris tinka konkrečiam mikroelementui nustatyti.4. REAGENTAI4.1 Skiestosios druskos rūgšties (HCl) tirpalas, apytiksliai 6 M.Viena druskos rūgšties (d = 1,18 g/ml) dalis sumaišoma su 1 dalimi vandens.4.2 Skiestosios druskos rūgšties (HCl) tirpalas, apytiksliai 0,5 M.Viena druskos rūgšties (d = 1,18 g/ml) dalis sumaišoma su 20 dalių vandens.4.3 Lantano druskos tirpalai (10 g/l lantano).Šis reagentas naudojamas kobaltui, geležiai, manganui ir cinkui nustatyti. Jį galima paruošti vienu iš šių būdų:a) tirpinant lantano oksidą druskos rūgštyje (4.1). Į vieno litro matavimo kolbą įpilama 150 ml vandens ir suberiama 11,73 g lantano oksido (La203) ir įpilama 120 ml 6 M druskos rūgšties (4.1). Medžiagai ištirpus praskiedžiama vandeniu iki 1 litro. Gerai sumaišoma. Gaunamas apytiksliai 0,5 M tirpalas druskos rūgštyje; arbab) naudojant lantano chlorido, sulfato arba nitrato tirpalus. 150 ml vandens ištirpinama 26,7 g lantano chlorido heptahidrato (LaCL3 7H20) arba 31,2 g lantano nitrato heksahidrato [La(N03)3 6H20] arba 26,2 g lantano sulfato nonahidrato (La2(S04)3 9H20), tada įpilama 85 ml 6 M druskos rūgšties (4.1). Medžiagoms ištirpus praskiedžiama vandeniu iki vieno litro. Gerai sumaišoma. Gaunamas apytiksliai 0,5 M tirpalas druskos rūgštyje.4.4 Kalibravimo tirpalaiKaip paruošti šiuos tirpalus nurodyta kiekvieno konkretaus mikroelemento analizės metodo aprašyme.5. PRIETAISASAtominės absorbcijos spektrometras, kuriame yra šaltiniai, skleidžiantys tiriamiems mikroelementams būdingą spinduliavimą.Laborantas privalo laikytis gamintojo instrukcijų ir gerai mokėti naudotis prietaisu. Prietaisas turi turėti fono koregavimo įtaisą, kad juo būtų galima naudotis visais būtinais atvejais (Co ir Zn). Naudojamos dujos yra oras ir acetilenas.6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Ekstraktų tirpalų, turinčių tiriamuosius elementus, paruošimas.Žr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodą, jei tinka, – 9.3 metodą.6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasEkstrakto, gauto pagal 9.1, 9.2 arba 9.3 metodą, alikvotinė dalis atskiedžiama vandeniu ir (arba) druskos rūgštimi (4.1) arba (4.2) taip, kad mikroelemento koncentracija galutiniame tiriamajame tirpale būtų kalibravimo tirpalų koncentracijų ribose (7.2), ir druskos rūgšties koncentracija būtų ne mažesnė kaip 0,5 M ir ne didesnė kaip 2,5 M. Gali prireikti skiesti tirpalą kelis kartus.Galutinio tiriamojo tirpalo, gauto skiedžiant ekstraktą, alikvotinė dalis, kurios tūris (a) ml, supilama į 100 ml matavimo kolbą. Nustatant kobalto, geležies, mangano ar cinko kiekį, pripilama 10 ml lantano druskos tirpalo (4.3). Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai sumaišoma. Gautas galutinis matavimo tirpalas. D bus skiedimo koeficientas.7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasTuščiasis tirpalas paruošiamas pakartojant visą procedūrą, pradedant ekstrahavimu, tačiau be trąšų mėginio.7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimasIš darbinio kalibravimo tirpalo, paruošto pagal kiekvienam mikroelementui nurodytą metodą, 100 ml matavimo kolbose paruošiami ne mažiau kaip penki didėjančios koncentracijos kalibravimo tirpalai, atitinkantys optimalias spektrometro matavimo ribas. Jei reikia, druskos rūgšties koncentracija keičiama taip, kad ji kiek galima labiau atitiktų atskiesto tiriamojo tirpalo koncentraciją (6.2). Nustatant kobalto, geležies, mangano arba cinko kiekį, pripilama 10 ml to paties lantano druskos tirpalo (4.3), kuris naudojamas (6.2). Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai sumaišoma.7.3 NustatymasParuošiamas spektrometras (5) ir nustatomas bangos ilgis, nurodytas konkretaus mikroelemento nustatymo metodo aprašyme.Tris kartus paeiliui išpurškiami kalibravimo tirpalai (7.2), tiriamasis tirpalas (6.2) ir tuščiasis tirpalas (7.1), po kiekvieno įpurškimo užrašomas matavimo rezultatas, o įsiurbimo kapiliaras praplaunamas distiliuotu vandeniu.Nubrėžiama kalibravimo kreivė, kiekvieno kalibravimo tirpalo spektrometro parodymų vidutines vertes (kaip nurodyta 7.2 punkte) pažymint ordinačių ašyje, o atitinkamas mikroelemento koncentracijas, išreikštas μg/ml, – abscisių ašyje.Pagal šią kreivę nustatoma tam tikro mikroelemento koncentracija tiriamajame tirpale xs (6.2) ir tuščiajame tirpale xb (7.1), išreikšta μg/ml.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAMikroelemento kiekis procentais (E) trąšose apskaičiuojamas:E (%) =X— X/.Jei naudotas 9.3 metodas:E (%) =X— X/,kur:E  nustatytas mikroelemento kiekis trąšose, procentais;xs  koncentracija tiriamajame tirpale (6.2) μg/ml;xb  koncentracija tuščiajame tirpale (7.1) μg/ml;V  9.1 arba 9.2 metodu pagaminto ekstrakto tūris ml;D  skiedimo koeficientas, atitinkantis skiedimą pagal šio metodo 6.2 punktą;M  tiriamojo mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D,jei (a1), (a2), (a3), … (ai) ir (a) yra alikvotinės dalys, o jas praskiedus atitinkami tūriai ml (v1), (v2), (v3), … (vi) ir (100), apskaičiuojamas:D =×××.×.×.××.9.5. metodasBORO NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE SPEKTROFOTOMETRINIU METODU SU AZOMETINU–H1. APIMTISŠis metodas apibūdina boro kiekio trąšų ekstraktuose nustatymo procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo boro kiekį būtina deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.3. METODO ESMĖAzometino–H tirpale borato jonai sudaro geltonos spalvos kompleksą, kurio koncentracija nustatoma naudojant molekulinės absorbcijos spektrometrinį metodą, esant bangos ilgiui 410 nm. Trukdantys jonai maskuojami su EDTR.4. REAGENTAI4.1 EDTR buferinis tirpalasĮ 500 ml matavimo kolbą, kurioje yra 300 ml vandens, įdedama:- 75 g amonio acetato (NH4OOCCH3),- 10 g etilendiamino tetraacto rūgšties dinatrio druskos (Na2EDTR),- 40 ml acto rūgšties (CH3COOH; d = 1,05 g/ml).Praskiedžiama vandeniu ir gerai sumaišoma. Tirpalo pH, patikrintas naudojant stiklo elektrodą, turi būti 4,8 ± 0,1.4.2 Azometino–H tirpalas.Į 200 ml matavimo kolbą įdedama:- 10 ml buferinio tirpalo (4.1),- 400 mg azometino–H (C17H12NNaO8S2),- 2 g askorbo rūgšties (C6H8O6).Praskiedžiama ir gerai sumaišoma. Neruošiama didelių šio reagento kiekių, nes jis išsilaiko tik keletą dienų.4.3 Boro kalibravimo tirpalai.4.3.1 Boro pradinis tirpalas (100 μg/ml)0,5719 g boro rūgšties (H3BO3) ištirpinama vandenyje 1000ml matavimo kolboje. Praskiedžiama vandeniu ir gerai išmaišoma. Perpilama į plastikinį butelį ir laikoma šaldytuve.4.3.2 Boro darbinis tirpalas (10 μg/ml)50 ml pradinio boro tirpalo (4.3.1) įpilama į 500 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir gerai išmaišoma.5. PRIETAISASSpektrometras, pritaikytas matuoti molekulinę absorbciją, esant bangos ilgiui 410 nm, su kiuvetėmis, kurių pralaidaus šviesai sluoksnio storis 10 mm.6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Boro tirpalo paruošimasŽr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodus, jei tinka, – 9.3 metodą.6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasEkstrakto alikvotinė dalis (6.1) praskiedžiama taip, kad boro koncentracija ekstrakte būtų tokia, kaip nurodyta 7.2. Gali prireikti skiesti du kartus iš eilės. D bus skiedimo koeficientas.6.3 Tikrinamojo tirpalo paruošimasJeigu tiriamasis tirpalas (6.2) yra spalvotas, paruošiamas tikrinamasis tirpalas, į plastikinę kolbą įpilant 5 ml tiriamojo tirpalo (6.2), 5 ml EDTR buferinio tirpalo (4.1), 5 ml vandens ir gerai išmaišant.7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasTuščiasis tirpalas paruošiamas pakartojant visą procedūrą, pradedant nuo ekstrahavimo, be trąšų mėginio.7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimas0, 5, 10, 15, 20 ir 25 ml darbinio tirpalo (4.3.2) supilstoma į 100 ml matavimo kolbas. Praskiedžiama vandeniu ir gerai išmaišoma. Šiuose tirpaluose yra nuo 0 μg/ml iki 2,5 μg/ml boro.7.3 Spalvotų junginių susidarymasĮ plastikines kolbas perpilama po 5 ml kalibravimo tirpalų (7.2), tiriamųjų tirpalų (6.2) ir tuščiojo tirpalo (7.1). Pripilama 5 ml EDTR buferinio tirpalo (4.1), 5 ml azometino–H tirpalo (4.2).Gerai išmaišoma ir laikoma tamsoje nuo 2,5 val. iki 3 val., kad tirpalas pasidarytų spalvotas.7.4 MatavimasIšmatuojama tirpalų, gautų pagal 7.3 punktą, absorbcija ir, prireikus, palyginamojo tirpalo (6.3) absorbcija vandens atžvilgiu, esant bangos ilgiui 410 nm. Kiuvetės praplaunamos vandeniu prieš kiekvieną matavimą.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKANubrėžiama kalibravimo kreivė, abscisių ašyje pažymint kalibravimo tirpalų koncentraciją (7.2), o ordinačių ašyje – absorbcijos vertę, išmatuotą spektrofotometru (7.4).Pagal kalibravimo kreivę nustatoma boro koncentracija tuščiajame tirpale (7.1), boro koncentracija tiriamajame tirpale (6.2) ir, jei tiriamasis tirpalas spalvotas, patikslinta tiriamojo tirpalo koncentracija. Norint apskaičiuoti pastarąją, iš tiriamojo tirpalo absorbcijos (6.2) atimama tikrinamojo tirpalo absorbcija (6.3) ir nustatoma patikslinta tiriamojo tirpalo koncentracija. Tiriamojo tirpalo koncentracija (6.2), patikslinta arba nepatikslinta, pažymima X(xs), o tuščiojo tirpalo – (xb).Boro kiekis trąšose apskaičiuojamas:B % =X— X/M × 104Jeigu naudojamas 9.3 metodas:B % =X— X/M × 104kur:B  boro kiekis trąšose, procentais;xs  koncentracija tiriamajame tirpale (6.2), kuri buvo arba nebuvo patikslinta, μg/ml;xb  koncentracija tuščiajame tirpale (7.1) μg/ml;V  ekstrakto tūris, gautas pagal 9.1 arba 9.2 metodus, ml;D  skiedimo (6.2) koeficientas;M  mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D, jei (a1) ir (a2) yra viena po kitos paimtos alikvotinės dalys, o jas praskiedus atitinkamais tūriais ml (v1) ir (v2), apskaičiuojamas:D =×.9.6. metodasKOBALTO NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE ATOMINĖS ABSORBCIJOS SPETROMETRINIU METODU1. APIMTISŠis metodas apibūdina kobalto kiekio nustatymo trąšų ekstraktuose procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo kobalto kiekį, būtina deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.3. METODO ESMĖTinkamai apdorojus ir atskiedus ekstraktus kobalto kiekis nustatomas atominės absorbcijos spektrometriniu metodu.4. REAGENTAI4.1 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 6 M.Žr. 9.4 metodą (4.1).4.2 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 0,5 M.Žr. 9.4 metodą (4.2).4.3 Lantano druskos tirpalas (10 g/l lantano).Žr. 9.4 metodą (4.3).4.4 Kobalto kalibravimo tirpalai4.4.1 Kobalto pradinis tirpalas (1000μg/ml)Į 250 ml tūrio laboratorinę stiklinę įdedama 1 g kobalto, pasverto 0,1 mg tikslumu, pripilama 25 ml 6 M druskos rūgšties (4.1) ir šildoma ant elektrinės kaitinimo plytelės, kol kobaltas visiškai ištirps. Tirpalui atvėsus, jis kiekybiškai perpilamas į 1000 ml matavimo kolbą. Praskiedžiamas vandeniu ir gerai išmaišomas.4.4.2 Kobalto darbinis tirpalas (100 μg/ml)20 ml pradinio tirpalo (4.4.1) įpilama į 200 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma.5. PRIETAISASAtominės absorbcijos spektrometras, kaip nurodyta 9.4 metodo 5 punkte. Įrenginys turi turėti šviesos šaltinį, kurio spinduliavimas būdingas kobaltui (240,7 nm).6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Kobalto ekstrakto tirpalasŽr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodus, jei tinka – 9.3 metodą.6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (6.2). Tiriamasis tirpale turi būti 10 % (v/v) lantano druskos tirpalo, nurodyto 6.2.7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.1).7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.2).Tinkami matuoti kalibravimo tirpalai, turintys nuo 0 μg/ml iki 5 μg/ml kobalto, paruošiami supilstant 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 ml darbinio tirpalo (4.4.2) į 100 ml matavimo kolbas. Prireikus druskos rūgšties koncentracija keičiama taip, kad ji kuo labiau atitiktų koncentraciją tiriamajame tirpale (6.2). Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 μg/ml kobalto.7.3 NustatymasŽr. 9.4 metodą (7.3). Spektrometras (5) paruošiamas matavimui, esant bangos ilgiui 240,7 nm.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAŽr. 9.4 metodą (8).Kobalto kiekis trąšose procentais apskaičiuojamas:Co % =X— X/M × 104Jei naudojamas 9.3 metodas:Co % =X— X/M × 104kur:Co  kobalto kiekis trąšose, procentais;xs  tiriamojo tirpalo (6.2) koncentracija μg/ml;xb  tuščiojo tirpalo (7.1.) koncentracija μg/ml;V  pagal 9.1 arba 9.2 metodą gauto ekstrakto tūris ml;D  skiedimo koeficientas, atitinkantis skiedimą pagal šio metodo 6.2 punktą;M  tiriamojo mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D, jei (a1), (a2), (a3), … (ai) ir (a) yra alikvotinės dalys, o jas praskiedus atitinkami tūriai ml (v1), (v2), (v3), … (vi) ir (100), apskaičiuojamas:D =××× … ××.9.7 metodasVARIO NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE ATOMINĖS ABSORBCIJOS SPETROMETRINIU METODU1. APIMTISŠis metodas apibūdina vario kiekio nustatymo trąšų ekstraktuose procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo vario kiekį būtina deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.3. METODO ESMĖTinkamai apdorojus ir atskiedus ekstraktus, vario kiekis nustatomas atominės absorbcijos spektrometriniu metodu.4. REAGENTAI4.1 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 6 M.Žr. 9.4 metodą (4.1).4.2 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 0,5 M.Žr. 9.4 metodą (4.2).4.3 Vandenilio peroksido tirpalas (30 % H2O2, d = 1,11 g/ml), be mikroelementų.4.4 Vario kalibravimo tirpalai.4.4.1 Vario pradinis tirpalas (1000 μg/ml).Į 250 ml laboratorinę stiklinę įdedama 1 g vario, pasverto 0,1 mg tikslumu, pripilama 25 ml 6 M druskos rūgšties (4.1), 5 ml vandenilio peroksido tirpalo (4.3) ir šildoma ant elektrinės viryklės, kol varis visiškai ištirps. Tirpalas kiekybiškai perpilamas į 1000 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir gerai išmaišoma.4.4.2 Vario darbinis tirpalas (100 μg/ml).20 ml pradinio tirpalo (4.4.1) įpilama į 200 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma.5. PRIETAISASAtominės absorbcijos spektrometras: žr. 9.4 metodą (5). Įrenginys turi turėti šviesos šaltinį, kurio spindulivimas būdingas variui (324,8 nm).6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Vario ekstrakto tirpalasŽr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodus, jei tinka, – 9.3 metodą.6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (6.2).7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.1).7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.2).Tinkami matuoti kalibravimo tirpalai, turintys nuo 0 μg/ml iki 5 μg/ml vario, paruošiami supilstant 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 ml darbinio tirpalo (4.4.2) į 100 ml matavimo kolbas. Prireikus druskos rūgšties koncentracija keičiama taip, kad ji kuo labiau atitiktų koncentraciją tiriamajame tirpale (6.2). Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 μg/ml vario.7.3 NustatymasŽr. 9.4 metodą (7.3). Spektrometras (5) paruošiamas matavimui, esant bangos ilgiui 324,8 nm.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAŽr. 9.4 metodą (8).Vario kiekis trąšose procentais apskaičiuojamas:Cu % =X— X/M × 104Jei naudojamas 9.3 metodas:Cu % =X— X/M × 104kur:Cu  vario kiekis trąšose, procentais;xs  tiriamojo tirpalo (6.2) koncentracija μg/ml;xb  tuščiojo tirpalo (7.1) koncentracija μg/ml;V  pagal 9.1 arba 9.2 metodą gauto ekstrakto tūris ml;D  skiedimo koeficientas, atitinkantis skiedimą pagal šio metodo 6.2 punktą;M  tiriamojo mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D, jei (a1), (a2), (a3), … (ai) ir (a) yra alikvotinės dalys, o jas praskiedus atitinkami tūriai ml (v1), (v2), (v3), … (vi) ir (100), apskaičiuojamas:D =××× … ××.9.8 metodasGELEŽIES NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE ATOMINĖS ABSORBCIJOS SPETROMETRINIU METODU1. APIMTISŠis metodas apibūdina geležies kiekio nustatymo trąšų ekstraktuose procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrosios ir (arba) vandenyje tirpios geležies kiekį reikia deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.3. METODO ESMĖTinkamai apdorojus ir atskiedus ekstraktą, geležies kiekis nustatomas atominės absorbcijos spektrometriniu metodu.4. REAGENTAI4.1 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 6 M.Žr. 9.4 metodą (4.1).4.2 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 0,5 M.Žr. 9.4 metodą (4.2).4.3 Vandenilio peroksido tirpalas (30 % H2O2, d = 1,11 g/ml), be mikroelementų.4.4 Lantano druskos tirpalas (10 g/l lantano).Žr. 9.4 metodą (4.3).4.5 Geležies kalibravimo tirpalas.4.5.1 Geležies pradinis tirpalas (1000 μg/ml).Į 500 ml laboratorinę stiklinę įdedamas 1 g grynos geležies vielos, pasvertos 0,1 mg tikslumu, pripilama 200 ml druskos rūgšties 6 M tirpalo (4.1) ir 15 ml vandenilio peroksido tirpalo (4.3). Pakaitinama ant elektrinės viryklės, kol geležis visiškai ištirps. Tirpalui atvėsus, jis kiekybiškai perpilamas į 1000 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu iki žymės ir gerai išmaišoma.4.5.2 Geležies darbinis tirpalas (100 μg/ml).20 ml pradinio tirpalo (4.5.1) įpilama į 200 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama iki žymės 0,5 M druskos rūgšties tirpalu (4.2) ir gerai sumaišoma.5. PRIETAISASAtominės absorbcijos spektrometras: žr. 9.4 metodą (5). Prietaisas turi turėti šviesos šaltinį, kurio spinduliavimas būdingas geležiai (248,3 nm).6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Geležies ekstrakto tirpalas.Žr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodus, jei tinka, – 9.3 metodą.6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (6.2). Tiriamasis tirpalas turi turėti 10 % (v/v) lantano druskos tirpalo.7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.1). Tiriamasis tirpalas turi turėti 10 % (v/v) lantano druskos tirpalo, kaip nurodyta 6.2.7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.2).Tinkami matuoti tirpalai, turintys geležies nuo 0 μg/ml iki 10 μg/ml, paruošiami supilsčius 0, 2, 4, 6, 8 ir 10 ml darbinio tirpalo (4.5.2) į 100 ml matavimo kolbas. Prireikus druskos rūgšties koncentracija keičiama taip, kad kiek galint labiau atitiktų jos koncentraciją tiriamajame tirpale. Pripilama 10 ml lantano druskos tirpalo, naudojamo 6.2. Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 0, 2, 4, 6, 8 ir 10 μg/ml geležies.7.3 NustatymasŽr. 9.4 metodą (7.3). Spektrometras (5) paruošiamas matuoti, esant bangos ilgiui 248,3 nm.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAŽr. 9.4 metodą (8).Geležies kiekis trąšose procentais apskaičiuojamas:Fe % =X— X/M × 104Jei naudojamas 9.3 metodas:Fe % =X— X/M × 104kur:Fe  geležies kiekis trąšose, procentais;xs  tiriamojo tirpalo (6.2) koncentracija μg/ml;xb  tuščiojo tirpalo (7.1) koncentracija μg/ml;V  pagal 9.1 arba 9.2 metodą gauto ekstrakto tūris ml;D  skiedimo koeficientas, atitinkantis skiedimą pagal šio metodo 6.2 punktą;M  tiriamojo mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D, jei (a1), (a2), (a3), … (ai) ir (a) yra alikvotinės dalys, o jas praskiedus atitinkami tūriai ml (v1), (v2), (v3), … (vi) ir (100), apskaičiuojamas:D =××× … ××.9.9 metodasMANGANO NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE ATOMINĖS ABSORBCIJOS SPETROMETRINIU METODU1. APIMTISŠis metodas apibūdina mangano kiekio nustatymo trąšų ekstraktuose procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo mangano kiekį reikia deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.3. METODO ESMĖTinkamai apdorojus ir atskiedus ekstraktą, mangano kiekis nustatomas atominės absorbcijos spektrometriniu metodu.4. REAGENTAI4.1 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 6 M.Žr. 9.4 metodą (4.1).4.2 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 0,5 M.Žr. 9.4 metodą (4.2).4.3 Lantano druskos tirpalai (10 g/l lantano).Žr. 9.4 metodą (4.3).4.4 Mangano kalibravimo tirpalai.4.4.1 Mangano pradinis tirpalas (1000 μg/ml).Į 250 ml laboratorinę stiklinę įdedama 1 g mangano, pasverto 0,1 mg tikslumu, pripilama 25 ml 6 M druskos rūgšties (4.1). Šildoma ant elektrinės viryklės, kol manganas visiškai ištirps. Tirpalui atvėsus, jis kiekybiškai perpilamas į 1000 ml matavimo kolbą. Praskiedžiama vandeniu ir gerai išmaišoma.4.4.2 Mangano darbinis tirpalas (100 μg/ml).Į 200 ml matavimo kolbą įpilama 20 ml pradinio tirpalo (4.4.1). Praskiedžiama 0,5 M druskos rūgšties tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma.5. PRIETAISASAtominės absorbcijos spektrometras: žr. 9.4 metodą (5). Prietaisas turi turėti šviesos šaltinį, kurio spinduliavimas būdingas manganui (279,6 nm).6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Mangano ekstrakto tirpalasŽr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodus, jei tinka, – 9.3 metodą6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (6.2). Tiriamajame tirpale turi būti 10 % (v/v) lantano druskos tirpalo (4.3).7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.1). Tiriamajame tirpale turi būti 10 % (v/v) lantano druskos tirpalo, naudojamo 6.2.7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.2)Tinkami matuoti spektrometru tirpalai, turintys nuo 0 μg/ml iki 5 μg/ml mangano, paruošiami supilsčius 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 ml darbinio tirpalo (4.4.2) į 100 ml matavimo kolbas. Prireikus druskos rūgšties koncentracija keičiama taip, kad ji kuo labiau atitiktų koncentraciją tiriamajame tirpale. Į kiekvieną kolbą pripilama 10 ml lantano druskos tirpalo, naudojamo 6.2. Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 μg/ml mangano.7.3 MatavimasŽr. 9.4 metodą (7.3). Spektrometras (5) paruošiamas matavimui, esant bangos ilgiui 279,6 nm.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAŽr. 9.4 metodą (8).Mangano kiekis trąšose procentais apskaičiuojamas:Mn % =X— Xb/M × 104Jei naudojamas 9.3 metodas:Mn % =X— Xb/M × 104kur:Mn  mangano kiekis trąšose, procentais;xs  tiriamojo tirpalo (6.2) koncentracija μg/ml;xb  tuščiojo tirpalo (7.1) koncentracija μg/ml;V  pagal 9.1 arba 9.2 metodą gauto ekstrakto tūris ml;D  skiedimo koeficientas, atitinkantis skiedimą pagal šio metodo 6.2 punktą;M  tiriamojo mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D, jei (a1), (a2), (a3), … (ai) ir (a) yra alikvotinės dalys, o jas praskiedus atitinkami tūriai ml (v1), (v2), (v3), … (vi) ir (100), apskaičiuojamas:D =××× … ××.9.10 metodasMOLIBDENO NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE SPEKTROFOTOMETRINIU METODU SU AMONIO TIOCIANATU1. APIMTISŠis metodas apibūdina molibdeno kiekio nustatymo trąšų ekstraktuose procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo molibdeno kiekį reikia deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.3. METODO ESMĖRūgščioje terpėje molibdenas (V) su SCN- jonais sudaro kompleksą [MoO(SCN)5] –.Kompleksas išekstrahuojamas su n-butil acetatu. Trukdantys jonai, pavyzdžiui, geležies, lieka vandens fazėje. Geltonos apelsino spalvos intensyvumas nustatomas molekulinės absorbcijos spektrometriniu metodu, esant bangos ilgiui 470 nm.4. REAGENTAI4.1 Druskos rūgšties tirpalas (HCl) apytiksliai 6 M.Žr. 9.4 metodą (4.1).4.2 Vario tirpalas (70 mg/l) 1,5 M druskos rūgštyje.1000 ml matavimo kolboje 250 ml druskos rūgšties 6 M tirpale ištirpinama 275 g vario sulfato (CuSO4 5H2O), pasverto 0,1 mg tikslumu. Praskiedžiama vandeniu ir gerai išmaišoma.4.3 Askorbo rūgšties tirpalas (50 g/l).1000 ml matavimo kolboje vandenyje ištirpinama 50 g askorbo rūgšties (C6H8O6). Praskiedžiama vandeniu, gerai išmaišoma ir laikoma šaldytuve.4.4 n-butilo acetatas.4.5 Amonio tiocianato tirpalas, 0,2 M.1000 ml matavimo kolboje vandenyje ištirpinama 15,224 g NH4SCN. Praskiedžiama vandeniu; gerai išmaišoma ir laikoma tamsiame butelyje.4.6 Alavo chlorido tirpalas (50 g/l) 2 M druskos rūgštyje.Šis tirpalas turi būti visiškai skaidrus ir paruoštas prieš pat naudojimą. Jam paruošti reikia naudoti labai gryną alavo chloridą, kitaip tirpalas nebus skaidrus.Norint paruošti 100 ml tirpalo 35 ml druskos rūgšties 6 M tirpale (4.1) ištirpinami 5 g (SnCl22H2O). Pripilama 10 ml vario tirpalo (4.2). Praskiedžiama vandeniu ir gerai išmaišoma.4.7 Molibdeno kalibravimo tirpalai.4.7.1 Molibdeno pradinis tirpalas (500 μg/ml).1000 ml matavimo kolboje 6 M druskos rūgštyje (4.1) ištirpinama 0,920 g amonio molibdato [(NH4) 6Mo7O24 4H2O), pasverto 0,1 mg tikslumu. Praskiedžiama tuo pačiu tirpalu ir gerai išmaišoma.4.7.2 Molibdeno tarpinis tirpalas (25 μg/ml).Į 500 ml matavimo kolbą įpilama 25 ml pradinio tirpalo (4.7.1). Praskiedžiama 6 M druskos rūgštimi (4.1) ir gerai išmaišoma.4.7.3 Molibdeno darbinis tirpalas (2,5 μg/ml).Į 100 ml matavimo kolbą įpilama 10 ml tarpinio tirpalo (4.7.2). Praskiedžiama druskos rūgšties 6 M tirpalu (4.1) ir gerai išmaišoma.5. ĮRENGINIAI5.1 Molekulinės absorbcijos spektrometras su kiuvetėmis, kurių pralaidaus šviesai sluoksnio storis 20 mm, paruoštas matavimui, esant bangos ilgiui 470 nm.5.2 200 ml arba 250 ml dalijamieji piltuvai.6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Molibdeno ekstrakto tirpalasŽr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodus, jei tinka,– 9.3 metodą.6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasEkstrakto alikvotinė dalis (6.1) atskiedžiama druskos rūgšties 6 M tirpalu (4.1), kad gautųsi reikiama molibdeno koncentracija. D bus skiedimo koeficientas.Į dalijamąjį piltuvėlį (5.2) įpilama ekstrakto tirpalo, turinčio nuo 1 μg iki 12 μg molibdeno, alikvotinė dalis. Praskiedžiama iki 50 ml druskos rūgšties 6 M tirpalu (4.1).7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasTuščiasis tirpalas paruošiamas, pakartojant visą procedūrą, pradedant ekstrahavimu, be trąšų mėginio.7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimasParuošiami ne mažiau kaip 6 didėjančios koncentracijos kalibravimo tirpalai, geriausiai tinkantys matuoti spektrometru.Nuo 0 μg iki 12,5 μg molibdeno turintys tirpalai paruošiami į dalijamuosius piltuvėlius (5.2) atitinkamai supilsčius 0, 1, 2, 3, 4 ir 5 ml darbinio tirpalo (4.7.3). Praskiedžiama iki 50 ml druskos rūgšties 6 M tirpalu (4.1). Piltuvėliuose atitinkamai yra 0, 2,5, 5, 7,5, 10 ir 12,5 μg molibdeno.7.3 Komplekso sudarymas ir atskyrimasĮ kiekvieną dalijamąjį piltuvėlį (6.2, 7.1 ir 7.2) toliau nurodyta tvarka įpilama:- 10 ml vario tirpalo (4.2),- 20 ml askorbo rūgšties tirpalo (4.3).Gerai išmaišoma ir palaukiama dvi ar tris minutes. Tada pripilama:- 10 ml n–butil acetato(4.4), naudojant tikslią pipetę,- 20 ml tiocianato tirpalo (4.5).Kratant vieną minutę, kad kompleksas išsiekstrahuotų į organinę fazę; leidžiama fazėms atsiskirti, iš piltuvėlio išleidžiama visa vandens fazė ir išpilama; tada organinė fazė perplaunama:- 10 ml alavo chlorido tirpalu (4.6).Kratoma vieną minutę. Leidžiama fazėms atsiskirti ir iš piltuvėlio išleidžiama visa vandens fazė. Organinė fazė supilama į mėgintuvėlį; tai padeda atskirti suspenduotus vandens lašus.7.4 MatavimasPagal 7.3 gautų tirpalų absorbcija išmatuojama, esant bangos ilgiui 470 nm, palyginimui naudojant 0 μg/ml molibdeno kalibravimo tirpalą (7.2).8. REZULTATŲ IŠRAIŠKANubrėžiama kalibravimo kreivė, abscisių ašyje pažymint molibdeno masę kalibravimo tirpaluose (7.2), išreikštą μg, o ordinačių ašyje – atitinkamas absorbcijos (7.4) vertes pagal spektrometro parodymus.Pagal šią kreivę nustatoma molibdeno masė tiriamajame tirpale (6.2) ir tuščiajame tirpale (7.1). Šios masės atitinkamai pažymimos (xs) ir (xb).Molibdeno kiekis trąšose procentais apskaičiuojamas:Mo % =X— X/M × 104Jei naudojamas 9.3 metodas:Mo % =X— X/M × 104kur:Mo  molibdeno kiekis trąšose, procentais;a  alikvotinės dalies, paimtos iš paskutiniojo skiestojo tirpalo (6.2), tūris ml;xs  Mo masė tiriamajame tirpale (6.2) μg;xb  Mo masė tuščiajame tirpale (7.1), kurio tūris atitinka tiriamojo tirpalo (6.2) alikvotinės dalies (a) tūrį μg;V  pagal 9.1 arba 9.2 metodą gauto ekstrakto, tūris ml;D  skiedimo koeficientas, atitinkantis skiedimą pagal šio metodo 6.2 punktą;M  mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D, jei (a1), (a2) yra viena po kitos paimtos alikvotinės dalys o jas praskiedus atitinkamais tūriais ml (v1), (v2), apskaičiuojamas:D =×.9.11 metodasCINKO NUSTATYMAS TRĄŠŲ EKSTRAKTUOSE ATOMINĖS ABSORBCIJOS SPETROMETRINIU METODU1. APIMTISŠis metodas apibūdina cinko kiekio nustatymo trąšų ekstraktuose procedūrą.2. TAIKYMO SRITISŠi procedūra taikoma trąšų, kuriose esamą bendrąjį ir (arba) vandenyje tirpiojo cinko kiekį reikia deklaruoti pagal Direktyvą 89/530/EEB, mėginių ekstraktams, gautiems pagal 9.1 ir 9.2 metodus, analizuoti.3. METODO ESMĖTinkamai paruošus ir atskiedus ekstraktus, cinko kiekis nustatomas atominės absorbcijos spektrometriniu būdu.4. REAGENTAI4.1 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 6 M.Žr. 9.4 metodą (4.1).4.2 Druskos rūgšties tirpalas, apytiksliai 0,5 M.Žr. 9.4 metodą (4.2).4.3 Lantano druskos tirpalai (10 g/l lantano).Žr. 9.4 metodą (4.3).4.4 Cinko kalibravimo tirpalai.4.4.1 Cinko pradinis tirpalas (1000 μg/ml)1000 ml matavimo kolboje esančiuose 25 ml 6 M druskos rūgšties (4.1) ištirpinama 1 g miltelinio cinko arba jo granulių, pasvertų 0,1 mg tikslumu. Cinkui visiškai ištirpus, praskiedžiama vandeniu iki žymės ir kruopščiai išmaišoma.4.4.2 Cinko darbinis tirpalas (100 μg/ml).Į 200 ml matavimo kolbą įpilama 20 ml pradinio tirpalo (4.4.1). Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) ir gerai išmaišoma.5. PRIETAISASAtominės absorbcijos spektrometras, žr. 9.4 metodą (5). Prietaisas turi turėti šviesos šaltinį, kurio spinduliavimas būdingas cinkui (213,8 nm). Matuojant spektrometru turi būti padaromos korekcijos pagal foną.6. TIRIAMOJO TIRPALO PARUOŠIMAS6.1 Cinko ekstrakto tirpalasŽr. 9.1 ir (arba) 9.2 metodus, jei tinka, – 9.3 metodą.6.2 Tiriamojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (6.2). Tiriamasis tirpalas turi turėti 10 % pagal tūrį lantano druskos tirpalo.7. PROCEDŪRA7.1 Tuščiojo tirpalo paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.1). Tuščiasis tirpalas turi turėti 10 % pagal tūrį lantano druskos tirpalo, naudojamo, kaip nurodyta 6.2 punkte.7.2 Kalibravimo tirpalų paruošimasŽr. 9.4 metodą (7.2).Tinkami matuoti spektrometru tirpalai, turintys nuo 0 μg/ml iki 5 μg/ml cinko, paruošiami supilsčius 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 ml darbinio tirpalo (4.4.2) į 100 ml matavimo kolbas. Prireikus druskos rūgšties koncentracija keičiama taip, kad ji kuo labiau atitiktų koncentraciją tiriamajame tirpale. Į kiekvieną kolbą įpilama 10 ml lantano druskos tirpalo, naudojamo 6.2. Praskiedžiama druskos rūgšties 0,5 M tirpalu (4.2) iki 100 ml ir gerai sumaišoma.Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 ir 5 μg/ml cinko.7.3 NustatymasŽr. 9.4 metodą (7.3). Spektrometras (5) paruošiamas matuoti, esant bangos ilgiui 213,8 nm.8. REZULTATŲ IŠRAIŠKAŽr. 9.4 metodą (8).Cinko kiekis trąšose procentais apskaičiuojamas:Zn % =/.Jei taikomas 9.3 metodas:Zn % =/,kur:Zn  cinko kiekis trąšose procentais;xs  tiriamojo tirpalo (6.2) koncentracija μg/ml;xb  tuščiojo tirpalo (7.1) koncentracija μg/ml;V  pagal 9.1 arba 9.2 metodą gauto ekstrakto tūris ml;D  skiedimo koeficientas, atitinkantis skiedimą pagal šio metodo 6.2 punktą;M  tiriamojo mėginio, paimto pagal 9.1 arba 9.2 metodą, masė g.Skiedimo koeficientas D, jei (a1), (a2), (a3), … (ai) ir (a) yra alikvotinės dalys, o jas praskiedus atitinkami tūriai ml (v1), (v2), (v3), … (vi) ir (100), apskaičiuojamas:D = (v1/a1) × (v2/a2) × (v3/a3) × …….. × (vi/ai) × (100/a)."[1] OL L 281, 1989 9 30, p. 116.[2] OL L 281, 1989 9 30, p. 116.--------------------------------------------------


title: 1996 m. gegužės 10 d. Komisijos direktyva 96/28/EB, su technikos pažanga derinanti Tarybos direktyvą 76/116/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių trąšas, suderinimoTekstas svarbus EEE

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0028

Oficialusis leidinys L 140 , 13/06/1996 p. 0030 - 0031

		Komisijos direktyva 96/28/EB1996 m. gegužės 10 d.su technikos pažanga derinanti Tarybos direktyvą 76/116/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių trąšas, suderinimo(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į 1975 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvą 76/116/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių trąšas, suderinimo [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/530/EEB [2], ypač į jos 9 straipsnio 1 dalį,kadangi Sutarties 7a straipsnyje numatyta sukurti vidaus sienų neturinčią erdvę, kurioje būtų užtikrintas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi Direktyva 76/116/EEB nustatė taisykles, reglamentuojančias prekybą trąšomis vidaus rinkoje;kadangi į Direktyvos 76/116/EEB I priedą reikia įrašyti naujas trąšas, kad būtų sudarytos sąlygos naudoti minėtosios direktyvos II priede nurodytąjį Bendrijos žymėjimą;kadangi Pranešime 94/C 138/04 [3] yra nustatyta tvarka, kurios turėtų laikytis visi asmenys (gamintojai ar jų atstovai), norintys trąšoms taikyti Direktyvos 76/116/EEB II priede nurodytą Bendrijos žymėjimą, pateikdami techninę bylą valstybės narės valdžios institucijoms, kurios praneša apie tą bylą Europos Komisijos Trąšų darbo grupei;kadangi šioje direktyvoje nustatytos priemonės sutampa su Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo trąšų prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomone,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/116/EEB I priedas keičiamas taip:1. Šios direktyvos I priede išvardytos trąšos įrašomos į A dalies 1 punktą "Azotinės trąšos".2. Šios direktyvos II priede išvardytos trąšos įrašomos į D dalį "Antrinės maitinančiosios trąšos".2 straipsnisŠie produktai ir leistini nuokrypiai įrašomi į Direktyvos 76/116/EEB III priedo A.1 dalį:"Karbamido amonio sulfatas | 0,5 %" |.3 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1997 m. gegužės 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtas nacionalinės teisės nuostatas.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1996 m. gegužės 10 d.Komisijos varduMartin BangemannKomisijos narys[1] OL L 24, 1976 1 30, p. 21.[2] OL L 281, 1989 9 30, p. 116.[3] OL C 138, 1994 5 20, p. 4.--------------------------------------------------I PRIEDASI PRIEDASA. PAPRASTOSIOS TRĄŠOS1. Azotinės trąšos"Nr. | Rūšies pavadinimas | Duomenys apie gamybos būdą ir pagrindines sudedamąsias dalis | Mažiausias mitybinių medžiagų kiekis (svorio procentais) Mitybinių medžiagų išraiška. Kiti reikalavimai | Kiti rūšį apibūdinantys duomenys | Deklaruojamoji sudėtis. Mitybinių medžiagų forma ir tirpumas. Kitos savybės |1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |… | … | … | … | … | … |18 | Karbamido amonio sulfatas | Produktas gaunamas cheminiu būdu iš karbamido ir amonio sulfato | 30 % N Amoniakinis ir karbamidinis azotas Mažiausias amoniakinio azoto kiekis: 4 % Mažiausias sieros kiekis: 12 % sieros trioksido Didžiausias biureto kiekis: 0,9 % | | Bendrasis azotas Amoniakinis azotas Karbamidinis azotas Vandenyje tirpus sieros trioksidas" |.--------------------------------------------------II PRIEDASI PRIEDASD. ANTRINĖS MAITINANČIOSIOS TRĄŠOS"Nr. | Rūšies pavadinimas | Duomenys apie gamybos būdą ir pagrindines sudedamąsias dalis | Mažiausias mitybinių medžiagų kiekis (svorio procentais) Mitybinių medžiagų išraiška. Kiti reikalavimai | Kiti rūšį apibūdinantys duomenys | Deklaruojamoji sudėtis. Mitybinių medžiagų forma ir tirpumas. Kitos savybės |1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |… | … | … | … | … | … |5.2 | Magnio hidroksidas | Produktas, gaunamas cheminiu būdu, pagrindinis ingredientas - magnio hidroksidas | 60 % MgO Dalelių dydis: bent 99 % išsisijoja per sietą, kurio akučių dydis – 0,063 mm | | Bendrasis magnio oksidas |5.3 | Magnio hidroksido suspensija | Produktas, gaunamas suspenduojant magnio hidroksidą (5.2) | 24 % MgO | | Bendrasis magnio oksidas" |.--------------------------------------------------


title: 2007 m. birželio 26 d. Komisijos direktyva 2007/39/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 90/642/EEB II priedą, kuriame numatoma didžiausia leistina diazinono likučių koncentracija (Tekstas svarbus EEE)

text:
27.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 165/25

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2007/39/EB
   2007 m. birželio 26 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 90/642/EEB II priedą, kuriame numatoma didžiausia leistina diazinono likučių koncentracija
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 90/642/EEB dėl didžiausių pesticidų likučių koncentracijų tam tikruose augalinės kilmės produktuose ir ant jų, įskaitant vaisius ir daržoves, nustatymo (1), ypač į jos 7 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Ataskaitą rengianti valstybė narė pranešė Komisijai, kad atsižvelgiant į susirūpinimą poveikiu vartotojui gali prireikti peržiūrėti Direktyvoje 90/642/EEB numatytą didžiausią leistiną diazinono likučių koncentraciją (DLK). Komisijai buvo pateikti Bendrijos DLK peržiūros pasiūlymai.

               (2)

               Bendrijos DLK ir Codex Alimentarius rekomenduojami kiekiai yra nustatomi ir vertinami laikantis panašių procedūrų. Diazinonui taikoma daug Codex numatytų DLK. Be to, ataskaitą rengianti valstybė narė, atsižvelgdama į naują, su rizika vartotojams susijusią informaciją, įvertino Bendrijos DLK, pagrįstus Codex DLK.

               (3)

               Diazinono poveikis vartotojams per maisto produktus, trunkantis visą gyvenimą ir trumpą laiką, yra iš naujo apskaičiuotas ir įvertintas pagal Bendrijos metodiką ir praktiką, atsižvelgiant į Pasaulio sveikatos organizacijos paskelbtas rekomendacijas (2). Atsižvelgiant į šiuos argumentus yra tikslinga nustatyti naują DLK, kuri leistų išvengti nepriimtino poveikio vartotojui.

               (4)

               Ūmus diazinono poveikis vartotojams per kiekvieną iš maisto produktų, kuriuose gali būti likučių, prireikus buvo įvertintas ir išreikštas skaičiais pagal Bendrijos metodiką ir praktiką, atsižvelgiant į Pasaulio sveikatos organizacijos paskelbtas rekomendacijas. Padaryta išvada, kad jei pesticidų likučių koncentracijos vertės yra lygios naujai DLK vertei arba mažesnės, jie nesukels ūmaus toksiško poveikio.

               (5)

               Todėl būtina pakeisti Direktyvos 90/642/EEB II priede nustatytus DLK, siekiant tinkamai prižiūrėti ir kontroliuoti, kaip laikomasi draudimo naudoti šią medžiagą, ir apsaugoti vartotoją.

               (6)

               Per Pasaulio prekybos organizaciją buvo konsultuojamasi su Bendrijos prekybos partneriais dėl naujų DLK verčių, ir buvo atsižvelgta į jų pastabas apie šiuos kiekius.

               (7)

               Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvos 90/642/EEB II priedą.

               (8)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 90/642/EEB iš dalies keičiama, kaip nurodyta šios direktyvos priede.
   2 straipsnis
   Valstybės narės ne vėliau kaip 2007 m. gruodžio 27 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų tekstą, taip pat tų teisės aktų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
   Jos taiko šias nuostatas nuo 2007 m. gruodžio 28 d.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. birželio 26 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 350, 1990 12 14, p. 71. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2007/28/EB (OL L 135, 2007 5 26, p. 6).

      (2)  Rekomendacijos, kaip prognozuoti su maistu suvartojamų pesticidų likučių leistinus kiekius (pataisytos), parengtos pagal GEMS/Maisto programą bendradarbiaujant su Pesticidų likučių kodekso komitetu, paskelbtos Pasaulinės sveikatos organizacijos 1997 m. (WHO/FSF/FOS/97.7).

      PRIEDAS
      Direktyvos 90/642/EEB II priedo A dalyje diazinono eilutės pakeičiamos taip:

                     Pesticidų likučiai ir didžiausia leistina likučių koncentracija (mg/kg)

                     „Atskirų produktų, kuriems taikoma didžiausia DLK, grupės ir pavyzdžiai

                     Diazinonas

               1.   Vaisiai, švieži, džiovinti arba nevirti, užkonservuoti šaldant, be cukraus; riešutai

                                 i)

                                 CITRUSINIAI VAISIAI

                     0,01 (1)

                     Greipfrutai

                     Citrinos

                     Žaliosios citrinos

                     Mandarinai (įskaitant klementinus ir panašius hibridus)

                     Apelsinai

                     Didieji greipfrutai

                     Kiti

                                 ii)

                                 MEDŽIŲ RIEŠUTAI (su kevalais arba be jų)

                     Migdolai

                     0,05

                     Braziliniai riešutai

                     Anakardžio riešutai

                     Kaštainiai

                     Kokoso riešutai

                     Lazdyno riešutai

                     Makadamijos riešutai

                     Pekanai

                     Kedro riešutai

                     Pistacijos

                     Graikiniai riešutai

                     Kiti

                     0,01 (1)

                                 iii)

                                 SĖKLAVAISIAI

                     0,01 (1)

                     Obuoliai

                     Kriaušės

                     Svarainiai

                     Kiti

                                 iv)

                                 KAULAVAISIAI

                     0,01 (1)

                     Abrikosai

                     Vyšnios

                     Persikai (įskaitant nektarinus ir panašius hibridus)

                     Slyvos

                     Kiti

                                 v)

                                 UOGOS IR SMULKŪS VAISIAI

                                 a)

                                 Valgomosios vynuogės ir vynuogės vynui gaminti

                     0,01 (1)

                     Valgomosios vynuogės

                     Vynuogės vynui gaminti

                                 b)

                                 Braškės (išskyrus žemuoges)

                     0,01 (1)

                                 c)

                                 Uogos, augančios ant stiebų (išskyrus laukines)

                     0,01 (1)

                     Gervuogės (Rubus fruticosus)

                     Gervuogės (Rubus flagellaris)

                     Longaberijos

                     Avietės

                     Kita

                                 d)

                                 Kiti smulkūs vaisiai ir uogos (išskyrus laukinius)

                     Mėlynės

                     Spanguolės

                     0,2

                     Serbentai (raudonieji, juodieji, baltieji)

                     Agrastai

                     Kita

                     0,01 (1)

                                 e)

                                 Laukinės uogos ir laukiniai vaisiai

                     0,01 (1)

                                 vi)

                                 KITI VAISIAI

                     Avokadai

                     Bananai

                     Datulės

                     Figos

                     Kiviai

                     Kinkanai

                     Ličiai

                     Mangai

                     Alyvuogės (valgomosios)

                     Alyvuogės (aliejui spausti)

                     Papajos

                     Pasifloros vaisiai

                     Ananasai

                     0,3

                     Granatai

                     Kiti

                     0,01 (1)

               2.   Daržovės, šviežios arba neapvirtos, šaldytos arba džiovintos

                                 i)

                                 ŠAKNIAVAISIAI IR GUMBIAVAISIAI

                     Burokėliai

                     Morkos

                     Manijokai

                     Salierai

                     Krienai

                     Topinambai

                     Pastarnokai

                     Petražolių šaknys

                     Ridikai

                     0,1

                     Gelteklės

                     Saldžiosios bulvės

                     Griežčiai

                     Ropės

                     Dioskorėjos

                     Kiti

                     0,01 (1)

                                 ii)

                                 SVOGŪNINĖS DARŽOVĖS

                     Česnakai

                     Svogūnai

                     0,05

                     Askaloniniai česnakai

                     Svogūnlaiškiai

                     Kitos

                     0,01 (1)

                                 iii)

                                 VAISINĖS DARŽOVĖS

                                 a)

                                 Bulvinių šeimos

                     Pomidorai

                     Paprikos

                     0,05

                     Baklažanai

                     Valgomieji hibiskai

                     Kitos

                     0,01 (1)

                                 b)

                                 Moliūginės – valgoma luoba

                     0,01 (1)

                     Agurkai

                     Kornišonai

                     Cukinijos

                     Kitos

                                 c)

                                 Moliūginės – nevalgoma luoba

                     0,01 (1)

                     Melionai

                     Moliūgai

                     Arbūzai

                     Kitos

                                 d)

                                 Cukriniai kukurūzai

                     0,02

                                 iv)

                                 KOPŪSTINĖS DARŽOVĖS

                                 a)

                                 Žiedinės kopūstinės daržovės

                     0,01 (1)

                     Brokoliai

                     Žiediniai kopūstai

                     Kitos

                                 b)

                                 Gūžinės kopūstinės daržovės

                     Briuselio kopūstai

                     Gūžiniai kopūstai

                     0,5

                     Kitos

                     0,01 (1)

                                 c)

                                 Lapinės kopūstinės daržovės

                     Kininiai bastučiai

                     0,05

                     Lapiniai kopūstai

                     Kitos

                     0,01 (1)

                                 d)

                                 Kaliaropės

                     0,2

                                 v)

                                 LAPINĖS DARŽOVĖS IR ŠVIEŽIOS PRIESKONINĖS ŽOLĖS

                     0,01 (1)

                                 a)

                                 Salotos ir panašios daržovės

                     Pipirnės

                     Sultenės

                     Salotos

                     Salotinės trūkažolės (plačialapė garbanotoji trūkažolė/cikorija)

                     Sėjamoji gražgarstė

                     Kopūstinių daržovių lapai ir daigai

                     Kitos

                                 b)

                                 Špinatai ir panašios daržovės

                     Špinatai

                     Mangoldai

                     Kitos

                                 c)

                                 Rėžiukai

                                 d)

                                 Salotinės cikorijos

                                 e)

                                 Prieskoninės žolės

                     Builiai

                     Laiškiniai česnakai

                     Petražolės

                     Salierų lapai

                     Kitos

                                 vi)

                                 ANKŠTINĖS DARŽOVĖS (šviežios)

                     0,01 (1)

                     Pupelės (su ankštimis)

                     Pupelės (be ankščių)

                     Žirniai (su ankštimis)

                     Žirniai (be ankščių)

                     Kitos

                                 vii)

                                 STIEBINĖS DARŽOVĖS (šviežios)

                     0,01 (1)

                     Šparagai

                     Ispanijos artišokai

                     Salierai

                     Pankoliai

                     Artišokai

                     Porai

                     Rabarbarai

                     Kitos

                                 viii)

                                 GRYBAI

                     0,01 (1)

                                 a)

                                 Auginamieji grybai

                                 b)

                                 Miško grybai

                                 3.

                                 Ankštiniai

                     0,01 (1)

                     Pupelės

                     Lęšiai

                     Žirniai

                     Lubinai

                     Kita

                                 4.

                                 Aliejinių augalų sėklos

                     0,02 (1)

                     Sėmenys

                     Žemės riešutai

                     Aguonos

                     Sezamo sėklos

                     Saulėgrąžos

                     Rapsų sėklos

                     Sojos pupelės

                     Garstyčių sėklos

                     Medvilnės sėklos

                     Kanapių sėklos

                     Kita

                                 5.

                                 Bulvės

                     0,01 (1)

                     Ankstyvosios bulvės

                     Sandėliuojamosios bulvės

                                 6.

                                 Arbatžolės (lapeliai ir stiebeliai, džiovinti, fermentuoti ar kitaip apdoroti, iš Camellia sinensis lapų)

                     0,02 (1)

                                 7.

                                 Apyniai (džiovinti), įskaitant apynių granules ir nekoncentruotus miltelius

                     0,5

         (1)  Rodo žemutinę analizinio nustatymo ribą.“