title: 1998 m. birželio 19 d. Komisijos direktyva 98/42/EB iš dalies pakeičianti Direktyvą 95/21/EB dėl laivo saugumo, taršos prevencijos ir darbo bei gyvenimo sąlygų laivuose tarptautinių standartų taikymo laivams, atplaukiantiems į Bendrijos uostus ir plaukiojantiems valstybių narių jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse (uosto valstybės kontrolė)Tekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31998L0042

Oficialusis leidinys L 184 , 27/06/1998 p. 0040 - 0046

		Komisijos direktyva 98/42/EB1998 m. birželio 19 d.iš dalies pakeičianti Direktyvą 95/21/EB dėl laivo saugumo, taršos prevencijos ir darbo bei gyvenimo sąlygų laivuose tarptautinių standartų taikymo laivams, atplaukiantiems į Bendrijos uostus ir plaukiojantiems valstybių narių jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse (uosto valstybės kontrolė)(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1995 m. birželio 19 d. Tarybos direktyvą 95/21/EB dėl laivo saugumo, taršos prevencijos ir darbo bei gyvenimo sąlygų laivuose tarptautinių standartų taikymo laivams, atplaukiantiems į Bendrijos uostus ir plaukiojantiems valstybių narių jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse (uosto valstybės kontrolė) [1], su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/25/EB [2], ypač į jos 19 straipsnį,kadangi yra būtina atsižvelgti į Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) padarytus ir įsigaliojusius konvencijų, protokolų, kodeksų ir rezoliucijų pakeitimus bei Paryžiaus susitarimo memorandumo pokyčius;kadangi, priėmus Direktyvą 95/21/EB, toliau buvo dedamos pastangos sukurti tobulesnę atrankos sistemą; kadangi Paryžiaus susitarimo memorandumu sukurta atrankos faktorių sistema turėtų būti inkorporuota į šią direktyvą;kadangi Direktyvos 95/21/EB II priede nurodytų liudijimų ir dokumentų sąrašas turėtų būti iš dalies pakeistas atsižvelgiant į įsigaliojusius tarptautinių teisės aktų pakeitimus;kadangi minėtos direktyvos III priede pateiktų pavyzdžių, kai yra "akivaizdus pagrindas" atlikti išplėstinį patikrinimą, sąrašas turėtų būti iš dalies pakeistas atsižvelgiant į TJO rezoliucijoje A.787(19) pateiktą išsamesnį sąrašą;kadangi remiantis minėtos direktyvos IV priedu, laivų kontrolės tvarka ir rekomendacijos, į kurias turi atsižvelgti inspektoriai, yra tokios, kokios numatytos TJO rezoliucijoje A. 466 (XII), su pakeitimais, rezoliucijose A. 542 (13), MEPC. 26 (23) ir A. 742 (18); kadangi minėtas IV priedas turėtų būti iš dalies pakeistas atsižvelgiant į šių rezoliucijų panaikinimą TJO rezoliucija A. 787 (19); kadangi rezoliucijoje A. 787 (19) numatyta tvarka inkorporuota į Paryžiaus susitarimo memorandumo I priedą "Uosto valstybės kontrolės tvarka";kadangi, norėdamas nuspręsti, ar reikia sulaikyti laivą, inspektorius taiko minėtos direktyvos VI priede numatytus kriterijus; tačiau kadangi būtų netikslinga sulaikyti laivą dėl atsitiktinai patirtos žalos, jeigu laikomasi tam tikrų sąlygų;kadangi minėtas VI priedas taip pat turėtų būti iš dalies pakeistas atsižvelgiant į TJO rezoliucijos A. 787 (19) nuostatas, ypač dėl sričių pagal 1978 m. Tarptautinę konvenciją dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų (STCW);kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės sutampa su Komiteto, įkurto pagal Tarybos direktyvos 93/75/EEB 12 straipsnį [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 97/34/EB [4], nuomone,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 95/21/EB iš dalies keičiama taip:1. 5 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:"2. Pasirinkdama laivus patikrinimui, kompetentinga institucija teikia pirmenybę I priedo I dalyje nurodytiems laivams. Nustatydama I priede išvardytų laivų patikrinimo eiliškumą, kompetentinga institucija naudoja bendrą atrankos faktorių, nurodytą I priedo II dalyje."2. I, II, III, IV ir VI priedai iš dalies keičiami kaip numatyta šios Direktyvos priede.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1998 m. rugsėjo 30 d., įgyvendina šią direktyvą, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja septintą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1998 m. birželio 19 d.Komisijos varduNeil KinnockKomisijos narys[1] OL L 157, 1995 7 7, p. 1.[2] OL L 133, 1998 5 7, p. 19.[3] OL L 247, 1993 10 5, p. 19.[4] OL L 158, 1997 6 17, p. 40.--------------------------------------------------PRIEDAS1. I priedas pakeičiamas taip:"I PRIEDASLAIVAI, KURIE TURI BŪTI TIKRINAMI PIRMUMO TVARKA(nurodyta 5 straipsnio 2 dalyje)I. Svarbiausi faktoriaiNepaisant atrankos faktoriaus vertės, toliau nurodytų laivų tikrinimui teikiama didžiausia pirmenybė.1. Laivai, apie kuriuos locmanai arba uosto institucijos pranešė, kad jie turi trūkumų, galinčių sutrukdyti saugų laivų plaukiojimą (pagal Direktyvą 93/75/EEB ir jos 13 straipsnį).2. Laivai, nesilaikantys Direktyvoje 93/75/EEB nustatytų įpareigojimų.3. Laivai, dėl kurių gauta ataskaita ar pranešimas iš kitos valstybės narės.4. Laivai, dėl kurių gauta laivo kapitono, įgulos nario arba kito saugiu laivo eksploatavimu, gyvenimo ir darbo sąlygomis laive arba taršos prevencija teisėtai suinteresuoto asmens ar organizacijos ataskaita arba skundas, išskyrus atvejus, kai atitinkama valstybė narė ataskaitą arba skundą laiko akivaizdžiai nepagrįstu; ataskaitą arba skundą įteikusio asmens tapatybė atitinkamo laivo kapitonui arba savininkui neturi būti atskleista.5. Laivai, kurie:- plaukdami į uostą, susidūrė su kitu laivu ar užplaukė ant seklumos,- buvo apkaltinti įtariamu žalingų medžiagų arba nuotekų pašalinimo nuostatų pažeidimu,- manevravo chaotiškai arba nesaugiai, taip pažeisdami TJO patvirtintas laivybos kelių taisykles arba saugios laivybos praktiką bei procedūras,- kitais atvejais buvo valdomi taip, kad kėlė grėsmę žmonėms, turtui ar aplinkai.6. Laivai, kuriems priskirta klasė dėl priežasčių, susijusių su saugumu, per ankstesnius šešis mėnesius buvo laikinai atšaukta.II. Bendras atrankos faktoriusToliau nurodytų laivų tikrinimui teikiama pirmenybė.| Atrankos faktoriaus vertė |1.Laivai į valstybės narės uostą įplaukiantys pirmą kartą arba po 12 mėnesių ar ilgesnio nesilankymo. Taikydamos šiuos kriterijus, valstybės narės atsižvelgia ir į susitarimo memorandumo narių atliktus patikrinimus. Kai tam nėra tinkamų duomenų, valstybės narės remiasi prieinamais "Sirenac" duomenimis ir patikrina tuos laivus, kurie nebuvo įregistruoti "Sirenac" duomenų bazėje nuo šios duomenų bazės sukūrimo 1993 m. sausio 1 d. | +20 |2.Jokioje valstybėje narėje per ankstesnius šešis mėnesius nepatikrinti laivai. | +10 |3.Laivai, kurių pagal konvencijų nuostatas išduotus privalomus laivų konstrukcijos ir įrangos bei klasifikacijos liudijimus yra išdavusi organizacija, nepripažinta pagal 1994 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyvą 94/57/EB dėl laivus tikrinančių bei apžiūrinčių organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų . | + 5 |4.Laivai, plaukiojantys su valstybės, kuri yra metinės susitarimo memorandumo ataskaitos trejų metų slenkamojo vidurkio lentelėje, nurodančioje aukštesnius nei vidutiniškai laivų sulaikymus bei laikinus sulaikymus, vėliava: | |—0-3 % viršija vidurkį | + 3 |—3,1-6 % viršija vidurkį | + 4 |—daugiau nei 6 % viršija vidurkį | + 5 |5.Laivai, kuriems iš valstybės narės uosto buvo leista išplaukti tam tikromis sąlygomis: | |a)už kiekvieną trūkumą, kuris turėjo būti pašalintas iki išplaukimo | + 1 |b)už kiekvieną trūkumą, kuris turėjo būti pašalintas kitame uoste | + 1 |c)už kiekvienus du trūkumus, kurie turėjo būti pašalinti per 14 dienų | + 1 |d)už kiekvienus du trūkumus, kurių atžvilgiu buvo nurodytos kitos sąlygos | + 1 |e)jeigu imtasi su laivu susijusių veiksmų ir visi trūkumai pašalinti | − 2 |6.Laivai, kurių trūkumai buvo užfiksuoti per ankstesnį patikrinimą, pagal trūkumų skaičių: | |—0, | −15 |—1-5, | 0 |—6-10, | + 5 |—11-20, | +10 |—daugiau nei 20 trūkumų | +15 |7.Ankstesniame uoste sulaikyti laivai | +15 |8.Laivai, plaukiojantys su šalies, kuri nėra ratifikavusi visų atitinkamų šios direktyvos 2 straipsnyje nurodytų tarptautinių konvencijų, vėliava | + 1 |9.Laivai, plaukiojantys su šalies, kurios trūkumų koeficientas didesnis nei vidutinis, vėliava | + 1 |10.Laivai, kuriems priskirtos klasės trūkumas didesnis nei vidutinis | + 1 |11.Tokios kategorijos laivai, kuriems nuspręsta atlikti išsamų patikrinimą (pagal šios direktyvos 7 straipsnį) | + 5 |12.Kiti laivai: | |—13-20 metų senumo | + 1 |—21-24 metų senumo | + 2 |—daugiau nei 25 metų senumo | + 3 |Atrankos faktorius reiškia skaitmeninę vertę, priskirtą atskiram laivui remiantis šio priedo nuostatomis ir parodytą "Sirenac" informacijos sistemoje.Nustatydama pirmiau išvardytų laivų tikrinimo eiliškumą, kompetentinga institucija atsižvelgia į eiliškumą, kurį nurodo bendras atrankos faktorius. Didesnis atrankos faktorius rodo didesnę pirmenybę. Atrankos faktorius yra atitinkamų pirmiau nurodytų atrankos faktorių verčių suma. 5, 6 ir 7 punktai taikomi tik patikrinimams, atliktiems per paskutinius 12 mėnesių. Bendras atrankos faktorius neturi būti mažesnis nei 4, 8, 9, 10, 11 ir 12 punktų suma."2. II priedas iš dalies keičiamas taip:1. 13 punktas pakeičiamas taip:"13. Atitikties dokumento ir saugaus valdymo liudijimo, išduotų pagal Tarptautinį saugaus laivų eksploatavimo ir taršos prevencijos valdymo kodeksą (SOLAS, IX skyrius) kopijos."2. Po 14 punkto įterpiama:"15. Pavojingas prekes vežančių laivų specialių reikalavimų atitikties dokumentas.16. Greitaeigio laivo saugumo liudijimas ir leidimas eksploatuoti greitaeigį laivą.17. Specialus pavojingų prekių sąrašas, krovinio deklaracija arba detalus krovinių išdėstymo planas.18. Laivo dienynas bandymų ir gręžimų registravimui bei dienynas gelbėjimo priemonių ir įrenginių patikrinimo ir eksploatacijos registravimui.19. Specialios paskirties laivo saugumo liudijimas.20. Kilnojamojo jūrinio gręžimo įrenginio saugumo liudijimas.21. Naftos tanklaiviams - naftos šalinimo kontrolės ir paskutinės kelionės su balastu kontrolės sistemos registravimo įrašų.22. Įgulos narių sąrašas, gaisro kontrolės planas, o keleiviniams laivams - laivo gelbėjimo planas.23. Avarinių veiksmų planas laivo užteršimo nafta atveju.24. Apžiūrų ataskaitų bylos (biriųjų krovinių laivams ir naftos tanklaiviams).25. Ankstesnių uosto valstybės kontrolės patikrinimų ataskaitos.26. Ro-ro keleiviniams laivams - informacija apie didžiausią A/A santykį.27. Vežti grūdus leidžiantis dokumentas.28. Krovinių tvirtinimo vadovas."3. III priedas pakeičiamas taip:"III PRIEDASPAVYZDŽIAI, KAD YRA AKIVAIZDUS PAGRINDAS ATLIKTI IŠPLĖSTINĮ PATIKRINIMĄ(nurodyta 6 straipsnio 3 dalyje)1. I priedo I dalyje ir II dalies 3, 4 punktuose, 5 punkto b papunktyje, 5 punkto c papunktyje, 8 ir 11 punktuose nurodyti laivai.2. Netinkamai pildyta naftos registravimo knyga.3. Tikrinant liudijimus ir kitus dokumentus (žr. 6 straipsnio 1 dalies a punktą ir to paties straipsnio 2 dalį) buvo nustatyti netikslumai.4. Požymiai, kad įgulos nariai nesugeba įvykdyti 1994 m. lapkričio 22 d. Direktyvos 94/58/EB dėl minimalaus jūrininkų parengimo [1] 8 straipsnio reikalavimų.5. Įrodymai, kad darbas su kroviniais ir kiti darbai atliekami nesaugiai arba nesilaikant TJO rekomendacijų, pavyzdžiui, deguonies kiekis į krovinių tankus tiekiamose inertinėse dujose yra didesnis už didžiausią nustatytą lygį.6. Kai tanklaivio kapitonas nepateikia naftos šalinimo kontrolės ir paskutinės kelionės su balastu kontrolės sistemos registravimo įrašų.7. Nėra atnaujinto įgulos narių sąrašo arba įgulos nariai nežino savo pareigų kilus gaisrui arba davus įsakymą palikti laivą.8. Klaidingų nelaimės signalų paskelbimas, po kurio neseka tinkamas jų nutraukimas.9. Nėra pagal konvencijas reikalaujamų pagrindinių įrengimų ir įrenginių.10. Itin antisanitarinės sąlygos laive.11. Inspektoriaus bendras įspūdis ir pastebėjimai, liudijantys, kad egzistuoja rimti laivo korpuso ar struktūriniai būklės pablogėjimai ar defektai, kurie gali kelti riziką laivo struktūrai, sandarumui ar atsparumui atmosferos sąlygoms.12. Informacija ar įrodymai, kad laivo kapitonas nėra susipažinęs su esminėmis priemonėmis, susijusiomis su laivų saugumu ar taršos prevencija, arba, kad tokių priemonių nebuvo imtasi."4. IV priedas pakeičiamas taip:"IV PRIEDASLAIVŲ KONTROLĖS PROCEDŪROS(nurodyta 6 straipsnio 4 dalyje)1. Saugaus įgulų komplektavimo principai (TJO rezoliucija A. 481 (XII)) ir priedai, kurie yra Minimalaus saugaus įgulos komplektavimo dokumento turinys (1 priedas) ir Saugaus įgulų komplektavimo principų taikymo rekomendacijos (2 priedas).2. Tarptautinio pavojingų krovinių vežimo jūra kodekso nuostatos.3. Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) leidinys "Darbo sąlygų laive tikrinimas: rekomenduojama tvarka".4. Paryžiaus susitarimo memorandumo I priedas "Uosto valstybės kontrolės tvarka"."5. VI priedas iš dalies keičiamas taip:1. Įvadas papildomas tokia pastraipa:"Kai laivo sulaikymo pagrindas yra atsitiktinė žala, patirta laivui plaukiant į uostą, sulaikymo įsakymas neskelbiamas, jeigu:1. buvo tinkamai atsižvelgta į SOLAS 74 I/11 taisyklės c punktą dėl pranešimo vėliavos valstybės administracijai, paskirtam inspektoriui arba atitinkamą liudijimą išdavusiai pripažintai organizacijai;2. prieš įplaukiant į uostą, laivo kapitonas ar savininkas pateikė uosto valstybės kontrolės institucijai informaciją apie avarijos aplinkybes ir patirtą žalą bei informaciją apie reikalaujamą pranešimą vėliavos valstybės administracijai;3. laivas ėmėsi atitinkamų ištaisomųjų veiksmų, tenkinančių minėtą instituciją;4. gavusi pranešimą apie ištaisomųjų veiksmų užbaigimą, minėta institucija užtikrino, kad trūkumai, kurie akivaizdžiai kėlė pavojų saugumui, sveikatai arba aplinkai, yra pašalinti."2. 3 punktas papildomas taip:"Tačiau trūkumai, duodantys pagrindą sulaikyti pagal STCW 78 konvencijos sritis, išvardintas 3.8 punkte, yra vienintelis sulaikymo pagrindas pagal šią konvenciją."3. 3.2 punktas papildomas taip:"13. Rimtas neatitikimas eksploatavimo reikalavimams, nustatytiems susitarimo memorandumo I priedo 5.5 punkte.14. Įgulos narių skaičius, sudėtis arba jų atestavimas neatitinka saugaus įgulos komplektavimo dokumento reikalavimų."4. 3.8 punktas pakeičiamas taip:"1. Jūrininkai neturi atestatų, tinkamų atestatų, galiojančių lengvatinių leidimų arba negali pateikti dokumentinių įrodymų, kad vėliavos valstybės administracijai yra pateiktas prašymas dėl patvirtinimo.2. Nesilaikoma vėliavos valstybės administracijos saugaus įgulų komplektavimo reikalavimų.3. Laivavedybos arba mašinų skyriaus budėjimų tvarka neatitinka vėliavos valstybės administracijos laivui nustatytų reikalavimų.4. Budėjimo pamainoje nėra asmens, kuris turi kvalifikaciją valdyti įrangą, būtiną saugiai laivybai, saugiam radijo ryšiui ar taršos jūroje prevencijai.5. Nepateikiami įrodymai dėl profesinio jūreivių tinkamumo pareigoms, susijusioms su laivo saugumu ir taršos prevencija.6. Nėra galimybės sudaryti reiso pradžioje pirmąją budėjimo pamainą bei po jos būsimas pamainas iš pakankamai pailsėjusių bei kitais atžvilgiais budėjimui tinkamų asmenų."[1] OL L 319, 1994 12 12, p. 28.--------------------------------------------------


title: 1968 m. balandžio 9 d. Tarybos direktyva dėl prekybos vynmedžių dauginimo medžiaga

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31968L0193

Oficialusis leidinys L 093 , 17/04/1968 p. 0015 - 0023 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 2 p. 0032  specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1968(I) p. 0091  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 2 p. 0032  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1968(I) p. 0093  - 0103 specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 3 p. 0039  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 2 p. 0124  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 2 p. 0124

		Tarybos direktyva1968 m. balandžio 9 d.dėl prekybos vynmedžių dauginimo medžiaga(68/193/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],pasikonsultavusi su Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu,kadangi Europos ekonominės bendrijos žemės ūkyje vyninių ir valgomųjų vynuogių auginimas užima svarbią vietą;kadangi geri vynmedžių auginimo rezultatai didžia dalimi priklauso nuo tinkamos dauginamosios medžiagos naudojimo; kadangi šiuo tikslu tam tikros valstybės narės kuriam laikui apribojo prekybą vynmedžių dauginamąja medžiaga, leisdamos prekiauti tik aukštos kokybės medžiais ir jaunais augalais; kadangi šios valstybės gali pasinaudoti kelis dešimtmečius sistemingai vykdytos augalų selekcijos rezultatais, padėjusios sukurti stabilias ir vienodas vynmedžių veisles, kurios dėl savo požymių gali būti labai vertingos siekiamiems tikslams;kadangi bus pasiektas didesnis Bendrijos vynmedžių auginimo produktyvumas, jei veislių, kuriomis leidžiama prekiauti pasirinkimui, valstybės narės taikys vienodas taisykles, kurios bus kuo griežtesnės;kadangi todėl yra pateisinama, kad būtų leidžiama prekiauti tik tomis veislėmis, dėl kurių vynmedžių augintojas galės būti tikras, kad tikrai galės įsigyti šių veislių dauginamosios medžiagos;kadangi šiuo tikslu tam tikros valstybės narės taiko sertifikavimo sistemas, kuriomis vykdant oficialią kontrolę siekiama užtikrinti veislės tapatumą, grynumą ir sveikatos būklę, ypač dėl virusinių ligų; kadangi šios sistemos galėtų sudaryti Bendrijos vienodos sertifikavimo sistemos pagrindą;kadangi tokia sistema turėtų būti taikoma tiek prekybai Bendrijoje išauginta dauginamąja medžiaga kitose valstybėse narėse, tiek vidaus rinkoje;kadangi paprastai dauginamąja medžiaga, skirta vynuogėms arba dauginamajai medžiagai auginti, turėtų būti leidžiama prekiauti tik tada, jei atliekamas jos oficialus tyrimas ir ji sertifikuojama pagal sertifikavimo taisykles kaip elitinė medžiaga arba sertifikuota medžiaga; kadangi techninių apibrėžimų "elitinė medžiaga" ir "sertifikuota medžiaga" pasirinkimas grindžiamas jau galiojančia tarptautine terminologija ir Bendrijos kitų augalų genčių ir rūšių sistemomis;kadangi reikėtų riboti prekybą sertifikuota vynmedžių dauginamąja medžiaga, gauta kloninės selekcijos būdu; kadangi, vis dėlto, šiuo metu šio tikslo pasiekti neįmanoma, kadangi ši medžiaga negali visapusiškai patenkinti Bendrijos poreikių; kadangi dėl to laikinai turėtų būti leista prekiauti patikrinta standartine medžiaga, kuri taip pat turi atitikti tapatumo ir veislės grynumo reikalavimus, tačiau jai ne visada suteikiamos tokios pačios garantijos, kaip dauginamajai medžiagai, gautai kloninės selekcijos būdu; kadangi vis dėlto ši kategorija turėtų būti palaipsniui panaikinta;kadangi, jei valstybėje narėje vynmedžiai nėra dauginami arba jei joje neprekiaujama dauginamąja medžiaga, yra pateisinama, kad ši valstybė narė būtų atleista nuo įsipareigojimo sertifikuoti arba kontroliuoti standartinę medžiagą, neapribojant jos įsipareigojimo leisti prekiauti tik sertifikuota medžiaga ir standartine medžiaga;kadangi dauginamajai medžiagai, kuri nėra pateikiama į rinką dėl jos nedidelės ekonominės vertės, neturėtų būti taikomos Bendrijos taisyklės; kadangi valstybės narės turi išlaikyti teisę tokiai medžiagai taikyti specialias nuostatas;kadangi Bendrijos taisyklės neturėtų būti taikomos dauginamajai medžiagai, kurią ketinama eksportuoti į trečiąsias šalis;kadangi trečiosiose šalyse pagamintai ir Bendrijoje parduodamai dauginamajai medžiagai taikomas Bendrijos taisykles turi priimti Taryba ne vėliau kaip iki 1969 m. gruodžio 31 d.;kadangi, siekiant pagerinti ne tik genetinę Bendrijos dauginamosios medžiagos vertę, bet ir jos išorinę kokybę, turi būti nustatyti tam tikri analitinio grynumo, kokybės ir rūšiavimo reikalavimai;kadangi, siekiant užtikrinti dauginamosios medžiagos tapatumą, turi būti nustatytos Bendrijos partijų atskyrimo, pakavimo, uždarymo ir žymėjimo taisyklės; kadangi šiuo tikslu etiketėse turėtų būti nurodomi duomenys, skirti tiek oficialiai kontrolei, tiek vynmedžių augintojui informuoti, ir aiškiai įrodyti Bendrijos sertifikavimą;kadangi, siekdamos užtikrinti, kad prekiaujant būtų laikomasi tiek dauginamosios medžiagos kokybės reikalavimų, tiek jos tapatumą užtikrinančių nuostatų, valstybės narės privalo numatyti atitinkamas kontrolės priemones;kadangi šiuos reikalavimus atitinkančiai dauginamajai medžiagai, nepažeidžiant Sutarties 36 straipsnio, neturėtų būti taikomi jokie prekybos apribojimai, išskyrus numatytus Bendrijos taisyklėse;kadangi, kol bus sudarytas bendrasis veislių katalogas, tarp leistinų apribojimų visų pirma turėtų būti valstybių narių teisė riboti prekybą dauginamąja medžiaga leidžiant prekiauti tik tomis veislėmis, kurios pasižymi ūkiniu vertingumu ir tinkamumu naudoti jų pačių teritorijoje; kadangi šiuo metu nederėtų spręsti, ar ir kokiomis sąlygomis valstybės narės savo teritorijoje gali visiškai ar iš dalies uždrausti auginti tam tikras vynmedžių veisles;kadangi tam tikromis sąlygomis dauginamoji medžiaga, kuri kitoje šalyje yra gauta iš valstybėje narėje sertifikuotos elitinės medžiagos, turėtų būti pripažįstama lygiaverte toje valstybėje narėje gautai dauginamajai medžiagai;kadangi laikotarpiais, kai kyla sunkumų gaunant įvairių kategorijų sertifikuotos medžiagos arba standartinės medžiagos, turėtų būti leista laikinai prekiauti dauginamąja medžiaga, atitinkančia ne tokius griežtus reikalavimus;kadangi, siekiant suderinti valstybėse narėse taikomus naudojamos standartinės medžiagos sertifikavimo ir patikrinimo techninius metodus ir sudaryti sąlygas ateityje palyginti Bendrijoje sertifikuotą ar patikrintą ir iš trečiųjų šalių atvežamą medžiagą, valstybėse narėse turėtų būti atliekami Bendrijos bandymai, kurie leistų kasmet įvertinti įvairių kategorijų dauginamosios medžiagos kokybę;kadangi Komisijai reikėtų pavesti patvirtinti tam tikras priemones dėl šios direktyvos taikymo; kadangi, norint palengvinti siūlomų priemonių įgyvendinimą, turėtų būti numatyta valstybių narių ir Komisijos glaudaus bendradarbiavimo Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatiniame komitete tvarka,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva taikoma vynmedžių dauginamajai medžiagai (toliau – dauginamoji medžiaga), užaugintai ir parduodamai Bendrijoje.2 straipsnis1. Šioje direktyvoje vartojamos tokios sąvokos:A. Vynmedžiai: Vitis (L.) genties augalai, skirti vynuogėms išauginti, ar naudojami kaip tokių augalų dauginamoji medžiaga.B. Dauginamoji medžiaga:i) jauni vynmedžių augalaia)įsišakniję auginiai: | neskiepyti įsišakniję vynmedžių ūgliai, skirti sodinti arba naudojami kaip šakniastiebiai; |b)įsišakniję skiepūgliai: | vynmedžių ūgliai, gauti skiepijant, kurių požeminė dalis yra įsišaknijusi; |ii) jaunų vynmedžių augalų dalysa)vynmedžių ūgliai: | vienmečiai ūgliai; |b)šakniastiebių auginiai skiepijimui: | vynmedžių ūgliai, kurie, ruošiant įsišaknijusius skiepūglius, turi sudaryti požeminę dalį; |c)viršūniniai poskiepiai: | vynmedžių ūgliai, kurie, ruošiant įsišaknijusius skiepūglius arba skiepijant augalus vietoje, turi sudaryti antžeminę dalį; |d)daigynų auginiai | vynmedžių ūgliai, skirti įsišaknijusių auginių auginimui. |C. Poskiepių daigynai: daigynai, kuriuose auginami šakniastiebių auginiai skiepijimui, daigynų auginiai arba viršūniniai poskiepiai.D. Auginių daigynai: daigynai, kuriuose auginami įsišakniję auginiai arba įsišakniję skiepūgliai.E. Elitinė medžiaga: dauginamoji medžiagaa) išauginta augintojo atsakomybe pagal pripažintą veislės palaikymo metodiką;b) skirta dauginamajai medžiagai auginti;c) atitinkanti I ir II prieduose išdėstytus reikalavimus, keliamus elitinei medžiagai; ird) atitinkanti pirmiau nurodytus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą.F. Sertifikuota medžiaga: dauginamoji medžiagaa) tiesiogiai išauginta iš atitinkamos veislės elitinės medžiagos arba augintojo pageidavimu – iš ankstesnio nei elitinės medžiagos dauginimo etapo dauginamosios medžiagos, kuri atitinka I ir II prieduose elitinei medžiagai keliamus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą;b) skirta- jauniems augalams arba augalų dalims, iš kurių bus auginamos vynuogės, auginti, arba- vynuogėms auginti;c) atitinkanti I ir II prieduose išdėstytus reikalavimus, keliamus sertifikuotai medžiagai; ird) atitinkanti pirmiau nurodytus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą.G. Standartinė medžiaga: dauginamoji medžiagaa) pasižyminti veislės tapatumu ir grynumu;b) skirta- jauniems augalams arba augalų dalims, iš kurių bus auginamos vynuogės, auginti;c) atitinkanti I ir II prieduose išdėstytus reikalavimus, keliamus standartinei medžiagai; ird) atitinkanti pirmiau nurodytus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą.H. Oficialios priemonės: priemonės, kurių imasia) valstybinės valdžios institucijos; arbab) bet kuris pagal viešąją ar privatinę teisę veikiantis juridinis asmuo valstybės atsakomybe; arbac) jei tai pagalbinė veikla, kurią taip pat kontroliuoja valstybė – bet kuris tam tikslui atitinkamai prisaikdintas fizinis asmuo,jei tokios priemonės b ir c punktuose minimiems asmenims nesuteikia asmeninės naudos.2. Valstybės narės gali:a) numatyti, kad dauginamoji medžiaga nebūtų oficialiai sertifikuojama, o standartinė medžiaga tikrinama, jei tokia medžiaga jų teritorijoje paprastai neauginama ir neparduodama;b) įsigaliojus įstatymams ir kitiems teisės aktams, būtiniems, kad būtų įgyvendinta ši direktyva, kaip pereinamojo laikotarpio priemonę priimti nuostatą, kad dauginamoji medžiaga, panaudota poskiepių daigynams arba auginių daigynams sukurti, būtų prilyginta dauginamajai medžiagai, sertifikuotai arba patikrintai remiantis šios direktyvos nuostatomis, jei prieš minėtą panaudojimą jos garantijos buvo tokios pat kaip ir pagal šios direktyvos nuostatas sertifikuotos ar patikrintos dauginamosios medžiagos.3 straipsnis1. Valstybės narės numato, kad vynmedžių dauginamoji medžiaga negali būti pateikiama į rinką, jei:- ji nėra oficialiai sertifkuota kaip "elitinė medžiaga" ar "sertifikuota medžiaga" arba nėra oficialiai patikrinta standartinė medžiaga ir- neatitinka II priede išdėstytų reikalavimų.2. Valstybės narės gali numatyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo 1 dalies, taikomas:a) ankstesnio nei elitinių poskiepių dauginimo etapo dauginamajai medžiagai;b) bandymams ar moksliniams tikslams;c) selekciniam darbui.3. Valstybės narės gali numatyti nukrypti leidžiančias nuostatas dėl mažiausio šakniastiebių ūglių skiepijimui ilgio (II priedas (III) (1) (B) (a)).4. Komisija, laikydamasi 17 straipsnyje nustatytos tvarkos, gali:a) leisti valstybėms narėms, nukrypstant nuo II priedo II dalies 1 punkto, sertifikuotai medžiagai priskirti įsišaknijusius skiepūglius, gautus sertifikuotą medžiagą įskiepijus į standartinę medžiagą; toks leidimas suteikiamas tik pereinamajam laikotarpiui, kuris nustatomas tik iki tol, kol atitinkamos valstybės narės savo naujiems augalams turės pakankamai elitinės medžiagos ir sertifikuotos medžiagos;b) numatyti, kad po nustatytų datų tam tikrų vynmedžių veislių dauginamoji medžiaga negali būti pateikiama į rinką, jei ji nėra oficialiai sertifikuota kaip "elitinė medžiaga" arba "sertifikuota medžiaga".4 straipsnisValstybės narės gali taikyti papildomus arba griežtesnius reikalavimus jų teritorijoje išaugintos dauginamosios medžiagos sertifikavimui ar standartinės medžiagos patikrinimui, nei nurodyti I ir II prieduose.5 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė sudaro jos teritorijoje oficialiai sertifikavimui priimamų vynmedžių veislių, sertifikuojamų ir tikrinamų kaip standartinė medžiaga, sąrašą. Sąraše nurodomos pagrindinės morfologinės ir fiziologinės skiriamosios veislių savybės.2. Veislė yra tinkama sertifikuoti ar patikrinti, jei oficialiais arba oficialiai kontroliuojamais tyrimais, ypač vegetaciniais bandymais, nustatoma, kad tokia veislė yra pakankamai vienoda ir stabili.Jei žinoma, kad veisle prekiaujama kitoje šalyje kitu pavadinimu, tas pavadinimas taip pat įrašomas į sąrašą.3. Tinkamos veislės yra sistemingai oficialiai tikrinamos. Jei nebesilaikoma kurio nors tinkamumo sertifikavimui ar patikrinimui reikalavimo, pripažinimas panaikinamas, o veislė išbraukiama iš sąrašo.4. Šie sąrašai ir padaryti jų pakeitimai nedelsiant siunčiami Komisijai, kuri juos perduoda kitoms valstybėms narėms.6 straipsnisValstybės narės reikalauja, kad siekiant patikrinti veisles, bandiniai būtų imami oficialiai pagal atitinkamus metodus.7 straipsnisValstybės narės numato, kad auginant vynmedžių dauginamąją medžiagą, ją iškasant arba atskiriant nuo motininio medžio, pakuojant, sandėliuojant ir vežant, ji būtų laikoma atskiromis partijomis ir pažymima jos veislė, o prireikus jos klonas, jei tai yra elitinė medžiaga ir sertifikuota medžiaga.8 straipsnis1. Valstybės narės reikalauja, kad dauginamąja medžiaga būtų prekiaujama tik pakankamai vienodomis partijomis ir sandariose pakuotėse ar ryšuliais, turinčiose uždarymo įtaisą ir pažymėtose pagal 9 ir 10 straipsnius. Pakuotės atitinka III priedo nuostatas.2. Valstybės narės prekybai galutiniam vartotojui skirtais nedideliais kiekiais arba prekybai vynmedžiais vazonuose, įpakavimo dėžėse arba dėžutėse gali taikyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo 1 dalies, dėl pakavimo, uždarymo ir žymėjimo.9 straipsnisValstybės narės reikalauja, kad dauginamosios medžiagos pakuotes ir ryšulius atsakingas asmuo oficialiai uždarytų taip, kad, atidarius konteinerį arba atrišus ryšulį, uždarymo įtaisas būtų sugadinamas ir pakuotės nebūtų galima uždaryti iš naujo.10 straipsnis1. Valstybės narės reikalauja, kad už uždarymą atsakingas asmuo ant išorinės dauginamosios medžiagos pakuočių pusės arba ryšulių pritvirtintų etiketę viena iš oficialių Bendrijos kalbų pagal IV priede išdėstytas specifikacijas; etiketė pritvirtinama plomba. Elitinė medžiaga ženklinama baltos, sertifikuota medžiaga – mėlynos, o standartinė medžiaga – tamsiai geltonos spalvos etikete.2. Valstybės narės gali numatyti, kad prie kiekvienos partijos būtų pridedamas dokumentas, kuriame būtų nurodyta tokia pati informacija kaip ir etiketėje.11 straipsnisValstybės narės, taikydamos sukurtą ar patvirtintą oficialios kontrolės sistemą, užtikrina, kad būtų išlaikytas dauginamosios medžiagos tapatumas nuo jos iškasimo arba atskyrimo nuo motininio medžio iki pristatymo galutiniam vartotojui. Jos imasi atitinkamų priemonių, kad, prekiaujant dauginamąja medžiaga, ji būtų oficialiai kontroliuojama, bent jau tikrinant bandinius, kaip yra laikomasi šios direktyvos reikalavimų.12 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad elitinei medžiagai ir sertifikuotai medžiagai, kuri yra oficialiai sertifikuota ir kurios konteineriai buvo oficialiai pažymėti pagal šią direktyvą, ir standartinei medžiagai, kurios konteineriai buvo oficialiai pažymėti ir uždaryti pagal šią direktyvą, nebūtų taikomi jokie kiti prekybos apribojimai dėl jų savybių, tyrimo sąlygų, žymėjimo ir uždarymo nei nustatyti šioje direktyvoje.2. Valstybės narės gali:a) tais atvejais, jei Komisija nesiėmė jokių 3 straipsnio 4 dalies b punkte reglamentuojamų priemonių ir jei tokių galiojančių priemonių nėra, nustatyti, kad po nurodytų datų į rinką nebūtų galima pateikti tam tikrų vynmedžių veislių dauginamosios medžiagos, nebent ta medžiaga būtų oficialiai sertifikuota kaip "elitinė medžiaga" arba "sertifikuota medžiaga";b) iki bus sudarytas bendrasis veislių katalogas, apriboti prekybą dauginamąja medžiaga leisdamos prekiauti tik tomis veislėmis, kurios yra įtrauktos į nacionalinį sąrašą ir pasižymi ūkiniu vertingumu ir tinkamumu naudoti jų pačių teritorijoje; tiek iš kitų valstybių narių įsigytoms, tiek vietinėms veislėms taikomos tos pačios įtraukimo į sąrašą sąlygos.13 straipsnisValstybės narės numato, kad dauginamąją medžiagą, gautą tiesiogiai iš elitinės medžiagos, kuri yra sertifikuota vienoje valstybėje narėje, o užauginta kitoje valstybėje narėje, būtų galima sertifikuoti elitinę medžiagą išauginusioje valstybėje, jei atliktas dauginamosios medžiagos aprobavimas, atitinkantis I priede nustatytus reikalavimus, ir jei oficialus tyrimas rodo, kad ji atitinka II priede išdėstytus reikalavimus.14 straipsnis1. Siekdama panaikinti laikinus bendro pobūdžio elitinės medžiagos, sertifikuotos medžiagos ar standartinės medžiagos tiekimo sunkumus, atsirandančius vienoje ar keliose valstybėse narėse, kurių negalima įveikti Bendrijoje, Komisija 17 straipsnyje numatyta tvarka įgalioja vieną ar kelias valstybes nares tam tikrą laikotarpį, kurį turi nustatyti Komisija, leisti prekiauti dauginamąja medžiaga, priklausančia kategorijai, kuriai keliami ne tokie griežti reikalavimai.2. Bet kurios konkrečios veislės dauginamosios medžiagos kategorija ženklinama būtent tai kategorijai numatyta oficialia etikete; visais kitais atvejais naudojama rudos spalvos etiketė. Etiketėje visuomet nurodoma, kad atitinkama dauginamoji medžiaga priklauso kategorijai, kuriai keliami ne tokie griežti reikalavimai.15 straipsnis1. Ši direktyva netaikoma dauginamajai medžiagai, kurią ketinama eksportuoti į trečiąsias šalis.2. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma ne vėliau kaip iki 1969 m. gruodžio 31 d. patvirtina priemones dėl dauginamosios medžiagos, pagamintos trečiosiose šalyse ir parduodamos Bendrijoje.16 straipsnis1. Norint įvertinti dauginamosios medžiagos kokybę, Bendrijoje atliekami Bendrijos bandymai; šių bandymų eigą tikrina 17 straipsnyje minimas komitetas.2. Šie bandymai pirmu etapu naudojami sertifikuotos medžiagos sertifikavimo ir standartinės medžiagos patikrinimo techniniams metodams derinti, kad būtų gaunami lygiaverčiai rezultatai. Iškart pasiekus šį tikslą parengiama metinė pažangos ataskaita apie šiuos bandymus, kuri konfidencialiai siunčiama valstybėms narėms ir Komisijai. Laikydamasi 17 straipsnyje nustatytos tvarkos Komisija nustato pirmos ataskaitos pateikimo datą.3. 17 straipsnyje minima tvarka Komisija imasi būtinų priemonių bandymams atlikti. Taip pat gali būti atliekami dauginamosios medžiagos, išaugintos trečiosiose šalyse, bandymai.17 straipsnis1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje numatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva ar valstybės narės atstovo prašymu klausimus perduoda Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatiniam komitetui (toliau – Komitetas), įsteigtam 1966 m. birželio 14 d. Tarybos sprendimu [2].2. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. Komisijos atstovas pateikia priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonės patvirtinamos dvylikos balsų dauguma.4. Komisija patvirtina priemones, kurios pradedamos taikyti nedelsiant. Tačiau, kai šios priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama apie taip praneša Tarybai. Tokiu atveju Komisija gali atidėti jau patvirtintų priemonių taikymą ne ilgiau kaip vienam mėnesiui po tokio pranešimo dienos.Taryba kvalifikuota balsų dauguma per vieną mėnesį gali priimti kitokį sprendimą.18 straipsnisŠi direktyva nepažeidžia nacionalinių įstatymų nuostatų, pateisinamų dėl žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatos ir gyvybės apsaugos arba pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos.19 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1969 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.20 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1968 m. balandžio 9 d.Tarybos varduPirmininkasE. Faure[1] OL 156, 1967 7 15, p. 30.[2] OL 125, 1966 7 11, p. 2289/66.--------------------------------------------------I PRIEDASREIKALAVIMAI, KELIAMI PASĖLIAMSI. Bendrieji reikalavimai1. Pasėliai yra pakankamai tapačios ir grynos veislės.2. Plantacijos kultūrinė būklė ir augimo tarpsnis leidžia atitinkamai patikrinti veislės tapatumą ir grynumą.3. Atidžiai stebima, kad dirva, kurioje yra sodinami elitinei medžiagai ir sertifikuotai medžiagai auginti skirti poskiepių ir auginių daigynai, būtų neužkrėsta kenksmingais organizmais, ypač virusais.4. Dauginamosios medžiagos vertingumą mažinančių kenksmingų organizmų yra kuo mažiau.5. Tarp augalų neturi būti virusinių ligų požymių turinčių augalų.6. Poskiepių daigynuose, kuriuose auginama sertifikuota medžiaga, neturi nunykti daugiau kaip 5 % ūglių; poskiepių daigynuose, kuriuose auginama standartinė medžiaga, neturi nunykti daugiau kaip 10 % ūglių. Išskirtiniais atvejais nunykimo procentas gali būti didesnis, jei tai priklauso nuo fizinių priežasčių.7. Kiekvienais metais atliekamas bent vienas pasėlių patikrinimas; antrą kartą tikrinama, jei iškyla ginčų dėl klausimų, kuriuos galima išspręsti nepakenkiant dauginamosios medžiagos kokybei.II. Specialūs reikalavimai1. Auginių daigynai neveisiami vynuogių derliaus auginimo vynuogynuose arba keli metrai nuo jų.2. Įsišaknijusių auginių ir įsišaknijusių skiepūglių auginimui naudojamos vynmedžių augalų dalys imamos iš patikrintų ir patvirtintų poskiepių daigynų.--------------------------------------------------II PRIEDASREIKALAVIMAI, KELIAMI DAUGINAMAJAI MEDŽIAGAII. Bendrieji reikalavimai1. Dauginamosios medžiagos veislė yra tapati ir gryna; prekiaujant standartine medžiaga leidžiama 1 % paklaida.2. Mažiausias analitinis grynumas: 96 %.Analitiškai negryna laikoma:a) visiškai ar iš dalies sudžiūvusi dauginamoji medžiaga, net jei po išdžiūvimo ji buvo įmerkta į vandenį;b) sugadinta, sulenkta arba pažeista dauginamoji medžiaga, ypač kai ji yra sugadinta krušos ar šalčio, sutraiškyta, arba sulaužyta.3. Dauginamosios medžiagos vertingumą mažinančių kenksmingų organizmų yra kuo mažiau.II. Specialūs reikalavimai1. Įsišakniję skiepūgliaiĮsišakniję skiepūgliai, gauti elitinę medžiagą įskiepijus į elitinę medžiagą arba elitinę medžiagą įskiepijus į sertifikuotą medžiagą, yra laikomi elitine medžiaga. Įsišakniję skiepūgliai, gauti elitinę medžiagą įskiepijus į elitinę medžiagą arba sertifkuotą medžiagą įskiepijus į sertifikuotą medžiagą, yra laikomi sertifikuota medžiaga. Visi kiti junginiai laikomi standartine medžiaga.2. Jaunų vynmedžių dalysVynmedžių ūgliai turi būti išsivystę iki atitinkamo medienos subrendimo lygio. Jie pasižymi šiai veislei įprastu "medienos/šerdies" santykiu.III. Rūšiavimas1. Šakniastiebių ūgliai skiepijimui, daigynų auginiai ir viršūniniai poskiepiai:A. SkersmuoJis matuojamas plačiausiame viršutiniame skersiniame pjūvyje.a) šakniastiebių ūgliai skiepijimui ir viršūniniai poskiepiai:aa) plongalio skersmuo:i) kryžminant Vitis rupestris su Vitis vinifera, 6–12 mm;ii) kryžminant kitas veisles, 6,5–12 mm;Vitis rupestris sukryžminus su Vitis vinifera ūglių, kurių skersmuo lygus ar mažesnis kaip 7 mm, o kitų veislių lygus ar mažesnis kaip 7,5 mm, skaičius partijoje negali būti didesnis kaip 25 %;bb) didžiausias storgalio skersmuo – 14 mm išskyrus viršūninius poskiepius, naudojamus skiepijant augalus vietoje. Pjaunama bent 2 cm žemiau apatinės akutės;b) daigynų auginiai:mažiausias plongalio skersmuo: 3,5 mm.B. IlgisIlgis matuojamas nuo žemiausio bamblio apatinės dalies; tarpas tarp aukščiausiai esančių bamblių turi būti nepaliestas.a) šakniastiebių ūgliai skiepijimui: mažiausias ilgis – 1,05 m;b) daigynų auginiai: mažiausias ilgis – 55 cm, o Vitis vinifera auginių – 30 cm;c) viršūniniai poskiepiai: mažiausias ilgis – 50 cm, ne mažiau nei penkios akutės, kurias galima naudoti.2. Įsišakniję auginiaiA. SkersmuoSkersmuo, matuojamas per vidurį tarp bamblių tuoj pat po išaugusia atšaka ir palei ilgiausią ašį, turi būti ne mažesnis kaip 5 mm.B. IlgisAtstumas tarp žemiausios vietos, ties kuria išauga šaknys, iki išaugusios atšakos pagrindo turi būti ne mažesnis kaip:a) šakniastiebių – 30 cm;b) kitų įsišaknijusių auginių – 22 cm.C. ŠaknysKiekvienas augalas turi turėti bent tris gerai išsivysčiusias ir išsidėsčiusias šaknis. Tačiau 420 A veislė gali turėti tik dvi gerai išsivysčiusias šaknis, jei jos yra priešingose pusėse.3. Įsišakniję skiepūgliai:a) stiebas turi būti ne trumpesnis nei 20 cm;b) šaknys: kiekvienas augalas turi turėti bent tris gerai išsivysčiusias ir išsidėsčiusias šaknis. Tačiau 420 A veislė gali turėti tik dvi gerai išsivysčiusias šaknis, jei jos yra priešingose pusėse;c) suaugimas: kiekvienas augalas turi turėti atitinkamą, taisyklingą ir tvirtą suaugimą.--------------------------------------------------III PRIEDASPAKAVIMASPakuočių ar ryšulių sudėtis:Tipas | Skaičius |1.Įsišakniję skiepūgliai | 25 |2.Įsišakniję auginiai | 50 |3.Viršūniniai poskiepiai | 100 arba 200 |4.Šakniastiebių auginai skiepijimui | 200 |5.Šakniastiebių daigynų auginiai ir Vitis vinifera daigynų auginiai | 200 arba 500 |6.Kiti daigynų auginiai | 200 |--------------------------------------------------IV PRIEDASETIKETĖA. Būtina informacijaa) 1. "EEB standartai".2. Gamintojo pavadinimas ir adresas bei identifikavimo kodas.3. Už sertifikavimą ir patikrinimą atsakinga institucija ir valstybė narė.4. Partijos identifikavimo kodas.5. Veislė ir atitinkamais atvejais – klonas (įsišaknijusių skiepūglių šakniastiebių klonų ir viršūninių poskiepių).6. Kategorija.7. Užauginusi šalis.8. Kiekis.9. Ilgis – šakniastiebių ūgliams skiepijimui, jei valstybė narė leidžia taikyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo taisyklių dėl mažiausio ilgio (3 straipsnio 3 dalis).b) Apie "įsišaknijusius auginius" ir "įsišaknijusius skiepūglius" pakanka pateikti a punkto 1, 2, 5, 6 ir 7 papunkčiuose nurodytus duomenis.B. Mažiausi matmenysa) Šakniastiebių ūglių skiepijimui, daigynų auginiams ir viršūniniams poskiepiams – 110 × 67 mm.b) Įsišaknijusiems auginiams ir įsišaknijusiems skiepūgliams – 80 × 70 mm.--------------------------------------------------


title: 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/99/ES dėl Europos apsaugos orderio

text:
21.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 338/2

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2011/99/ES
   2011 m. gruodžio 13 d.
   dėl Europos apsaugos orderio
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 82 straipsnio 1 dalies a ir d punktus,
   atsižvelgdami į Belgijos Karalystės, Bulgarijos Respublikos, Estijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Italijos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Portugalijos Respublikos, Rumunijos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės iniciatyvą,
   perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
   kadangi:

               (1)

               Europos Sąjunga užsibrėžė tikslą puoselėti bei plėtoti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę;

               (2)

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 82 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad teisminis bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose Sąjungoje grindžiamas nuosprendžių ir teismo sprendimų tarpusavio pripažinimo principu;

               (3)

               pagal Stokholmo programą – Atvira ir saugi Europa piliečių labui ir saugumui (2) – tarpusavio pripažinimas turėtų būti taikomas visų rūšių teismo nuosprendžiams ir sprendimams, kurie, atsižvelgiant į teisės sistemą, gali būti baudžiamieji ar administraciniai. Joje taip pat raginama, kad Komisija ir valstybės narės išnagrinėtų būdus, kaip patobulinti teisės aktus ir praktines paramos priemones aukoms apsaugoti. Programoje taip pat nurodyta, kad nusikaltimo aukoms gali būti taikomos specialios apsaugos priemonės, kurios turėtų galioti visoje Sąjungoje. Ši direktyva yra nuoseklaus ir išsamaus aukų teisėms skirto priemonių rinkinio dalis;

               (4)

               2009 m. lapkričio 26 d. Europos Parlamento rezoliucijoje dėl smurto prieš moteris panaikinimo valstybės narės raginamos pagerinti savo nacionalinės teisės aktus ir politiką, kad būtų kovojama su visų formų smurtu prieš moteris ir šalinamos smurto prieš moteris priežastys, be kita ko, imantis prevencinių priemonių, o Sąjunga raginama užtikrinti teisę visoms nuo smurto nukentėjusioms moterims gauti pagalbą ir paramą. 2010 m. vasario 10 d. Europos Parlamento rezoliucijoje dėl moterų ir vyrų lygybės Europos Sąjungoje (2009 m.) pritariama pasiūlymui įvesti nusikaltimų aukoms skirtą Europos apsaugos orderį;

               (5)

               2011 m. birželio 10 d. rezoliucijoje dėl nusikaltimų aukų teisių užtikrinimo ir apsaugos, ypač baudžiamosiose bylose, gerinimo veiksmų plano Taryba nurodė, jog tam, kad būtų pagerintas nusikaltimų aukų teisių užtikrinimas ir apsauga, veiksmų turėtų būti imamasi Sąjungos lygiu, ir paragino Komisiją pateikti atitinkamų su tuo susijusių pasiūlymų. Šioje srityje reikėtų sukurti mechanizmą, kuriuo būtų užtikrintas valstybių narių teismo sprendimų dėl nusikaltimų aukų apsaugos priemonių tarpusavio pripažinimas. Pagal tą rezoliuciją šią direktyvą, kuri susijusi su baudžiamosiose bylose paskirtų apsaugos priemonių tarpusavio pripažinimu, turėtų papildyti atitinkamas mechanizmas, susijęs su civilinėse bylose paskirtomis priemonėmis;

               (6)

               bendroje vidaus sienų neturinčioje teisingumo erdvėje būtina užtikrinti, kad vienoje valstybėje narėje fiziniam asmeniui suteikta apsauga būtų išlaikoma ir toliau jam teikiama kitoje valstybėje narėje, į kurią jis persikelia arba jau persikėlė. Be to, turėtų būti užtikrinama, kad Sąjungos piliečiams teisėtai naudojantis savo teise laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje pagal Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 3 straipsnio 2 dalį ir SESV 21 straipsnį nebūtų prarandama jų apsauga;

               (7)

               kad būtų pasiekti šie tikslai, šia direktyva turėtų būti nustatytos taisyklės, pagal kurias apsauga, pagrįsta pagal vienos valstybės narės (toliau – išduodančioji valstybė) teisės aktus paskirtomis tam tikromis apsaugos priemonėmis, gali būti taikoma ir kitoje valstybėje narėje, kurioje saugomas asmuo nusprendžia apsigyventi ar būti (toliau – vykdančioji valstybė);

               (8)

               šia direktyva atsižvelgiama į skirtingas valstybių narių teisines tradicijas bei į faktą, kad veiksminga apsauga gali būti užtikrinta apsaugos orderiais, kuriuos išduoda ne baudžiamųjų bylų teismas, o kita institucija. Šia direktyva nenustatomos prievolės keisti apsaugos priemonių skyrimo nacionalines sistemas, nei prievolės nustatyti arba iš dalies keisti Europos apsaugos orderio vykdymo baudžiamosios teisės sistemą;

               (9)

               ši direktyva taikoma apsaugos priemonėms, kuriomis siekiama konkrečiai apsaugoti asmenį nuo kito asmens nusikalstamos veikos, kuri gali kokiu nors būdu kelti pavojų to asmens gyvybei ar fiziniam, psichiniam ir lytiniam neliečiamumui, pvz., užkertant kelią bet kokios formos persekiojimui, taip pat kelti pavojų to asmens orumui arba laisvei, pvz., užkertant kelią pagrobimui, persekiojimui ir kitų formų netiesioginei prievartai, ir kuriomis siekiama užkirsti kelią naujoms nusikalstamoms veikoms arba sumažinti ankstesnių nusikalstamų veikų pasekmes. Šios saugomo asmens asmeninės teisės atitinka pagrindines vertybes, kurios pripažįstamos ir puoselėjamos visose valstybėse narėse. Tačiau valstybė narė neprivalo išduoti Europos apsaugos orderio, remdamasi baudžiamąja priemone, kuri skirta ne konkrečiai apsaugoti asmenį, o kitiems tikslams, pvz., socialinei nusikaltėlio reabilitacijai. Svarbu pabrėžti, kad ši direktyva taikoma apsaugos priemonėms, kurios skirtos ne tik smurto dėl lyties aukoms apsaugoti, bet ir visoms nusikaltimų aukoms, atsižvelgiant į kiekvienos atitinkamo nusikaltimo rūšies ypatumus;

               (10)

               ši direktyva taikoma baudžiamosiose bylose paskirtoms apsaugos priemonėms, todėl neapima civilinėse bylose paskirtų apsaugos priemonių. Tam, kad apsaugos priemonė būtų vykdytina pagal šią direktyvą, nėra būtina, kad nusikalstama veika būtų nustatyta galutiniu sprendimu. Taip pat nėra svarbu, ar apsaugos priemonę skiria baudžiamoji, administracinė ar civilinė institucija. Šia direktyva valstybės narės neįpareigojamos iš dalies pakeisti savo nacionalinę teisę taip, kad jos privalėtų galėti skirti apsaugos priemones baudžiamosiose bylose;

               (11)

               šią direktyvą siekiama taikyti apsaugos priemonėms, kurios skiriamos nusikaltimų aukoms arba galimoms aukoms. Ši direktyva todėl neturėtų būti taikoma priemonėms, kurios paskirtos siekiant apsaugoti liudytojus;

               (12)

               jei šioje direktyvoje apibrėžta apsaugos priemonė skiriama pagrindinio saugomo asmens giminaičiui apsaugoti, tas giminaitis taip pat gali prašyti išduoti Europos apsaugos orderį ir šis orderis gali būti jam išduotas, jei laikomasi šioje direktyvoje nustatytų sąlygų;

               (13)

               visi prašymai išduoti Europos apsaugos orderį turėtų būti nagrinėjami tinkama sparta, atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes, įskaitant klausimo skubumą, į datą, kurią numatyta, kad saugomas asmuo atvyks į vykdančiosios valstybės teritoriją, ir, jei įmanoma, saugomam asmeniui gresiančio pavojaus dydį;

               (14)

               kai informacija pagal šią direktyvą turi būti suteikta saugomam asmeniui arba pavojų keliančiam asmeniui, ši informacija taip pat, kur taikoma, turėtų būti suteikta atitinkamo asmens globėjui arba atstovui. Be to, deramas dėmesys turėtų būti skiriamas saugomo asmens, pavojų keliančio asmens ar jų globėjo ar atstovo bylose poreikiui gauti šioje direktyvoje numatytą informaciją tam asmeniui suprantama kalba;

               (15)

               vykdydamos Europos apsaugos orderio išdavimo ir pripažinimo procedūras, kompetentingos institucijos turėtų tinkamai atsižvelgti į nusikaltimų aukų, įskaitant itin pažeidžiamus asmenis, pvz., nepilnamečius ar neįgaliuosius, poreikius;

               (16)

               taikant šią direktyvą, apsaugos priemonė gali būti paskirta priėmus teismo sprendimą, kaip apibrėžta 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatiniame sprendime 2008/947/TVR dėl teismo sprendimų ir sprendimų dėl lygtinio nuteisimo tarpusavio pripažinimo principo taikymo siekiant užtikrinti lygtinio atleidimo priemonių ir alternatyvių sankcijų priežiūrą (3), arba priėmus sprendimą dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta2009 m. spalio 23 d. Tarybos pamatiniame sprendime 2009/829/TVR dėl tarpusavio pripažinimo principo taikymo sprendimams dėl kardomųjų priemonių Europos Sąjungos valstybėse narėse kaip alternatyvos kardomajam kalinimui (4). Jei išduodančiojoje valstybėje sprendimas buvo priimtas remiantis vienu iš šių pamatinių sprendimų, pripažinimo procedūra turėtų būti atitinkamai vykdoma vykdančiojoje valstybėje. Tačiau tuo neturėtų būti atmetama galimybė perduoti Europos apsaugos orderį kitai valstybei narei nei ta, kuri vykdo šiais pamatiniais sprendimais grindžiamus sprendimus;

               (17)

               pagal Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnį ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą pavojų keliančiam žmogui turėtų būti sudaryta galimybė būti išklausytam ir ginčyti apsaugos priemonę procese dėl apsaugos priemonės paskyrimo arba prieš išduodant Europos apsaugos orderį;

               (18)

               siekiant užkirsti kelią nusikaltimui prieš auką vykdančiojoje valstybėje, tai valstybei turėtų būti suteiktos teisinės priemonės pripažinti išduodančiosios valstybės anksčiau priimtą aukai palankų sprendimą, taip pat išvengiant būtinybės aukai pradėti naują procesą ar vėl pateikti įrodymų vykdančiojoje valstybėje, lyg išduodančioji valstybė nebūtų priėmusi sprendimo. Europos apsaugos orderio pripažinimas vykdančiojoje valstybėje reiškia, inter alia, kad tos valstybės kompetentinga institucija, atsižvelgdama į šia direktyva nustatytus apribojimus, pripažįsta išduodančiojoje valstybėje paskirtos apsaugos priemonės egzistavimą ir galiojimą, Europos apsaugos orderyje apibūdintą faktinę padėtį ir tai, kad ta apsauga turėtų būti teikiama ir kad toliau tęsiamas teikimas pagal jos nacionalinę teisę;

               (19)

               šioje direktyvoje numatytas draudimų ir apribojimų, kurie, nustatyti išduodančiojoje valstybėje ir nurodyti Europos apsaugos orderyje, turėtų būti pripažįstami ir vykdomi vykdančiojoje valstybėje, baigtinis sąrašas, atsižvelgiant į šioje direktyvoje nustatytus apribojimus. Nacionaliniu lygmeniu gali egzistuoti kitos apsaugos priemonių rūšys, pvz., įpareigojimas pavojų keliančiam asmeniui būti tam tikroje vietoje, jei tai numatyta nacionalinėje teisėje. Išduodančioji valstybė gali paskirti tokias priemones, vykdydama procedūrą dėl vienos iš apsaugos priemonių paskyrimo, kurios pagal šią direktyvą gali būti Europos apsaugos orderio pagrindas;

               (20)

               kadangi valstybėse narėse įvairios institucijos (civilinės, baudžiamosios ar administracinės) yra kompetentingos paskirti apsaugos priemones ir jas vykdyti, yra tikslinga numatyti didelį valstybių narių bendradarbiavimo pagal šią direktyvą mechanizmo lankstumą. Todėl vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija ne visais atvejais privalo imtis tos pačios apsaugos priemonės, kurią paskyrė išduodančioji valstybė, ir gali tam tikru mastu savo nuožiūra paskirti bet kurią priemonę, kurią ji laiko tinkama ir tikslinga panašiu atveju pagal savo nacionalinę teisę, kad užtikrintų tolesnę saugomo asmens apsaugą, atsižvelgdama į išduodančiojoje valstybėje paskirtą apsaugos priemonę, apibūdintą Europos apsaugos orderyje;

               (21)

               draudimai ar apribojimai kuriems taikoma ši direktyva, be kita ko, apima priemones, kuriomis siekiama apriboti asmeninius ar nuotolinius saugomo asmens ir pavojų keliančio asmens kontaktus, pvz., nustatant tam tikras tokių kontaktų palaikymo sąlygas arba bendravimo turinio apribojimus;

               (22)

               vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų informuoti pavojų keliantį asmenį, išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją ir saugomą asmenį apie visas priemones, kurios paskirtos remiantis Europos apsaugos orderiu. Pranešime pavojų keliančiam asmeniui reikėtų deramai atsižvelgti į saugomo asmens interesą neatskleisti to asmens adreso arba kitų kontaktinių duomenų. Tokie duomenys pranešime turėtų būti nenurodyti, jei adresas ar kiti kontaktiniai duomenys nėra nurodyti draudime ar apribojime, pavojų keliančiam asmeniui nustatytame kaip vykdymo priemonė;

               (23)

               jei išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija panaikina Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų nutraukti priemones, kurias ji yra paskyrusi, kad įvykdytų Europos apsaugos orderį, susitariant, kad vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija atitinkamam asmeniui apsaugoti gali autonomiškai ir pagal savo nacionalinę teisę paskirti bet kurią apsaugos priemonę pagal savo nacionalinę teisę;

               (24)

               atsižvelgiant į tai, kad šioje direktyvoje nagrinėjami atvejai, kai saugomas asmuo persikelia į kitą valstybę narę, Europos apsaugos orderio išdavimas ir vykdymas neturėtų reikšti, kad vykdančiajai valstybei perduodami įgaliojimai, susiję su pagrindinėmis, atidėtomis, alternatyviomis, lygtinėmis ar antrinėmis sankcijomis arba susiję su saugumo priemonėmis, taikomomis pavojų keliančiam asmeniui, jei pastarasis ir toliau gyvena valstybėje, kuri paskyrė apsaugos priemonę;

               (25)

               atitinkamais atvejais turėtų būti galima naudotis elektroninėmis priemonėmis, siekiant pagal nacionalinės teisės aktus ir procedūras praktikoje įgyvendinti taikant šią direktyvą paskirtas priemones;

               (26)

               bendradarbiaujant institucijoms, kurios dalyvauja užtikrinant saugomo asmens apsaugą, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų pranešti išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai apie vykdančiojoje valstybėje siekiant vykdyti Europos apsaugos orderį paskirtų priemonių pažeidimus. Šis pranešimas turėtų sudaryti galimybes išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai greitai nuspręsti dėl tinkamo atsako, susijusio su pavojų keliančiam asmeniui jos valstybėje nustatyta apsaugos priemone. Toks atsakas atitinkamais atvejais gali apimti laisvės atėmimo priemonės nustatymą vietoj pirminės ne laisvės atėmimo priemonės, kuri, pavyzdžiui, buvo kaip alternatyva prevenciniam sulaikymui arba kaip sąlyginio bausmės vykdymo atidėjimo pasekmė. Suprantama, kad toks sprendimas, kadangi juo nenustatoma sankcija ex novo už naują baudžiamąją veiką, netrukdo vykdančiajai valstybei pasinaudoti galimybe atitinkamais atvejais nustatyti sankcijas, jei pažeidžiamos priemonės, paskirtos siekiant vykdyti Europos apsaugos orderį;

               (27)

               atsižvelgiant į skirtingas valstybių narių teisines tradicijas, jei vykdančiojoje valstybėje nebūtų apsaugos priemonės, kurią būtų galima taikyti atveju, panašiu į faktinę Europos apsaugos orderyje apibūdintą padėtį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų pranešti išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai apie visus jai žinomus Europos apsaugos orderyje apibūdintos apsaugos priemonės pažeidimus;

               (28)

               kad būtų užtikrintas sklandus šios direktyvos taikymas kiekvienu konkrečiu atveju, išduodančiosios ir vykdančiosios valstybių kompetentingos institucijos turėtų vykdyti savo kompetenciją, laikydamosi šios direktyvos nuostatų ir atsižvelgdamos į principą ne bis in idem;

               (29)

               iš saugomo asmens neturėtų būti reikalaujama padengti išlaidas, susijusias su Europos apsaugos orderio pripažinimu, kurios yra neproporcingai didelės, palyginti su panašiu nacionaliniu atveju. Įgyvendindamos šią direktyvą, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad, pripažinus Europos apsaugos orderį iš saugomo asmens nebūtų reikalaujama inicijuoti paskesnę nacionalinę bylą siekiant iš vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos gauti kaip tiesioginę Europos apsaugos orderio pripažinimo pasekmę sprendimą dėl bet kurios priemonės, kuri pagal nacionalinę teisę panašiu atveju galėtų būti paskirta saugomo asmens apsaugai užtikrinti, paskyrimo;

               (30)

               atsižvelgdamos į tarpusavio pripažinimo principą, kuriuo grindžiama ši direktyva, valstybės narės turėtų skatinti kuo platesnį įmanomą tiesioginį kompetentingų institucijų bendravimą, kai jos taiko šią direktyvą;

               (31)

               nedarant poveikio teismų nepriklausomumui Sąjungoje ir atsižvelgdamos į teismų struktūros Sąjungoje skirtumus, valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę prašyti už teisėjų, prokurorų, policijos ir procesuose dėl Europos apsaugos orderio išdavimo ar pripažinimo dalyvaujančių teisminių institucijų darbuotojų mokymą atsakingų asmenų organizuoti tinkamą mokymą šios direktyvos tikslų įgyvendinimo srityje;

               (32)

               kad sudarytų palankesnes sąlygas vertinti šios direktyvos taikymą, valstybės narės Komisijai turėtų pranešti apie aktualius duomenis, susijusius su Europos apsaugos orderio nacionalinių procedūrų taikymu, – bent paprašytų išduoti, išduotų ir (arba) pripažintų Europos apsaugos orderių skaičių. Šiuo atžvilgiu taip pat būtų naudingi kitų rūšių duomenys, pvz., atitinkamų nusikaltimų rūšys;

               (33)

               šia direktyva turėtų būti prisidedama prie asmenų, kurie yra pavojuje, apsaugos, taip papildant šioje srityje jau taikomus dokumentus, pavyzdžiui, Pamatinį sprendimą 2008/947/TVR ir Pamatinį sprendimą 2009/829/TVR, bet nedarant jiems poveikio;

               (34)

               jei sprendimas dėl apsaugos priemonės patenka į 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (5), 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo (6) ar 1996 m. Hagos konvencijos dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, pripažinimo, vykdymo ir bendradarbiavimo tėvų pareigų ir vaikų apsaugos priemonių srityje (7) taikymo sritį, jis turėtų būti pripažįstamas ir vykdomas pagal atitinkamo teisės akto nuostatas;

               (35)

               jei tinkama, valstybės narės ir Komisija turėtų įtraukti informaciją apie Europos apsaugos orderį į vykdomas švietimo ir informuotumo didinimo kampanijas nusikaltimų aukų apsaugos srityje;

               (36)

               įgyvendinant šią direktyvą tvarkomi asmens duomenys turėtų būti saugomi pagal 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinį sprendimą 2008/977/TVR dėl asmens duomenų, tvarkomų vykdant policijos ir teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose, apsaugos (8) ir laikantis 1981 m. Europos Tarybos konvencijoje dėl asmenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu nustatytų principų;

               (37)

               šia direktyva turėtų būti gerbiamos pagrindinės teisės, garantuojamos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija bei Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija, laikantis ES sutarties 6 straipsnio;

               (38)

               valstybės narės skatinamos, įgyvendinant šią direktyvą, atsižvelgti į teises ir principus, įtvirtintus 1979 m. Jungtinių Tautų Konvencijoje dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims;

               (39)

               kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. apsaugoti pavojuje esančius asmenis, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl jos masto ir galimo poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;

               (40)

               pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 3 straipsnį, Jungtinė Karalystė pranešė, kad pageidauja dalyvauti priimant šią direktyvą ir ją taikyti;

               (41)

               pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 1 ir 2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui, Airija nedalyvauja priimant šią direktyvą, jai ji nėra privaloma ar taikoma;

               (42)

               pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 1 ir 2 straipsnius, Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą, jai ji nėra privaloma ar taikoma,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Tikslas
   Šia direktyva nustatomos taisyklės, pagal kurias teisminė arba jai lygiavertė institucija valstybėje narėje, kurioje yra paskirta apsaugos priemonė siekiant apsaugoti asmenį nuo kito asmens nusikalstamos veikos, kuri gali kelti pavojų jo gyvybei, fiziniam arba psichiniam neliečiamumui, orumui, asmens laisvei arba lytiniam neliečiamumui, kai įvykdyta nusikalstama veika arba įtariama nusikalstama veika pagal išduodančiosios valstybės narės nacionalinę teisę, gali išduoti Europos apsaugos orderį, kad kitos valstybės narės kompetentinga institucija galėtų toliau saugoti asmenį tos valstybės narės teritorijoje.
   2 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
   1.   Europos apsaugos orderis– valstybės narės teisminės arba jai lygiavertės institucijos priimtas sprendimas, susijęs su apsaugos priemone, kuriuo remdamasi kitos valstybės narės teisminė arba jai lygiavertė institucija imasi tinkamos priemonės arba priemonių pagal savo nacionalinę teisę, siekdama toliau užtikrinti saugomo asmens apsaugą.
   2.   Apsaugos priemonė– išduodančiojoje valstybėje pagal jos nacionalinę teisę ir procedūras priimtas sprendimas baudžiamosiose bylose, kuriuo pavojų keliančiam asmeniui nustatomas vienas ar keli 5 straipsnyje nurodyti draudimai ar apribojimai, siekiant apsaugoti saugomą asmenį nuo nusikalstamos veikos, kuri gali kelti pavojų jo gyvybei, fiziniam arba psichiniam neliečiamumui, orumui, asmens laisvei arba lytiniam neliečiamumui.
   3.   Saugomas asmuo– fizinis asmuo, kuriam taikoma apsauga, pagrįsta išduodančiosios valstybės paskirta apsaugos priemone.
   4.   Pavojų keliantis asmuo– fizinis asmuo, kuriam nustatytas vienas ar keli 5 straipsnyje nurodyti draudimai arba apribojimai.
   5.   Išduodančioji valstybė– valstybė narė, kurioje paskirta apsaugos priemonė, kuri yra pagrindas išduoti Europos apsaugos orderį.
   6.   Vykdančioji valstybė– valstybė narė, kuriai perduotas Europos apsaugos orderis, kad jį pripažintų.
   7.   Priežiūros valstybė– valstybė narė, kuriai perduotas teismo sprendimas, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje.
   3 straipsnis
   Kompetentingų institucijų skyrimas
   1.   Kiekviena valstybė narė praneša Komisijai, kuri teisminė ar jai lygiavertė institucija arba institucijos pagal jos nacionalinę teisę yra kompetentingos išduoti Europos apsaugos orderį ir jį pripažinti pagal šią direktyvą, kai ta valstybė narė yra išduodančioji valstybė arba vykdančioji valstybė.
   2.   Komisija visoms valstybėms narėms suteikia galimybę susipažinti su gauta informacija. Valstybės narės informuoja Komisiją apie visus 1 dalyje nurodytos informacijos pakeitimus.
   4 straipsnis
   Kreipimasis į centrinę instituciją
   1.   Kiekviena valstybė narė gali paskirti centrinę instituciją arba, jei taip numatyta jos teisės sistemoje, kelias centrines institucijas kompetentingoms institucijoms padėti.
   2.   Valstybė narė, jei tai būtina dėl jos vidaus teisminės sistemos sąrangos, gali nustatyti, kad jos centrinė institucija ar institucijos yra atsakinga (-os) už Europos apsaugos orderių administracinį perdavimą ir priėmimą bei už visą kitą su tuo susijusį oficialų susirašinėjimą. Todėl visi kompetentingų institucijų tarpusavio ryšiai, konsultacijos, keitimasis informacija, paklausimai ir pranešimai gali būti atitinkamais atvejais tvarkomi padedant atitinkamos valstybės narės paskirtai centrinei institucijai ar institucijoms.
   3.   Valstybės narės, pageidaujančios pasinaudoti šiame straipsnyje nurodytomis galimybėmis, praneša Komisijai su paskirta centrine institucija arba institucijoms susijusią informaciją. Šie nurodymai yra privalomi visoms išduodančiosios valstybės institucijoms.
   5 straipsnis
   Apsaugos priemonės, egzistuojančios pagal nacionalinę teisę, reikmė
   Europos apsaugos orderis gali būti išduodamas tik tais atvejais, kai išduodančiojoje valstybėje anksčiau buvo paskirta apsaugos priemonė, kuria pavojų keliančiam asmeniui nustatomas vienas ar keli toliau nurodyti draudimai arba apribojimai:

               a)

               draudimas lankytis tam tikrose vietovėse, vietose ar apibrėžtuose regionuose, kuriuose gyvena arba lankosi saugomas asmuo;

               b)

               draudimas bet kokia forma, įskaitant telefoną, elektroninį ar įprastinį paštą, faksą ar kitas priemones, kontaktuoti su saugomu asmeniu arba tokių kontaktų reguliavimas; arba

               c)

               draudimas priartėti prie saugomo asmens arčiau nei nustatytu atstumu arba tokio kontakto reguliavimas.

         6 straipsnis
   Europos apsaugos orderio išdavimas
   1.   Europos apsaugos orderis gali būti išduotas, jei saugomas asmuo nusprendžia gyventi arba jau gyvena kitoje valstybėje narėje arba jei saugomas asmuo nusprendžia būti arba jau yra kitoje valstybėje narėje. Priimdama sprendimą dėl Europos apsaugos orderio išdavimo, išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija atsižvelgia, inter alia, į laikotarpio ar laikotarpių, kuriais saugomas asmuo ketina būti vykdančiojoje valstybėje, trukmę ir apsaugos poreikio svarbą.
   2.   Išduodančiosios valstybės teisminė arba jai lygiavertė institucija gali išduoti Europos apsaugos orderį tik saugomo asmens prašymu ir įsitikinusi, kad apsaugos priemonė atitinka 5 straipsnyje išdėstytus reikalavimus.
   3.   Saugomas asmuo gali pateikti prašymą išduoti Europos apsaugos orderį išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai arba vykdančiosios valstybės kompetentingai institucijai. Jei toks prašymas pateiktas vykdančiajai valstybei, jos kompetentinga institucija kuo greičiau perduoda jį išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai.
   4.   Prieš išduodant Europos apsaugos orderį, pavojų keliančiam asmeniui suteikiama teisė būti išklausytam ir teisė ginčyti apsaugos priemonę, jei tos teisės tam asmeniui nebuvo suteiktos proceso, dėl kurio ta apsaugos priemonė buvo paskirta, metu.
   5.   Apsaugos priemonę, kurioje numatytas vienas ar keli 5 straipsnyje nurodyti draudimai ar apribojimai, skirianti kompetentinga institucija tinkamu būdu, laikydamasi nacionalinėje teisėje nustatytų procedūrų, informuoja saugomą asmenį apie galimybę pateikti prašymą išduoti Europos apsaugos orderį tuo atveju, jei tas asmuo ketina išvykti į kitą valstybę narę, taip pat apie pagrindines tokio prašymo pateikimo sąlygas. Institucija pataria saugomam asmeniui pateikti prašymą prieš išvykstant iš išduodančiosios valstybės teritorijos.
   6.   Jei saugomas asmuo turi globėją arba atstovą, tas globėjas arba atstovas gali pateikti 2 ir 3 dalyse nurodytą prašymą saugomo asmens vardu.
   7.   Jei prašymas išduoti Europos apsaugos orderį atmetamas, išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija informuoja saugomą asmenį apie visas jos nacionalinėje teisėje numatytas taikytinas teisės gynimo priemones dėl tokio sprendimo.
   7 straipsnis
   Europos apsaugos orderio forma ir turinys
   Europos apsaugos orderis išduodamas laikantis šios direktyvos I priede pateiktos formos. Jame visų pirma nurodoma ši informacija:

               a)

               saugomo asmens tapatybė ir pilietybė, taip pat globėjo arba atstovo, jei saugomas asmuo yra nepilnametis arba neveiksnus, tapatybė ir pilietybė;

               b)

               data, nuo kurios saugomas asmuo ketina gyventi arba būti vykdančiojoje valstybėje, ir buvimo laikotarpis ar laikotarpiai (jei žinomas (-i));

               c)

               išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos pavadinimas, adresas, telefono ir fakso numeriai ir el. pašto adresas;

               d)

               informacija apie teisės aktą (pavyzdžiui, nurodant numerį ir datą), kuriame numatyta apsaugos priemonė, kuria remiantis išduotas Europos apsaugos orderis;

               e)

               faktų ir aplinkybių, dėl kurių išduodančiojoje valstybėje paskirta apsaugos priemonė, santrauka;

               f)

               pavojų keliančiam asmeniui apsaugos priemone, kuria grindžiamas Europos apsaugos orderis, nustatyti draudimai ar apribojimai, jų galiojimo trukmė ir informacija apie sankciją (jeigu numatyta) bet kurio draudimų ar apribojimų pažeidimo atveju;

               g)

               apsaugos priemonės vykdymui užtikrinti naudojama techninė priemonė (jei naudojama), suteikta saugomam asmeniui arba pavojų keliančiam asmeniui;

               h)

               pavojų keliančio asmens tapatybė ir pilietybė, taip pat to asmens kontaktiniai duomenys;

               i)

               ar saugomam asmeniui ir (arba) pavojų keliančiam asmeniui išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija suteikė nemokamą teisinę pagalbą, jei išduodančioji institucija turi šią informaciją ir tam nereikia papildomo tyrimo;

               j)

               atitinkamais atvejais kitų aplinkybių, kurios galėtų turėti įtakos vertinant saugomam asmeniui kylantį pavojų, aprašymas;

               k)

               atitinkamais atvejais aiškiai nurodoma, kad teismo sprendimas, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje, jau perduotas priežiūros valstybei, jei tai kita valstybė nei ta, kurioje vykdomas Europos apsaugos orderis, ir nurodoma tokio sprendimo vykdymą užtikrinanti tos valstybės kompetentinga institucija.

         8 straipsnis
   Perdavimo procedūra
   1.   Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija Europos apsaugos orderį perduoda vykdančiosios valstybės kompetentingai institucijai bet kuriuo būdu, jei tik pateikiamas rašytinis dokumentas, kad vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija galėtų nustatyti jo autentiškumą. Visi oficialūs ryšiai taip pat palaikomi tiesiogiai tarp tų kompetentingų institucijų.
   2.   Jeigu vykdančiosios valstybės arba išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija kitos valstybės kompetentingai institucijai nėra žinoma, pastaroji pateikia visus atitinkamus paklausimus, be kita ko, kreipdamasi į 2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos sprendime 2008/976/TVR dėl Europos teisminio tinklo (9) nurodyto Europos teisminio tinklo kontaktinius asmenis, Eurojusto nacionalinį narį arba tos valstybės Eurojusto nacionalinę koordinavimo sistemą, kad gautų būtiną informaciją.
   3.   Jeigu vykdančiosios valstybės institucija, gavusi Europos apsaugos orderį, neturi įgaliojimų jo pripažinti, ši institucija ex officio persiunčia Europos apsaugos orderį kompetentingai institucijai ir nedelsdama bet kuriuo būdu, jei tik pateikiamas rašytinis dokumentas, informuoja apie tai išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją.
   9 straipsnis
   Priemonės vykdančiojoje valstybėje
   1.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, gavusi pagal 8 straipsnį perduotą Europos apsaugos orderį, be nederamo delsimo jį pripažįsta ir priima sprendimą, kuriuo paskiriama priemonė, kurios ji galėtų imtis pagal savo nacionalinę teisę panašiu atveju, kad užtikrintų saugomo asmens apsaugą, išskyrus atvejus, kai ji nusprendžia remtis vienu iš 10 straipsnyje nurodytų nepripažinimo pagrindų. Vykdančioji valstybė gali pagal savo nacionalinę teisę taikyti baudžiamąsias, administracines ar civilines priemones.
   2.   Vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos paskirta priemonė pagal 1 dalį ir bet kokia kita priemonė, kurios imamasi remiantis 11 straipsnyje nurodytu vėlesniu sprendimu, turi kuo labiau atitikti išduodančiosios valstybės paskirtą apsaugos priemonę.
   3.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija informuoja pavojų keliantį asmenį, išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją ir saugomą asmenį apie visas priemones, kurios paskirtos taikant 1 dalį, taip pat apie tokios priemonės pažeidimo galimas teisines pasekmes, numatytas nacionalinėje teisėje ir pagal 11 straipsnio 2 dalį. Saugomo asmens adresas ar kita kontaktinė informacija pavojų keliančiam asmeniui neatskleidžiama, išskyrus atvejus, kai tokia informacija būtina taikant 1 dalį paskirtos priemonės vykdymui užtikrinti.
   4.   Jeigu vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija mano, kad pagal 7 straipsnį Europos apsaugos orderyje pateikta informacija yra neišsami, ji nedelsdama bet kuriuo būdu, jei tik pateikiamas rašytinis dokumentas, apie tai informuoja išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją, jai nustatydama pagrįstą terminą trūkstamai informacijai pateikti.
   10 straipsnis
   Europos apsaugos orderio nepripažinimo pagrindai
   1.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija gali atsisakyti pripažinti Europos apsaugos orderį šiomis aplinkybėmis:

               a)

               Europos apsaugos orderis yra neišsamus arba nebuvo užpildytas per vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos nustatytą terminą;

               b)

               neįvykdyti 5 straipsnyje nustatyti reikalavimai;

               c)

               apsaugos priemonė yra susijusi su veika, kuri pagal vykdančiosios valstybės teisę nėra laikoma nusikalstama veika;

               d)

               apsauga grindžiama sankcijos arba priemonės, kuriai pagal vykdančiosios valstybės teisę taikoma amnestija ir kuri susijusi su veika arba elgesiu, priklausančiu jos kompetencijai pagal tą teisę, vykdymu;

               e)

               pagal vykdančiosios valstybės teisę pavojų keliantis asmuo naudojasi imunitetu ir todėl neįmanoma paskirti apsaugos priemonių pagal Europos apsaugos orderį;

               f)

               pagal vykdančiosios valstybės teisę pavojaus keliančio asmens baudžiamasis persekiojimas už veiką arba elgesį, dėl kurio paskirta apsaugos priemonė, negali būti vykdomas, kai veika arba elgesys pagal vykdančiosios valstybės nacionalinę teisę priklauso jos kompetencijai;

               g)

               Europos apsaugos orderio pripažinimas prieštarautų principui ne bis in idem;

               h)

               pagal vykdančiosios valstybės teisę pavojų keliantis asmuo dėl savo amžiaus negali būti patrauktas baudžiamojon atsakomybėn už veiką ar elgesį, dėl kurio paskirta apsaugos priemonė;

               i)

               apsaugos priemonė yra susijusi su nusikalstama veika, kuri pagal vykdančiosios valstybės teisę laikoma visiškai, daugiausia arba iš esmės įvykdyta jos teritorijoje.

         2.   Kai vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija atsisako pripažinti Europos apsaugos orderį dėl vieno 1 dalyje nurodytų pagrindų, ji:

               a)

               be nederamo delsimo informuoja išduodančiąją valstybę ir saugomą asmenį apie šį atsisakymą bei su jo pagrindus;

               b)

               atitinkamais atvejais informuoja saugomą asmenį apie galimybę prašyti paskirti apsaugos priemonę pagal jos nacionalinę teisę;

               c)

               informuoja saugomą asmenį apie bet kurias taikytinas teisės gynimo priemones, kurios yra numatytos jos nacionalinėje teisėje, dėl tokio sprendimo.

         11 straipsnis
   Taikoma teisė ir kompetencija vykdančiojoje valstybėje
   1.   Paskirti ir vykdyti priemones vykdančiojoje valstybėje, kurioje pripažintas Europos apsaugos orderis, yra vykdančiosios valstybės kompetencija. 9 straipsnio 1 dalyje numatyto sprendimo priėmimui ir vykdymui taikoma vykdančiosios valstybės teisė, įskaitant taisykles dėl teisės gynimo priemonių dėl vykdančiojoje valstybėje priimtų sprendimų dėl Europos apsaugos orderio.
   2.   Pažeidus vieną ar daugiau priemonių, kurias vykdančioji valstybė paskyrė, pripažinusi Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, taikydama 1 dalį, turi kompetenciją:

               a)

               dėl tokio pažeidimo skirti baudžiamąsias sankcijas ir imtis kitos priemonės, jeigu tas pažeidimas pagal vykdančiosios valstybės teisę prilygsta nusikalstamai veikai;

               b)

               priimti su pažeidimu susijusius bet kuriuos kitus nebaudžiamuosius sprendimus;

               c)

               taikyti bet kurią skubią ir laikiną priemonę, kad būtų nutrauktas pažeidimas, atitinkamais atvejais laukiant, kol tolesnį sprendimą priims išduodančioji valstybė.

         3.   Jei vykdančiojoje valstybėje nėra nacionalinio lygio priemonės, kurią panašiu atveju būtų galima skirti, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija praneša išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai apie visus jai žinomus Europos apsaugos orderyje apibūdintos apsaugos priemonės pažeidimus.
   12 straipsnis
   Pranešimas pažeidimo atveju
   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija praneša išduodančiosios valstybės arba priežiūros valstybės kompetentingai institucijai apie visus priemonės ar priemonių, paskirtų remiantis Europos apsaugos orderiu, pažeidimus. Pranešama naudojant II priede pateiktą standartinę formą.
   13 straipsnis
   Išduodančiosios valstybės kompetencija
   1.   Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija turi išskirtinę kompetenciją priimti sprendimus, susijusius su:

               a)

               apsaugos priemonės ir atitinkamai Europos apsaugos orderio atnaujinimu, peržiūra, pakeitimu, atšaukimu ir panaikinimu;

               b)

               laisvės atėmimo priemonės nustatymu dėl to, kad buvo atšaukta apsaugos priemonė, su sąlyga, kad apsaugos priemonė buvo taikoma remiantis teismo sprendimu, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba remiantis sprendimu dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje.

         2.   Pagal 1 dalį priimtiems sprendimams taikoma išduodančiosios valstybės teisė.
   3.   Tais atvejais, kai teismo sprendimas, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje, jau perduotas arba, išdavus Europos apsaugos orderį, perduodamas kitai valstybei narei, tolesni sprendimai, kaip numatyta šiuose Pamatiniuose sprendimuose, priimami remiantis atitinkamomis tų pamatinių sprendimų nuostatomis.
   4.   Kai apsaugos priemonė numatyta teismo sprendime, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, kuris jau perduotas arba, išdavus Europos apsaugos orderį, perduodamas kitai valstybei narei, o priežiūros valstybės kompetentinga institucija pagal to pamatinio sprendimo 14 straipsnį yra priėmusi tolesnių sprendimų, turinčių įtakos apsaugos priemonėje numatytiems įpareigojimams ar nurodymams, išduodančiosios valstybės narės kompetentinga institucija nedelsdama atitinkamai atnaujina, peržiūri, pakeičia, atšaukia ar panaikina Europos apsaugos orderį.
   5.   Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija nedelsdama informuoja vykdančiosios valstybės kompetentingą instituciją apie visus pagal 1 ir 4 dalis priimtus sprendimus.
   6.   Jeigu išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija pagal 1 dalies a punktą arba pagal 4 dalį atšaukė ar panaikino Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, vos tik tinkama tvarka gavusi išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos pranešimą, nutraukia priemones, paskirtas pagal 9 straipsnio 1 dalį.
   7.   Jeigu išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija pagal 1 dalies a punktą arba pagal 4 dalį pakeitė Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija atitinkamai:

               a)

               laikydamasi 9 straipsnio iš dalies pakeičia priemones, paskirtas remiantis Europos apsaugos orderiu; arba

               b)

               atsisako vykdyti pakeistą draudimą ar apribojimą tais atvejais, kai jis neatitinka 5 straipsnyje nurodytų draudimų ar apribojimų rūšių arba kai pagal 7 straipsnį Europos apsaugos orderyje pateikta informacija yra neišsami ar per vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos pagal 9 straipsnio 4 dalį nustatytą terminą nebuvo pateikta patikslinta informacija.

         14 straipsnis
   Priemonių, paskirtų remiantis Europos apsaugos orderiu, nutraukimo pagrindai
   1.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija gali nutraukti priemones, paskirtas vykdant Europos apsaugos orderį:

               a)

               jeigu yra aiškus pagrindas manyti, kad saugomas asmuo negyvena arba jo nėra vykdančiosios valstybės teritorijoje arba jis galutinai išvyko iš tos teritorijos;

               b)

               kai pagal jos nacionalinę teisę pasibaigia priemonių, paskirtų vykdant Europos apsaugos orderį, maksimalus galiojimo laikotarpis;

               c)

               13 straipsnio 7 dalies b punkte nurodytu atveju; ar

               d)

               kai teismo sprendimas, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje, perkeliamas į vykdančiąją valstybę, jai pripažinus Europos apsaugos orderį.

         2.   Apie tokį sprendimą vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija nedelsdama informuoja išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją ir, jei įmanoma, saugomą asmenį.
   3.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, prieš nutraukdama priemones pagal 1 dalies b punktą, gali paprašyti išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos pateikti informaciją, ar tuo konkrečiu atveju esančiomis aplinkybėmis vis dar reikalinga Europos apsaugos orderio teikiama apsauga. Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija nedelsdama atsako į tokį prašymą.
   15 straipsnis
   Europos apsaugos orderio pripažinimui teikiamas prioritetas
   Europos apsaugos orderio pripažinimui teikiamas toks pat prioritetas, kuris būtų taikytinas panašiu atveju nacionaliniu lygiu, atsižvelgiant į bet kurias konkrečias bylos aplinkybes, įskaitant klausimo skubumą, į datą, kurią numatyta, kad saugomas asmuo atvyks į vykdančiosios valstybės teritoriją, ir, jei įmanoma, saugomam asmeniui gresiančio pavojaus dydį.
   16 straipsnis
   Kompetentingų institucijų tarpusavio konsultacijos
   Atitinkamais atvejais išduodančiosios valstybės ir vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos gali konsultuotis viena su kita, siekdamos sudaryti palankesnes sąlygas sklandžiai ir efektyviai taikyti šią direktyvą.
   17 straipsnis
   Kalbos
   1.   Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija išverčia Europos apsaugos orderį į vykdančiosios valstybės valstybinę kalbą arba į vieną iš jos valstybinių kalbų.
   2.   Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija išverčia 12 straipsnyje nurodytą formą į išduodančiosios valstybės valstybinę kalbą arba į vieną iš jos valstybinių kalbų.
   3.   Priimant šią direktyvą arba vėliau bet kuri valstybė narė pareiškime, kurį ji deponuoja Komisijoje, gali nurodyti, kad ji priims vertimą į vieną ar daugiau Sąjungos kitų oficialių kalbų.
   18 straipsnis
   Išlaidos
   Vykdančioji valstybė padengia šios direktyvos taikymo išlaidas pagal savo nacionalinę teisę, išskyrus išlaidas, kurios atsiranda išskirtinai išduodančiosios valstybės teritorijoje.
   19 straipsnis
   Ryšys su kitomis sutartimis ir susitarimais
   1.   Valstybės narės gali toliau taikyti dvišales ar daugiašales sutartis ar susitarimus, kurie galioja šios direktyvos įsigaliojimo metu, jei pagal juos galima praplėsti ar papildyti šios direktyvos tikslus ir supaprastinti apsaugos priemonių taikymo tvarką ar jai sudaryti dar palankesnes sąlygas.
   2.   Įsigaliojus šiai direktyvai, valstybės narės gali sudaryti dvišales ar daugiašales sutartis ar susitarimus, jei pagal juos galima praplėsti ar papildyti šios direktyvos tikslus ir supaprastinti apsaugos priemonių taikymo tvarką ar jai sudaryti palankesnes sąlygas.
   3.   Ne vėliau kaip 2012 m. balandžio 11 d. valstybės narės praneša Komisijai apie 1 dalyje nurodytas galiojančias sutartis ar susitarimus, kuriuos jos pageidauja toliau taikyti. Be to, valstybės narės praneša Komisijai apie visas 2 dalyje nurodytas naujas sutartis ar susitarimus per tris mėnesius nuo jų pasirašymo.
   20 straipsnis
   Ryšys su kitais teisės aktais
   1.   Ši direktyva neturi įtakos Reglamento (EB) Nr. 44/2001, Reglamento (EB) Nr. 2201/2003, 1996 m. Hagos konvencijos dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, pripažinimo, vykdymo ir bendradarbiavimo tėvų pareigų ir vaikų apsaugos priemonių srityje ir 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų taikymui.
   2.   Ši direktyva neturi įtakos Pamatinio sprendimo 2008/947/TVR ar Pamatinio sprendimo 2009/829/TVR taikymui.
   21 straipsnis
   Įgyvendinimas
   1.   Valstybės narės iki 2015 m. sausio 11 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos informuoja apie tai Komisiją.
   Valstybės narės, patvirtindamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės pagrindinių nuostatų tekstus.
   22 straipsnis
   Duomenų rinkimas
   Kad sudarytų palankesnes sąlygas vertinti šios direktyvos taikymą, valstybės narės praneša Komisijai aktualius duomenis, susijusius su Europos apsaugos orderio nacionalinių procedūrų taikymu, bent paprašytų išduoti, išduotų ir (arba) pripažintų Europos apsaugos orderių skaičių.
   23 straipsnis
   Peržiūra
   Ne vėliau kaip 2016 m. sausio 11 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šios direktyvos taikymo ataskaitą. Prireikus prie tos ataskaitos pridedami pasiūlymai dėl teisės aktų.
   24 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   25 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva pagal Sutartis skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2011 m. gruodžio 13 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BUZEK

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. SZPUNAR

      (1)  2010 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2011 m. lapkričio 24 d. Tarybos pozicija, priimta per pirmąjį svarstymą (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  OL C 115, 2010 5 4, p. 1.

      (3)  OL L 337, 2008 12 16, p. 102.

      (4)  OL L 294, 2009 11 11, p. 20.

      (5)  OL L 12, 2001 1 16, p. 1.

      (6)  OL L 338, 2003 12 23, p. 1.

      (7)  OL L 48, 2003 2 21, p. 3.

      (8)  OL L 350, 2008 12 30, p. 60.

      (9)  OL L 348, 2008 12 24, p. 130.

      I PRIEDAS

         EUROPOS APSAUGOS ORDERIS,

      nurodytas

         2011 m. GRUODŽIO 13 d. EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVOS 2011/99/ES DĖL EUROPOS APSAUGOS ORDERIO 7 STRAIPSNYJE

         Šioje formoje pateikta informacija turi būti tvarkoma laikantis atitinkamo konfidencialumo

      II PRIEDAS

         FORMA,
      nurodyta

         2011 m. GRUODŽIO 13 d. EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVOS 2011/99/ES DĖL EUROPOS APSAUGOS ORDERIO 12 STRAIPSNYJE

         PRANEŠIMAS APIE PRIEMONĖS, KURI PASKIRTA REMIANTIS EUROPOS APSAUGOS ORDERIU, PAŽEIDIMĄ

         Šioje formoje pateikta informacija turi būti tvarkoma laikantis atitinkamo konfidencialumo