title: 2008 m. balandžio 8 d. Komisijos direktyva 2008/47/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 75/324/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su aerozolių balionėliais, suderinimo, siekiant ją suderinti su technikos pažanga (Tekstas svarbus EEE)

text:
9.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 96/15

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2008/47/EB
   2008 m. balandžio 8 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 75/324/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su aerozolių balionėliais, suderinimo, siekiant ją suderinti su technikos pažanga
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1975 m. gegužės 20 d. Tarybos direktyvą 75/324/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su aerozolių balionėliais, suderinimo (1), ypač į jos 5 straipsnį ir 10 straipsnio 3 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Dėl techninės pažangos ir inovacijų atsirado galimybių į rinką pateikti daugiau sudėtingesnės konstrukcijos aerozolių balionėlių, kurių charakteristikos skiriasi nuo tradicinių balionėlių. Tačiau Direktyvos 75/324/EEB nuostatų nepakanka, siekiant garantuoti tokių netradicinių aerozolių balionėlių aukšto lygio saugą. Dėl savitos netradicinių aerozolių balionėlių konstrukcijos gali kilti direktyvos saugumo nuostatose, patikslintose pagal žinomą tradicinių aerozolių balionėlių konstrukciją, neaptartų pavojų saugai. Todėl būtina, kad gamintojas atliktų pavojų analizę, tinkamai atsižvelgdamas į visus saugos aspektus.

               (2)

               Tam tikrais atvejais, atliekant pavojų analizę, privaloma atsižvelgti į riziką, kylančią įprastomis ar pagrįstai numatomomis naudojimo sąlygomis įkvėpiant purslus, išpurkštus iš aerozolių balionėlio, atsižvelgiant į lašelių dydį ir lašelių pasiskirstymą pagal dydį, o taip pat į fizines ir chemines medžiagų savybes, nes dėl mažų aerozolių lašelių įkvėpimo tokiomis naudojimo sąlygomis gali būti padaryta žala vartotojų sveikatai, net jei aerozolių balionėlis tinkamai klasifikuojamas ir ženklinamas vadovaujantis 1999 m. gegužės 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/45/EB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų dėl pavojingų medžiagų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo suderinimo (2).

               (3)

               Apsaugos sąlygą, numatytą Direktyvos 75/324/EEB 10 straipsnyje, pritaikė viena valstybė narė. Priimta apsaugos priemonė yra pagrįsta, atsižvelgiant į aerozolių balionėlių turinio keliamą liepsnumo riziką įprastomis ar pagrįstai numatomomis naudojimo sąlygomis.

               (4)

               Dabartinės aerozolių balionėlių turinio liepsnumo apibrėžties nepakanka, kad visais atvejais būtų garantuojama aukšto lygio sauga. Visų pirma, nors kai kurių purškiamųjų aerozolių balionėlių turinys nėra apibrėžtas kaip „liepsnus“ pagal 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo (3) VI priede nurodytus kriterijus, įprastomis ar pagrįstai numatomomis aerozolių balionėlio naudojimo sąlygomis jis gali užsidegti. Be to, dabartiniai liepsnumo kriterijai taikomi tik cheminėms medžiagoms ir preparatams, tinkamai neatsižvelgiant į ypatingas fizines purškiamųjų aerozolių balionėlių savybes arba konkrečias naudojimo sąlygas.

               (5)

               Siekiant užtikrinti optimalų saugos lygį ir atsižvelgiant į aerozolių balionėlių ypatumus, nustatant naujuosius aerozolių balionėlių liepsnumo klasifikavimo kriterijus turėtų būti taip pat atsižvelgiama į pavojus, susijusius su aerozolių balionėlių turiniu purškimu, ir konkrečias aerozolių balionėlių naudojimo sąlygas, ne tik paties turinio fizines ir chemines savybes.

               (6)

               Šiuo metu galiojančiomis Direktyvos 75/324/EEB nuostatomis nustatytas reikalavimas visus pripildytus aerozolių balionėlius panardinti į karšto vandens vonią, siekiant įvertinti jų sandarumą ir atsparumą sprogimui. Tačiau karščiui neatsparūs aerozolių balionėliai negali išlaikyti šio bandymo. Dėl technologinės pažangos atsirado kitų alternatyvių metodų atlikti baigiamąjį aerozolių balionėlių atsparumo sprogimui ir sandarumo vertinimą, garantuojantį tokį patį saugos lygį.

               (7)

               Šiuo metu galiojančiomis Direktyvos 75/324/EEB nuostatomis nustatyta galimybė naudoti bandymų metodiką, kurią taikant galima gauti rezultatus, lygiaverčius rezultatams, gautiems taikant vandens vonios metodą, jeigu susitariama su 6 straipsnyje minėtu komitetu. Tačiau atrodo, kad šią procedūrą labai sudėtinga įgyvendinti praktiškai, todėl ji niekada nebuvo taikoma. Todėl, siekiant sudaryti ekonominių operacijų vykdytojams galimybę pasinaudoti technologinės pažangos teikiama nauda, tačiau, užtikrinus tinkamą techninę kompetenciją, nekeliant pavojaus dabartinio lygio saugai, būtina, kad, vietoj direktyvos 6 straipsnyje minėto komiteto, alternatyvius bandymų metodus patvirtintų atitinkamos valstybių narių kompetentingos institucijos, paskirtos pagal 1994 m. lapkričio 21 d. Tarybos direktyvą 94/55/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu keliais, suderinimo (4).

               (8)

               Dėl saugumo susirūpinta sprogus ir tapus nesandariems aukštoje temperatūroje kaitinamiems metaliniams aerozolių balionėliams (pavyzdžiui, automobiliuose, neapsaugotuose nuo saulės spinduliuotės). Todėl būtina riboti maksimalų pripildymo lygį, nustatant vienodą kiekį visų tipų aerozolių balionėliams.

               (9)

               Daugelis aplinkai tinkamų ir neliepsniųjų propelentų yra suslėgtosios dujos. Tačiau, dėl slėgio sumažėjimo aerozolių balionėliuose, kuriuose naudojami suslėgtųjų dujų propelentai, aerozolių balionėlių turinys baigiantis produkto naudojimo trukmei, paprastai sumažėja. Atitinkamai, suslėgtųjų dujų kaip propelentų naudojimas turėtų būti skatinamas padidinant maksimalų vidinį aerozolių balionėlių slėgį tiek, kad tai būtų saugu vartotojams.

               (10)

               Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 75/324/EEB.

               (11)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka direktyvos dėl aerozolių balionėlių derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 75/324/EB iš dalies keičiama pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2009 m. spalio 29 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikmenų lentelę.
   Valstybės narės taiko šias priemones nuo 2010 m. balandžio 29 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. balandžio 8 d.

            Komisijos vardu

         Günter VERHEUGEN

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 147, 1975 6 9, p. 40. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 807/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 36).

      (2)  OL L 200, 1999 7 30, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 396, 2006 12 30, p. 1, ištaisyta OL L 136, 2007 5 29, p. 3).

      (3)  OL 196, 1967 8 16, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/121/EB (OL L 396, 2006 12 30, p. 851, ištaisyta OL L 136, 2007 5 29, p. 281).

      (4)  OL L 319, 1994 12 12, p. 7. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2006/89/EB (OL L 305, 2006 11 4, p. 4).

      PRIEDAS
      Direktyva 75/324/EEB iš dalies keičiama taip:

                  1.

                  8 straipsnyje pridedama tokia 1a pastraipa:
                  „1a   Jeigu aerozolių balionėlyje yra priedo 1.8. punkte nurodytų liepsniųjų sudedamųjų dalių, tačiau, remiantis priedo 1.9. punkte nustatytais kriterijais, aerozolių balionėlis nelaikomas „liepsniu“ arba „itin liepsniu“, ant etiketės gerai matomomis, įskaitomomis ir nenusitrinančiomis raidėmis privaloma nurodyti liepsnaus turinio kiekį aerozolių balionėlyje: „Liepsnaus turinio masės dalis – X %.““;

                  2.

                  9a straipsnis panaikinamas;

                  3.

                  Priedas iš dalies keičiamas taip:

                              a)

                              Punktas 1.8. pakeičiamas taip:
                              „1.8.   Liepsnusis aerozolių balionėlių turinys
                              Aerozolių balionėlių turinys laikomas liepsniu, jeigu jame yra bet kuri sudedamoji dalis, klasifikuojama kaip liepsni:

                                          a)

                                          liepsnusis skystis – tai skystis, kurio pliūpsnio temperatūra ne aukštesnė kaip 93 °C;

                                          b)

                                          liepsnioji kietoji medžiaga – tai kietoji medžiaga arba mišinys, kuris lengvai dega arba gali sukelti gaisrą ar prisidėti prie jo plitimo dėl trinties. Degiosios kietosios medžiagos – tai miltelių, granulių ar pastos pavidalo medžiagos ar mišiniai, kurie yra pavojingi, jei gali lengvai užsidegti nuo uždegimo šaltinio, pvz., degančio degtuko, ir jei liepsna sparčiai plinta;

                                          c)

                                          liepsniosios dujos – tai dujos arba dujų mišinys, 20 °C temperatūroje ir esant standartiniam 1,013 kPa slėgiui sudarantis degų oro mišinį.

                                    Ši apibrėžtis neapima piroforinių, savaime kaistančiųjų ar su vandeniu reaguojančiųjų medžiagų ir mišinių, kadangi šios medžiagos niekuomet nenaudojamos kaip aerozolių balionėlių turinio sudedamosios dalys.“;

                              b)

                              Įterpiamas toks 1.9. punktas:
                              „1.9.   Liepsnieji aerozoliai
                              Šioje direktyvoje aerozolis laikomas „neliepsniu“, „liepsniu“ arba „itin liepsniu“ atsižvelgiant į jo degimo cheminę šilumą ir liepsniųjų sudedamųjų dalių masės dalį:

                                          a)

                                          aerozolis klasifikuojamas kaip „itin liepsnus“, jeigu jo sudėtyje yra ne mažiau kaip 85 % liepsniųjų sudedamųjų dalių ir degimo cheminė šiluma ne mažesnė kaip 30 kJ/g;

                                          b)

                                          aerozolis klasifikuojamas kaip „neliepsnus“, jeigu jis turi ne daugiau kaip 1 % liepsniųjų sudedamųjų dalių ir degimo cheminė šiluma yra mažesnė kaip 20 kJ/g.

                                          c)

                                          Visiems kitiems aerozoliams taikomos šios liepsnumo klasifikavimo procedūros arba jie klasifikuojami kaip „itin liepsnūs“: užsidegimo atstumo bandymas, užsidegimo uždaroje erdvėje bandymas ir purškiamųjų putų degumo bandymas, laikantis 6.3. punkto reikalavimų.

                                    1.9.1.   Liepsnūs purškiamieji aerozoliai
                              Purškiamieji aerozoliai klasifikuojami atsižvelgiant į degimo cheminę šilumą ir remiantis užsidegimo atstumo bandymo rezultatais:

                                          a)

                                          jeigu degimo cheminė šiluma mažesnė nei 20 kJ/g:

                                                      i)

                                                      aerozolis klasifikuojamas kaip „liepsnus“, jei medžiaga užsidega ne mažesniu kaip 15 cm atstumu, tačiau mažesniu nei 75 cm;

                                                      ii)

                                                      aerozolis klasifikuojamas kaip „itin liepsnus“, jei medžiaga užsidega ne mažesniu kaip 75 cm atstumu;

                                                      iii)

                                                      Jeigu medžiaga neužsidega atliekant užsidegimo atstumo bandymą, atliekamas užsidegimo uždaroje erdvėje bandymas ir aerozolis klasifikuojamas kaip „liepsnus“, jei laiko ekvivalentas yra ne didesnis kaip 300 s/m3 ar deflagracijos tankis yra ne didesnis kaip 300 s/m3; kitais atvejais aerozolis klasifikuojamas kaip „neliepsnus“.

                                          b)

                                          jeigu degimo cheminė šiluma yra ne mažesnė kaip 20 kJ/g, aerozolis klasifikuojamas kaip „itin liepsnus“, jei medžiaga užsidega ne mažesniu kaip 75 cm atstumu; kitais atvejais aerozolis klasifikuojamas kaip „liepsnus“.

                                    1.9.2.   Liepsnūs purškiamųjų putų aerozoliai
                              Purškiamųjų putų aerozoliai klasifikuojami atsižvelgiant į purškiamųjų putų degumo bandymo rezultatus.

                                          a)

                                          Aerozolinis produktas klasifikuojamas kaip „itin liepsnus“, jeigu:

                                                      i)

                                                      liepsnos aukštis yra ne mažesnis kaip 20 cm, o trukmė – ne mažesnė kaip 2 s;
                                                      arba

                                                      ii)

                                                      liepsnos aukštis yra ne mažesnis kaip 4 cm, o trukmė – ne mažesnė kaip 7 s;

                                          b)

                                          Aerozolinis produktas, neatitinkantis a punkte nurodytų kriterijų, klasifikuojamas kaip „liepsnus“, jeigu liepsnos aukštis yra ne mažesnis kaip 4 cm, o trukmė – ne mažesnė kaip 2 s.“;

                              c)

                              Įterpiamas toks 1.10 punktas:
                              „1.10.   Degimo cheminė šiluma
                              Degimo cheminė šiluma ΔHc nustatoma arba:

                                          a)

                                          vadovaujantis pripažintomis technologijos taisyklėmis, pvz., nustatytomis standartuose, tokiuose kaip ASTM D 240, ISO 13943 86.1–86.3 punktai ir NFPA 30B, ar pateiktomis mokslinėje literatūroje,
                                          arba

                                          b)

                                          atliekant šiuos skaičiavimus:

                                    degimo cheminė šiluma (ΔHc) kilodžauliais gramui (kJ/g) gali būti apskaičiuota kaip teorinės degimo šilumos (ΔHcomb) ir degimo veiksmingumo, paprastai mažesnio už 1,0 (tipinis degimo veiksmingumas yra 0,95 arba 95 %), sandauga.
                              Jeigu aerozolis yra sudėtinis, degimo cheminė šiluma yra laikoma atskirų sudedamųjų dalių degimo šilumos svertinių verčių suma:

                              čia:

                                          ΔHc

                                          =

                                          produkto degimo cheminė šiluma (kJ/g);

                                          wi%

                                          =

                                          sudedamosios dalies masės dalis produkte;

                                          ΔHc(i)

                                          =

                                          produkto sudedamosios dalies savitoji degimo šiluma (kJ/g).

                                    Jeigu, atsižvelgiant į šios direktyvos nuostatas, degimo cheminė šiluma remiamasi kaip aerozolių liepsnumo vertinimo kriterijumi, už aerozolių balionėlių pateikimą į rinką atsakingas asmuo turi dokumente aprašyti taikytą degimo cheminės šilumos nustatymo metodą ir užtikrinti, kad šį dokumentą būtų galima gauti oficialia Bendrijos kalba etiketėje nurodytu adresu pagal 8 straipsnio 1 dalies a punktą.“;

                              d)

                              Po 2 punkto „Bendrosios nuostatos“ ir prieš 2.1. punktą įterpiama ši nuostata:
                              „Nepažeidžiant konkrečių priedo nuostatų dėl reikalavimų, susijusių su liepsnumu ir pavojumi dėl slėgio, už aerozolių balionėlių pateikimą į rinką atsakingas asmuo yra įpareigotas atlikti pavojų analizę, siekdamas nustatyti su aerozolių balionėliais susijusius pavojus. Tam tikrais atvejais atliekant šią analizę atsižvelgiama į riziką, kylančią įprastomis ar pagrįstai numatomomis naudojimo sąlygomis įkvėpiant purslus, išpurkštus iš aerozolių balionėlio, atsižvelgiant į lašelių pasiskirstymą kartu su fizinėmis ir cheminėmis sudedamųjų dalių savybėmis. Po to jis privalo balionėlį suprojektuoti, sukonstruoti ir išbandyti bei, jei taikoma, parengti specialius teiginius dėl jo naudojimo, atsižvelgdamas į atliktą analizę.“;

                              e)

                              2.2. punkto b dalis pakeičiama taip:

                                          „b)

                                          Jeigu pagal 1.9. punkte nustatytus kriterijus aerozolis klasifikuojamas kaip „liepsnus“ arba „itin liepsnus“:

                                                      —

                                                      atviros liepsnos simbolis pagal Direktyvos 67/548/EEB II priede nurodytą pavyzdį,

                                                      —

                                                      nuoroda „liepsnus“ ar „itin liepsnus“, atsižvelgiant į aerozolių skirstymą į „liepsnius“ ar „itin liepsnius“.“;

                              f)

                              2.3. punkto a dalis ir 2.3. punkto b dalis pakeičiamos taip:

                                          „a)

                                          kad ir iš ko jis būtų sudarytas: papildomi įspėjimai apie naudojimą, atkreipiantys vartotojo dėmesį į konkrečius produkto keliamus pavojus; jeigu prie aerozolių balionėlio pridedamos atskiros naudojimo instrukcijos, jos privalo taip pat atitikti tokius įspėjimus apie naudojimą;

                                          b)

                                          jeigu aerozolis klasifikuojamas kaip „liepsnus“ arba „itin liepsnus“, remiantis 1.9. punkte nustatytais kriterijais, tokie įspėjimai:

                                                      —

                                                      Direktyvos 67/548/EEB IV priede nustatytos saugos frazės S2 ir S16,

                                                      —

                                                      „Nepurkšti į atvirą liepsną ar ant bet kokios įkaitintos medžiagos“.“;

                              g)

                              Įterpiamas toks 2.4. punktas:
                              „2.4.   Skystosios fazės tūris
                              50 °C temperatūroje skystosios fazės tūris turi būti ne didesnis kaip 90 % grynosios talpos.“

                              h)

                              3.1.2. punktas pakeičiamas taip:
                              „3.1.2.   Pripildymas
                              50 °C temperatūroje slėgis aerozolių balionėlyje turi būti ne didesnis kaip 12 barų.
                              Tačiau jeigu aerozolyje nėra dujų arba dujų mišinio, 20 °C temperatūroje sudarančių degų oro mišinį ir kai standartinis slėgis yra 1,013 kPa, didžiausias 50 °C temperatūroje leistinas slėgis yra 13,2 barų.“

                              i)

                              3.1.3. 4.1.5. ir 4.2.4. punktai išbraukiami.

                              j)

                              6.1.4. punktas pakeičiamas taip:
                              „6.1.4.   Pripildytų aerozolių balionėlių galutinė patikra
                              6.1.4.1.   Aerozolių balionėliams taikomas vienas iš šių galutinių bandymų metodų.
                              a)   Karšto vandens vonios bandymas
                              Visi pripildyti aerozolių balionėliai panardinami į karšto vandens vonią.

                                          i)

                                          Vandens vonios temperatūra ir bandymo trukmė turi būti tokios, kad aerozolių balionėlių vidinis slėgis pasiektų aerozolių sudedamųjų dalių slėgį pastovioje 50°C temperatūroje.

                                          ii)

                                          Visi aerozolių balionėliai, ant kurių pastebimi akivaizdžios liekamosios deformacijos ar nesandarumo požymiai, privalo būti atmesti.

                                    b)   Galutiniai kaitinimo bandymo metodai
                              Gali būti naudojami kiti aerozolių balionėlių sudedamųjų dalių kaitinimo metodai, jeigu jais garantuojama, kad kiekvieno pripildyto balionėlio slėgis ir temperatūra atitiks vertes, kurios būtinos atliekant karšto vandens vonios bandymą, o deformacijos ir nesandarumo požymiai bus nustatomi tokiu pačiu tikslumu, kaip ir atliekant karšto vandens vonios bandymą.
                              c)   Galutiniai šaldymo bandymo metodai
                              Gali būti naudojamas alternatyvus galutinis šaldymo bandymo metodas, jeigu jis atitinka aerozolių balionėlių bandymo metodo, kaip alternatyvos karšto vandens vonios bandymui, nuostatas, pateiktas Direktyvos 94/55/EB A priedo 6.2.4.3.2.2 punkte.
                              6.1.4.2.   Remiantis 6.1.4.1. punkto c dalimi, aerozolių balionėliams, kurių slėgio charakteristikos po pripildymo ir prieš pirmąjį naudojimą keičiasi dėl fizinio ir cheminio jų sudedamųjų dalių virsmo, turėtų būti taikomi galutiniai šaldymo bandymo metodai.
                              6.1.4.3.   Remiantis 6.1.4.1. punkto b dalimi ir 6.1.4.1. punkto c dalimi, taikant bandymo metodus:

                                          a)

                                          bandymo metodas privalo būti patvirtintas kompetentingos institucijos;

                                          b)

                                          už aerozolių balionėlių pateikimą į rinką atsakingas asmuo privalo pateikti kompetentingai institucijai patvirtinimo paraišką. Prie paraiškos privalo būti pridėtas metodą apibūdinantis techninis dokumentas;

                                          c)

                                          už aerozolių balionėlių pateikimą į rinką atsakingas asmuo priežiūros tikslais privalo saugoti kompetentingos institucijos patvirtinimą, techninę bylą, kurioje aprašomas metodas, ir, jeigu taikoma, patikros ataskaitas, kuriuos, remiantis 8 straipsnio 1 dalies a punktu, būtų galima gauti etiketėje nurodytu adresu;

                                          d)

                                          techninė byla privalo būti parengta oficialia Bendrijos kalba arba turi būti jos patvirtinta kopija;

                                          e)

                                          kompetentinga institucija – tai pagal Direktyvą 94/55/EB kiekvienoje valstybėje narėje paskirta institucija.“;

                              k)

                              Įterpiamas toks 6.3. punktas:
                              „6.3.   Aerozolių liepsnumo bandymai
                              6.3.1.   Purškiamųjų aerozolių užsidegimo atstumo bandymas
                              6.3.1.1.   Įvadas

                                          6.3.1.1.1.

                                          Šiame bandymų standarte aprašomas aerozolių purslų užsidegimo atstumo nustatymo metodas, siekiant įvertinti keliamą liepsnos pavojų. Siekiant nustatyti, ar purslai užsidegs ir degs nenutrūkstamai, aerozolis purškiamas uždegimo šaltinio kryptimi kas 15°cm. Užsidegimu ir nenutrūkstamu degimu laikoma mažiausiai 5 s trukmės stabili liepsna. Uždegimo šaltiniu laikomas dujų degiklis, kurio liepsna yra 4–5 cm aukščio, melsva ir nekaitri.

                                          6.3.1.1.2.

                                          Šis bandymas taikytinas aerozoliniams produktams, kurių purškimo nuotolis yra ne mažesnis kaip 15 cm. Šis bandymas netaikomas aerozoliniams produktams, kurių purškimo nuotolis yra mažesnis kaip 15 cm, tokiems kaip purškiamosios putos, lakas, gelis ir pasta arba dozatorių turintiems produktams. Putų, lako, gelio ar pastos pavidalo purškiamiesiems aerozoliniams produktams taikomas aerozolinių putų degumo bandymas.

                                    6.3.1.2.   Prietaisai ir medžiaga

                                          6.3.1.2.1.

                                          Reikalingi tokie prietaisai:

                                                      pastovios 20 °C temperatūros vandens vonia

                                                      paklaida ± 1 °C

                                                      kalibruotos laboratorinės svarstyklės (balansinės)

                                                      paklaida ± 0,1 g

                                                      chronometras (laikmatis)

                                                      paklaida ± 0,2 s

                                                      matavimo skalė, stovas ir spaustuvas

                                                      matavimo vienetas – cm

                                                      dujų degiklis su stovu ir spaustuvu

                                                      termometras

                                                      paklaida ± 1 °C

                                                      higrometras

                                                      paklaida ± 5 %

                                                      slėgio manometras

                                                      paklaida ± 0,1 baro

                                    6.3.1.3.   Procedūra
                              6.3.1.3.1.   Bendrieji reikalavimai

                                          6.3.1.3.1.1.

                                          Prieš atliekant bandymą, kiekvienas aerozolių balionėlis kondicionuojamas ir paruošiamas purškiant maždaug 1 s. Šio veiksmo tikslas – pašalinti iš vamzdelio nehomogeninę medžiagą.

                                          6.3.1.3.1.2.

                                          Privaloma griežtai laikytis naudojimo instrukcijų, o taip pat nurodymo, kaip naudoti balionėlį – stačią ar apverstą. Jeigu būtina pakratyti, prieš bandymą balionėlis nedelsiant pakratomas.

                                          6.3.1.3.1.3.

                                          Bandymas atliekamas nuo skersvėjo apsaugotoje vėdinamoje patalpoje, palaikant 20 °C ± 5 °C kontroliuojamą temperatūrą ir 30–80 % santykinę drėgmę.

                                          6.3.1.3.1.4.

                                          Kiekvienas balionėlis bandomas:

                                                      a)

                                                      kai jis pilnas, atliekant visą procedūrą, dujų degiklį pastačius 15–90 cm atstumu nuo aerozolių balionėlio vožtuvo;

                                                      b)

                                                      kai nominalus pripildymo lygis yra 10–12 % (% masės), atliekant tik vieną bandymą: arba 15 cm atstumu nuo vožtuvo, jei purslai iš pilno balionėlio neužsidegė, arba pilno balionėlio purslų užsidegimo atstumu, tačiau atitraukus dar 15 cm.

                                          6.3.1.3.1.5.

                                          Atliekant bandymą, balionėlis statomas pagal etiketėje nurodytas instrukcijas. Uždegimo šaltinis statomas atitinkamai.

                                          6.3.1.3.1.6.

                                          Pagal šią procedūrą reikalaujama, kad bandymas su purslais būtų atliekamas kas 15 cm 15–90 cm atstumu nuo degiklio liepsnos iki aerozolio balionėlio vožtuvo. Efektyvu pradėti, kai atstumas nuo degiklio liepsnos iki balionėlio vožtuvo – 60 cm. Jeigu purslai užsidega 60 cm atstumu, atstumas nuo degiklio liepsnos iki aerozolio balionėlio vožtuvo didinimas 15 cm. Jeigu 60 cm atstumu nuo degiklio liepsnos iki aerozolio balionėlio vožtuvo medžiaga neužsidega, atstumas mažinamas 15 cm. Procedūros tikslas – nustatyti didžiausią atstumą nuo balionėlio vožtuvo iki degiklio liepsnos, kai purslai ima degti nenutrūkstamai, arba nustatyti, kad medžiaga negali užsidegti 15 cm atstumu nuo degiklio liepsnos iki balionėlio vožtuvo.

                                    6.3.1.3.2.   Bandymo procedūra

                                          a)

                                          Mažiausiai trys pilni kiekvieno produkto aerozolių balionėliai kondicionuojami 20 °C ± 1 °C temperatūroje, prieš visus bandymus ne mažiau kaip 95 % balionėlio panardinant ne trumpiau kaip 30 min. į vandenį (jeigu aerozolių balionėlis visai panardinamas, pakanka 30 min. trukmės kondicionavimo).

                                          b)

                                          Vadovaujamasi bendraisiais reikalavimais. Registruojama aplinkos temperatūra ir santykinė drėgmė.

                                          c)

                                          Aerozolių balionėlis pasveriamas ir pažymima jo masė.

                                          d)

                                          Nustatomas vidinis balionėlio slėgis ir pirminio debito lygis 20 °C ± 1 °C temperatūroje (siekiant pašalinti aerozolių balionėlius, kurie yra su defektais arba nepilni).

                                          e)

                                          Dujų degiklis dedamas ant plokščio horizontalaus paviršiaus arba spaustuvu tvirtinamas prie stovo.

                                          f)

                                          Dujų degiklis uždegamas; liepsna turi būti nekaitri ir maždaug 4–5 cm aukščio.

                                          g)

                                          Balionėlis dedamas taip, kad vožtuvo anga būtų reikiamu atstumu nuo liepsnos. Bandant aerozolių balionėlį, jis dedamas arba stačias, arba apverstas, atsižvelgiant į numatytą naudojimo būdą.

                                          h)

                                          Vožtuvo apertūra sulyginama su degiklio liepsna, užtikrinant, kad apertūra būtų tinkamai nukreipta ir nutaikyta į liepsną (žr. 6.3.1.1 pav.). Purslai purškiami pro viršutinę liepsnos dalį.
                                          6.3.1.1   pav.

                                          i)

                                          Vadovaujamasi bendraisiais reikalavimais, susijusiais su balionėlio kratymu.

                                          j)

                                          Spustelėjus aerozolių balionėlio vožtuvą, 5 s purškiamos sudedamosios dalys, nebent medžiaga užsidega. Užsidegus medžiagai, purškiama toliau ir nuo užsidegimo pradžios 5 s fiksuojama liepsnos trukmė.

                                          k)

                                          Pateiktoje lentelėje pažymimi užsidegimo atstumo tarp dujų degiklio ir aerozolių balionėlio matavimo rezultatai.

                                          l)

                                          Jeigu vykdant j veiksmą medžiaga neužsidega, aerozolis bandomas kitomis kryptimis, pvz., apverčiant balionėlį, jeigu naudojant produktą balionėlis turi būti laikomas statmenai, siekiant patikrinti, ar medžiaga užsidegs.

                                          m)

                                          Dar du kartus pakartojami g–l veiksmai (iš viso 3 kartus), tą patį balionėlį bandant tuo pačiu atstumu nuo dujų degiklio iki aerozolių balionėlio vožtuvo.

                                          n)

                                          Bandymo procedūra kartojama su kitais dviem to paties produkto aerozolių balionėliais tuo pačiu atstumu nuo dujų degiklio iki aerozolių balionėlio vožtuvo.

                                          o)

                                          Bandymo procedūros g–n veiksmai kartojami 15–90 cm atstumu nuo aerozolių balionėlio vožtuvo iki dujų degiklio, atsižvelgiant į kiekvieno bandymo rezultatus (taip pat žr. 6.3.1.3.1.4. ir 6.3.1.3.1.5. punktus).

                                          p)

                                          Balionėlių, kurie bandymo pradžioje buvo pilni, bandymo procedūra baigiama, jeigu 15 cm atstumu medžiaga neužsidega. Procedūra taip pat baigiama, jeigu medžiaga užsidega ir 90 cm atstumu dega nenutrūkstamai. Jeigu 15 cm atstumu medžiaga neužsidegė, pažymima, kad medžiaga neužsidegė. Visomis kitomis aplinkybėmis, medžiagai užsidegus ir nenutrūkstamai degant, didžiausias atstumas tarp degiklio liepsnos ir aerozolių balionėlio vožtuvo pažymimas kaip „užsidegimo atstumas“.

                                          q)

                                          Be to, vienas bandymas atliekamas su trimis balionėliais, kurių nominalus pripildymo lygis yra 10–12 %. Šie balionėliai bandomi, nustačius tokį atstumą tarp aerozolių balionėlio vožtuvo ir degiklio liepsnos, kuris atitinka „pilnų balionėlių liepsnos užsidegimo atstumą + 15 cm“.

                                          r)

                                          Aerozoliai iš balionėlio purškiami ne ilgesniais kaip 30 s intervalais, kol jo pripildymo lygis (masės vienetais) tampa 10–12 %. Tarp purškimo intervalų daromos ne mažesnės kaip 300 s trukmės pertraukos. Per šias pertraukas balionėliai dedami į vandens vonią ir kondicionuojami.

                                          s)

                                          Bandant balionėlius, kurių nominalus pripildymo lygis yra 10–12 %, g–n veiksmai kartojami, praleidžiant l ir m veiksmus. Šis bandymas atliekamas tik vienoje padėtyje – arba kai aerozolių balionėlis yra stačias, arba kai jis yra apverstas, atsižvelgiant į tai, kokioje padėtyje medžiaga užsidegė (jeigu užsidegė), kai buvo bandomi pripildyti balionėliai.

                                          t)

                                          Toliau nurodytoje 6.3.1.1 lentelėje pažymimi visi rezultatai.

                                    6.3.1.3.2.1.   Visi bandymai atliekami traukos spintoje, kuri laikoma gerai vėdinamoje patalpoje. Traukos spintos ir patalpos po visų bandymų gali būti vėdinamos ne mažiau kaip 3 min. Kad degimo produktai nepatektų į kvėpavimo takus, imamasi visų reikiamų atsargumo priemonių.
                              6.3.1.3.2.2.   Balionėliai, kurių nominalus pripildymo lygis 10–12 %, bandomi tik vieną kartą. Rezultatų lentelėse turi būti nurodomas tik vienas balionėlio bandymo rezultatas.
                              6.3.1.3.2.3.   Jeigu atliekant bandymą, balionėlį padėjus taip, kaip jį numatyta naudoti, gaunamas neigiamas rezultatas, bandymas kartojamas balionėlį padedant taip, kad būtų galima kuo greičiau pasiekti teigiamą rezultatą.
                              6.3.1.4.   Rezultatų vertinimo metodas
                              6.3.1.4.1.   Visi rezultatai registruojami. Toliau nurodyta 6.3.1.1 lentelė pateikiama kaip „rezultatų lentelės“ pavyzdys.
                              6.3.1.1   lentelė

                                          Data

                                          Temperatūra … °C
                                          Santykinė drėgmė … %

                                          Produkto pavadinimas

                                          Tūris

                                          Balionėlis Nr. 1

                                          Balionėlis Nr. 2

                                          Balionėlis Nr. 3

                                          Pradinis pripildymo lygis

                                          %

                                          %

                                          %

                                          Balionėlio atstumas

                                          Bandymas

                                          1

                                          2

                                          3

                                          1

                                          2

                                          3

                                          1

                                          2

                                          3

                                          15 cm

                                          Užsidegė?
                                          Taip arba Ne

                                          30 cm

                                          Užsidegė?
                                          Taip arba Ne

                                          45 cm

                                          Užsidegė?
                                          Taip arba Ne

                                          60 cm

                                          Užsidegė?
                                          Taip arba Ne

                                          75 cm

                                          Užsidegė?
                                          Taip arba Ne

                                          90 cm

                                          Užsidegė?
                                          Taip arba Ne

                                          Pastabos, įskaitant balionėlio padėtį

                                    6.3.2.   Užsidegimo uždaroje erdvėje bandymas
                              6.3.2.1.   Įvadas
                              Šiame bandymų standarte aprašomas metodas, skirtas nustatyti iš aerozolių balionėlių purškiamų produktų liepsnumą, atsižvelgiant į jų savybę užsidegti mažoje arba uždaroje erdvėje. Aerozolių balionėlio turinys purškiamas į cilindro formos bandymo indą su degančia žvake. Jeigu medžiaga pastebimai užsidega, pažymimas praėjęs laikas ir išpurkštas kiekis.
                              6.3.2.2.   Prietaisai ir medžiaga
                              6.3.2.2.1.   Reikalingi tokie prietaisai:

                                          chronometras (laikmatis)

                                          paklaida ± 0,2 s

                                          pastovios 20 °C temperatūros vandens vonia

                                          paklaida ± 1 °C

                                          kalibruotos laboratorinės svarstyklės (balansinės)

                                          paklaida ± 0,1 g

                                          termometras

                                          paklaida ± 1 °C

                                          higrometras

                                          paklaida ± 5 %

                                          slėgio manometras

                                          paklaida ± 0,1 baro

                                          cilindro formos bandymo indas

                                          žr. toliau.

                                    6.3.2.2.2.   Bandymo prietaisų parengimas
                              6.3.2.2.2.1.   Maždaug 200 dm3 tūrio, 600 mm skersmens ir 720 mm ilgio cilindro formos indas, kurio galas iš vienos pusės yra atviras, parengiamas taip:

                                          a)

                                          prie atvirojo indo galo priderinamas vyriais pritvirtintas dangtis; arba

                                          b)

                                          vietoj dangčio galima naudoti 0,01–0,02 mm storio plastikinę plėvelę. Jeigu atliekant bandymą naudojama plastikinė plėvelė, ji privalo būti naudojama taip: plėvelė ištempiama virš atvirojo cilindro galo ir pritvirtinama elastine juosta. Elastinė juosta turi būti tokio stiprumo, kad, apjuosus ja ant šono paverstą cilindrą ir prie jos žemiausios dalies prikabinus 0,45 kg svorio masę, juosta išsitemptų tik 25 mm. Pradėjus pjauti 50 mm atstumu nuo cilindro krašto, plėvelėje padaroma 25 mm įpjova. Patikrinama, ar plėvelė įtempta;

                                          c)

                                          kitame cilindro gale, 100 mm atstumu nuo krašto išgręžiama 50 mm skersmens skylė, kad, pastačius ir parengus bandymui indą, anga būtų viršuje (6.3.2.1 pav.);
                                          6.3.2.1   pav.

                                          d)

                                          ant 200 × 200 mm metalinio stovo padedama 20–40 mm skersmens ir 10 mm aukščio žvakė iš parafino. Kai žvakės aukštis tampa mažesnis nei 80 mm, ji pakeičiama. Nuo purslų poveikio žvakės liepsna apsaugoma 150 mm pločio ir 200 mm aukščio deflektoriumi, apimančiu 45° kampo plokštumą 150 mm atstumu nuo reflektoriaus pagrindo (6.3.2.2 pav.);
                                          6.3.2.2   pav.

                                          e)

                                          ant metalinio stovo padėta žvakė dedama tiksliai tarp dviejų cilindro galų (6.3.2.3 pav.);
                                          6.3.2.3   pav.

                                          f)

                                          cilindras guldomas ant žemės arba stovo toje vietoje, kur temperatūra yra 15–25 °C. Bandomas produktas purškiamas į maždaug 200 dm3 tūrio cilindro, kuriame yra uždegimo šaltinis, vidų.

                                    6.3.2.2.2.2.   Paprastai, iš balionėlio purškiamam aerozoliniam produktui būdingas 90° kampas pagal vertikalią balionėlio ašį. Bandymo aprašymas ir aprašyta procedūra taikoma šios rūšies aerozoliniam produktui. Jeigu bandomi neįprastai naudojami aerozolių balionėliai (pvz., vertikalaus purškimo aerozolių balionėliai), vadovaujantis gerąja laboratorijų patirtimi, pvz., ISO/IEC 17025:1999 „Tyrimų ir kalibravimo laboratorijų kompetencijai keliami bendrieji reikalavimai“, būtina pažymėti, kaip buvo pakeista įranga ir procedūros.
                              6.3.2.3.   Procedūra
                              6.3.2.3.1.   Bendrieji reikalavimai

                                          6.3.2.3.1.1.

                                          Prieš atliekant bandymą, kiekvienas aerozolių balionėlis kondicionuojamas ir paruošiamas purškiant maždaug 1 s. Šio veiksmo tikslas – pašalinti iš vamzdelio nehomogeninę medžiagą.

                                          6.3.2.3.1.2.

                                          Privaloma griežtai laikytis naudojimo instrukcijų, o taip pat nurodymo, kaip naudoti balionėlį – stačią ar apverstą. Jeigu būtina pakratyti, prieš bandymą balionėlis nedelsiant pakratomas.

                                          6.3.2.3.1.3.

                                          Bandymai atliekami nuo skersvėjo apsaugotoje vėdinamoje aplinkoje, palaikant 20 °C ± 5 °C kontroliuojamą temperatūrą ir 30–80 % santykinę drėgmę.

                                    6.3.2.3.2.   Bandymo procedūra

                                          a)

                                          Mažiausiai 3 pilni kiekvieno produkto aerozolių balionėliai kondicionuojami 20 °C ± 1 °C temperatūroje, ne mažiau kaip 95 % balionėlio panardinant ne trumpiau kaip 30 min. į vandens vonią (jeigu aerozolių balionėlis visai panardinamas, pakanka 30 min. trukmės kondicionavimo).

                                          b)

                                          Išmatuojamas arba apskaičiuojamas faktinis cilindro tūris dm3;

                                          c)

                                          Vadovaujamasi bendraisiais reikalavimais. Registruojama aplinkos temperatūra ir santykinė drėgmė.

                                          d)

                                          Nustatomas vidinis balionėlio slėgis ir pirminio debito lygis 20 °C ± 1 °C temperatūroje (siekiant pašalinti aerozolių balionėlius, kurie yra su defektais arba nepilni);

                                          e)

                                          Vienas iš aerozolių balionėlių pasveriamas ir pažymima jo masė.

                                          f)

                                          Uždegama žvakė ir uždedamas dangtis (dangtelis arba plastikinė plėvelė).

                                          g)

                                          Aerozolių balionėlįs pastatomas taip, kad vožtuvo apertūra būtų 35 mm atstumu (arba arčiau, jeigu produktas purškiamas plačiai) nuo cilindro angos centro. Įjungiamas chronometras (laikmatis) ir, laikantis produkto naudojimo taisyklių, purslai nukreipiami į priešingo galo (dangtelio arba plastikinės plėvelės) centrą. Bandant aerozolių balionėlį, jis dedamas arba stačias, arba apverstas, atsižvelgiant į numatytą naudojimo būdą.

                                          h)

                                          Purškiama tol, kol medžiaga užsidega. Chronometras sustabdomas ir pažymimas praėjęs laikas. Dar kartą pasveriamas aerozolių balionėlis ir pažymima jo masė.

                                          i)

                                          Cilindras išvėdinamas ir išvalomas, pašalinant visus likučius, kurie gali turėti įtakos vėlesniems bandymams. Prireikus, cilindras atvėsinamas.

                                          j)

                                          Bandymo procedūros d–i veiksmai kartojami su kitais dviem to paties produkto aerozolių balionėliais (iš viso trimis; pastaba: visi balionėliai bandomi tik vieną kartą).

                                    6.3.2.4.   Rezultatų vertinimo metodas
                              6.3.2.4.1.   Parengiama bandymo ataskaita, kurioje pateikiama tokia informacija:

                                          a)

                                          išbandytasis produktas ir jo nuorodos;

                                          b)

                                          vidinis aerozolių balionėlio slėgis ir debito lygis;

                                          c)

                                          patalpos temperatūra ir santykinė drėgmė;

                                          d)

                                          kiek laiko reikia purkšti atliekant kiekvieną bandymą, kad medžiaga užsidegtų (pažymima, jeigu produktas neužsidega);

                                          e)

                                          išpurškiamo produkto masė (g) atliekant kiekvieną bandymą;

                                          f)

                                          faktinis cilindro tūris (dm3).

                                    6.3.2.4.2.   Laiko trukmę iki užsidegimo viename kubiniame metre (laiko ekvivalentą teq) galima apskaičiuoti taip:

                              6.3.2.4.3.   Deflagracijos tankis (Ddef), kurio reikia, kad bandymo metu įvyktų užsidegimas, gali būti apskaičiuojamas taip:

                              6.3.3.   Aerozolinių putų degumo bandymas
                              6.3.3.1.   Įvadas
                              6.3.3.1.1.   Šiame bandymų standarte aprašomas purškiamųjų putų, lako, gelio ir pastos forma purškiamų aerozolių purslų degumo nustatymo metodas. Purškiamųjų putų, lako, gelio ir pastos pavidalo aerozoliai (maždaug 5 g) purškiami ant laikrodžio stiklo, o uždegimo šaltinis (pvz., žvakė, vaškinė žvakė, degtukas ar žiebtuvėlis) dedamas prie apatinio laikrodžio stiklo krašto, siekiant pamatyti, ar purškiamosios putos, lakas, gelis ir pasta užsidegs ir degs nenutrūkstamai. Užsidegimu laikoma mažiausiai 5 s trukmės ir ne mažiau kaip 4 cm aukščio stabili liepsna.
                              6.3.3.2.   Prietaisai ir medžiaga
                              6.3.3.2.1.   Reikalingi tokie prietaisai:

                                          matavimo skalė, stovas ir spaustuvas

                                          matavimo vienetas – cm

                                          maždaug 150 mm skersmens ugniai atsparus laikrodžio stiklas

                                          chronometras (laikmatis)

                                          paklaida ± 0,2 s

                                          žvakė, vaškinė žvakė, degtukas ar žiebtuvėlis

                                          kalibruotos laboratorinės svarstyklės (balansinės)

                                          paklaida ± 0,1 g

                                          pastovios 20 °C temperatūros vandens vonia

                                          paklaida ± 1 °C

                                          termometras

                                          paklaida ± 1 °C

                                          higrometras

                                          paklaida ± 5 %

                                          slėgio manometras

                                          paklaida ± 0,1 baro

                                    6.3.3.2.2.   Laikrodžio stiklas dedamas ant ugniai atsparaus paviršiaus nuo skersvėjo apsaugotoje patalpoje, kurią po kiekvieno bandymo būtų galima išvėdinti. Matavimo skalė dedama tiesiog už laikrodžio stiklo ir stovo bei spaustuvu tvirtinama vertikaliai.
                              6.3.3.2.3.   Skalė dedama taip, kad jos gradacijos pradžia būtų tame pačiame horizontaliosios plokštumos taške kaip apatinis laikrodžio stiklo kraštas.
                              6.3.3.3.   Procedūra
                              6.3.3.3.1.   Bendrieji reikalavimai

                                          6.3.3.3.1.1.

                                          Prieš atliekant bandymą, kiekvienas aerozolių balionėlis turi būti kondicionuojamas ir paruošiamas purškiant maždaug 1 s. Šio veiksmo tikslas – pašalinti iš vamzdelio nehomogeninę medžiagą.

                                          6.3.3.3.1.2.

                                          Privaloma griežtai laikytis naudojimo instrukcijų, o taip pat nurodymo, kaip naudoti balionėlį – stačią ar apverstą. Jeigu būtina pakratyti, prieš bandymą balionėlis nedelsiant pakratomas.

                                          6.3.3.3.1.3.

                                          Bandymai atliekami nuo skersvėjo apsaugotoje vėdinamoje aplinkoje, palaikant 20 °C ± 5 °C kontroliuojamą temperatūrą ir 30–80 % santykinę drėgmę.

                                    6.3.3.3.2.   Bandymo procedūra

                                          a)

                                          Mažiausiai keturi pilni kiekvieno produkto aerozolių balionėliai kondicionuojami 20 °C ± 1 °C temperatūroje, prieš bandymą ne mažiau kaip 95 % balionėlio panardinant ne trumpiau kaip 30 min. į vandenį (jeigu aerozolių balionėlis visai panardinamas, pakanka 30 min. trukmės kondicionavimo).

                                          b)

                                          Vadovaujamasi bendraisiais reikalavimais. Registruojama aplinkos temperatūra ir santykinė drėgmė.

                                          c)

                                          Nustatomas vidinis balionėlio slėgis 20 °C ± 1 °C temperatūroje (siekiant pašalinti aerozolių balionėlius, kurie yra su defektais arba nepilni).

                                          d)

                                          Išmatuojamas bandomo aerozolinio produkto debito arba nuotėkio lygis, kad būtų galima kuo tiksliau įvertinti išpurkšto tiriamojo produkto kiekį.

                                          e)

                                          Pasveriamas vienas iš aerozolių balionėlių ir pažymima jo masė.

                                          f)

                                          Atsižvelgiant į išmatuotą debito arba nuotėkio lygį ir remiantis gamintojo instrukcijomis, ant švaraus laikrodžio stiklo vidurio išpurškiama maždaug 5 g produkto, stengiantis suformuoti ne didesnę kaip 25 mm dydžio krūvelę.

                                          g)

                                          Praėjus ne daugiau kaip 5 s nuo purškimo pabaigos, prie bandinio pagrindo krašto pridedamas uždegimo šaltinis ir nedelsiant įjungiamas chronometras (laikmatis). Prireikus, po maždaug dviejų sekundžių uždegimo šaltinis patraukiamas nuo bandinio krašto, siekiant patikrinti, ar medžiaga užsidegė. Jeigu bandinys akivaizdžiai neužsidegė, uždegimo šaltinis vėl pridedamas prie jo krašto.

                                          h)

                                          Jeigu medžiaga užsidega, pažymėkite:

                                                      i)

                                                      maksimalų liepsnos aukštį (cm) virš apatinės laikrodžio stiklo dalies;

                                                      ii)

                                                      liepsnos trukmę (s);

                                                      iii)

                                                      išpurkšto produkto masę, apskaičiuotą išdžiovinus ir vėl pasvėrus aerozolių balionėlį.

                                          i)

                                          Po kiekvieno bandymo bandymų patalpos nedelsiant išvėdinamos.

                                          j)

                                          Jeigu išpurkštas produktas neužsidega ir visą naudojimo laiką būna purškiamųjų putų ar pastos pavidalo, pakartojami e–i veiksmai. Prieš pridedant uždegimo šaltinį, 30 s, 1 min., 2 min. arba 4 min. su produktu nieko nedaroma.

                                          k)

                                          Bandymo procedūros e–j veiksmai kartojami dar du kartus (iš viso 3 kartus), bandant tą patį balionėlį.

                                          l)

                                          Bandymo procedūros e–k veiksmai kartojami dar du kartus, bandant kitus du to paties produkto balionėlius (iš viso tris balionėlius).

                                    6.3.3.4.   Rezultatų vertinimo metodas
                              6.3.3.4.1.   Parengiama bandymo ataskaita, kurioje nurodoma:

                                          a)

                                          ar produktas užsidega;

                                          b)

                                          maksimalus liepsnos aukštis (cm);

                                          c)

                                          liepsnos trukmė (s);

                                          d)

                                          išbandyto produkto masė.“


title: 2005 m. sausio 26 d. Komisijos direktyva 2005/6/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 71/250/EEB nuostatas, susijusias su analitinių rezultatų užrašymu ir aiškinimu, kaip reikalaujama Direktyvoje 2002/32/EBTekstas svarbus EEE

text:
27.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 24/33

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2005/6/EB
   2005 m. sausio 26 d.
   iš dalies keičianti Direktyvos 71/250/EEB nuostatas, susijusias su analitinių rezultatų užrašymu ir aiškinimu, kaip reikalaujama Direktyvoje 2002/32/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1970 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvą 70/373/EEB dėl Bendrijos mėginių paėmimo ir analizės metodų, taikomų valstybinei pašarų kontrolei, įvedimo (1), ypač į jos 2 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               1971 m. birželio 15 d. Komisijos direktyvoje 71/250/EEB, nustatančioje oficialiai pašarų kontrolei taikytinus Bendrijos analizės metodus (2), numatytos nuostatos rezultatams užrašyti.

               (2)

               Siekiant užtikrinti darnų 2002 m. gegužės 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/32/EB dėl nepageidaujamų medžiagų gyvūnų pašaruose (3) įgyvendinimo būdą visose valstybėse narėse, ypač svarbu, kad analitiniai rezultatai būtų užrašomi ir aiškinami vienodai.

               (3)

               Dėl to reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 71/250/EB.

               (4)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 71/250/EB iš dalies keičiama taip:

               1)

               1 straipsnyje po antros pastraipos pridedama tokia pastraipa:
               „Dėl nepageidaujamų medžiagų, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/32/EB (4), įskaitant dioksinus ir dioksinų tipo PCB, taikomas šios direktyvos priedo 1 skyriaus C poskyrio 3 punktas.“

               2)

               Priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per dvylika mėnesių nuo direktyvos įsigaliojimo, ją įgyvendina. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
   Valstybės narės, priimdamos minėtas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. sausio 26 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 170, 1970 8 3, p. 2. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 807/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 36).

      (2)  OL L 155, 1971 7 12, p. 13. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 1999/27/EB (OL L 118, 1999 5 6, p. 36).

      (3)  OL L 140, 2002 5 30, p. 10. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2003/100/EB (OL L 285, 2003 11 1, p. 33).

      (4)  OL L 140, 2002 5 30, p. 10.

      PRIEDAS
      Direktyvos 71/250/EB priedo 1 skyriaus (bendrosios nuostatos, taikytinos pašarų analizės metodams) C poskyryje (analizės metodų taikymas ir rezultatų užrašymas) pridedamas toks 3 punktas:

                     „3.

                     Dėl nepageidaujamų medžiagų, kaip apibrėžta Direktyvoje 2002/32/EB, įskaitant dioksinus ir dioksinų tipo PCB, laikoma, kad gyvūnų pašarams skirtas produktas neatitinka nustatyto didžiausio kiekio, jeigu manoma, kad analitinis rezultatas viršija didžiausią kiekį atsižvelgiant į išplėstąją matavimo neapibrėžtį ir koregavimą pagal išgavą. Atitiktis nustatoma pagal analizuojamą koncentraciją koreguotą pagal išgavą, atsižvelgiant į išplėstąją matavimo neapibrėžtį. Šis būdas taikomas tik tada, kai analizės metodas leidžia apskaičiuoti matavimo neapibrėžtį ir koregavimą pagal išgavą (tai, pvz., neįmanoma, kai atliekama mikroskopinė analizė).
                     Analitinis rezultatas užrašomas taip (jeigu taikomas analizės metodas leidžia apskaičiuoti matavimo neapibrėžtį ir išgavos dydį):

                                 a)

                                 su koregavimu pagal išgavą arba be jo, turi būti nurodytas užrašymo būdas ir išgava;

                                 b)

                                 „x +/- U“ – čia x yra analitinis rezultatas, o U – išplėstoji matavimo neapibrėžtis, taikant aprėpties koeficientą 2, kuris užtikrina maždaug 95 % pasikliovimo lygį.“


title: 2005 m. spalio 18 d. Komisijos direktyva 2005/67/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 86/298/EEB I ir II priedus, Tarybos direktyvos 87/402/EEB I ir II priedus ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/37/EB I, II ir III priedus, susijusius su žemės ūkio ar miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimu, jų suderinimo tikslais   (Tekstas svarbus EEE)

text:
19.10.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 273/17

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2005/67/EB
   2005 m. spalio 18 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 86/298/EEB I ir II priedus, Tarybos direktyvos 87/402/EEB I ir II priedus ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/37/EB I, II ir III priedus, susijusius su žemės ūkio ar miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimu, jų suderinimo tikslais
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1986 m. gegužės 26 d. Tarybos direktyvą 86/298/EEB dėl konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo, pritvirtinamų prie siauros tarpvėžės ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių galinės dalies (1), ypač į jos 12 straipsnį,
   atsižvelgdama į 1987 m. birželio 25 d. Tarybos direktyvą 87/402/EEB dėl konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo, kurios montuojamos prieš siauros tarpvėžės ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių vairuotojo sėdynę (2), ypač į jos 11 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/37/EB dėl žemės ar miškų ūkio traktorių, jų priekabų ir keičiamos velkamosios įrangos, jų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų tipo patvirtinimo ir panaikinančią Direktyvą 74/150/EEB (3), ypač į jos 19 straipsnio 1 dalies a ir b punktus,
   kadangi:

               (1)

               Vadovaujantis 1975 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyva 76/115/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių saugos diržų tvirtinimą, suderinimo (4), Direktyvoje 2003/37/EB buvo numatytas naujas žemės ar miškų ūkio transporto priemonių tipo patvirtinimo reikalavimas montuoti saugos diržų pritvirtinimo įtaisus. Kadangi Direktyva 76/115/EEB susijusi su įvairių kategorijų ne žemės ūkio paskirties motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimu, reikia patikslinti, kurie šios direktyvos reikalavimai taikomi tam tikriems žemės ūkio ar miškų ūkio traktoriams.

               (2)

               Direktyvos 76/115/EEB I priedo 1 priedėlio reikalavimai priekinėms vidurinėms N3 kategorijos transporto priemonių sėdimosioms vietoms yra taikomi traktoriams, kurių didžiausias konstrukcinis greitis yra 40 km/h arba mažesnis.

               (3)

               2005 m. kovo 29 d. OECD Taryba patvirtino Sprendimą C(2005) 1, kuriuo nustatomos naujos žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių tikrinimo OECD normų versijos.

               (4)

               Siekiant atsižvelgti į OECD Sprendimą C(2005) 1, Direktyvose 2003/37/EB, 86/298/EEB ir 87/402/EEB reikėtų patikslinti nuorodas į OECD normas.

               (5)

               Todėl Direktyvas 86/298/EEB, 87/402/EEB ir 2003/37/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (6)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvos 2003/37/EB 20 straipsnio 1 dalimi įsteigto komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2003/37/EB I, II ir III priedai iš dalies keičiami pagal šios direktyvos I priedą.
   2 straipsnis
   Direktyvos 86/298/EB I ir II priedai iš dalies keičiami pagal šios direktyvos II priedą.
   3 straipsnis
   Direktyvos 87/402/EB I ir II priedai iš dalies keičiami pagal šios direktyvos III priedą.
   4 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję ne vėliau kaip iki 2005 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   5 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   6 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. spalio 18 d.

            Komisijos vardu

         Günter VERHEUGEN

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 186, 1986 7 8, p. 26. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      (2)  OL L 220, 1987 8 8, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      (3)  OL L 171, 2003 7 9, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2005/13/EB (OL L 55, 2005 3 1, p. 35).

      (4)  OL L 24, 1976 1 30, p. 6. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 96/38/EB (OL L 187, 1996 1 26, p. 95).

      I PRIEDAS
      Direktyvos 2003/37/EB I, II ir III priedai iš dalies keičiami taip:

                  1)

                  I priedo 4 dalies 3.6.1. punkte žodžiai „OECD 1 arba 2 Normą“ pakeičiami „OECD 2 normą“;

                  2)

                  II priedas iš dalies keičiamas taip:

                              a)

                              B skyriaus I dalies 26.1. eilutėje žodžiai „Saugos diržų tvirtinimo įtaisai“ pakeičiami „Saugos diržų įtvirtinimai (1).“

                              b)

                              B skyriaus II.C dalis pakeičiama taip:
                              „II.C dalis
                              Atitiktis OECD standartizuotoms normoms
                              Vietoj bandymų ataskaitų, parengtų pagal atitinkamas atskiras direktyvas, gali būti naudojamos bandymų suvestinės (išsamios), atitinkančios toliau išvardytas OECD normas.

                                          Numeris, nurodytas I dalyje pateikiamoje lentelėje (atskiros direktyvos)

                                          Objektas

                                          OECD normos (2)

                                          10.1.

                                          77/536/EEB

                                          Oficialūs žemės ar miškų ūkio traktorių apsaugos konstrukcijų bandymai (dinaminiai bandymai)

                                          3 norma

                                          26.1.

                                          76/115/EEB

                                          16.1.

                                          79/622/EEB

                                          Oficialūs žemės ar miškų ūkio traktorių apsaugos konstrukcijų bandymai (statiniai bandymai)

                                          4 norma

                                          26.1.

                                          76/115/EEB

                                          19.1.

                                          86/298/EEB

                                          Oficialūs siauros tarpvėžės traktorių galinėje dalyje tvirtinamų apsaugos konstrukcijų bandymai

                                          7 norma

                                          26.1.

                                          76/115/EEB

                                          21.1.

                                          87/402/EEB

                                          Oficialūs siauros tarpvėžės traktorių priekinėje dalyje tvirtinamų apsaugos konstrukcijų bandymai

                                          6 norma

                                          26.1.

                                          76/115/EEB

                                          SD (3)

                                          Oficialūs žemės ar miškų ūkio vikšrinių traktorių apsaugos konstrukcijų bandymai

                                          8 norma

                                          26.1.

                                          76/115/EEB

                  3)

                  III priedo I.A dalies 3.6.1. punkte žodžiai „OECD 1 arba 2 Normą“ pakeičiami „OECD 2 normą“.

         (1)  Remiantis Direktyvos 76/115/EEB I priedo 1 priedėlyje nustatytais reikalavimais priekinėms vidurinėms N3 kategorijos motorinių transporto priemonių sėdimosioms vietoms, T1, T2, T3, C1, C2 ir C3 kategorijų traktoriuose mažiausias tvirtinimo taškų skaičius yra 2. Šių kategorijų traktoriams taikoma tos direktyvos I priedo 5.4.3. ir 5.4.4. punktuose N3 kategorijos motorinėms transporto priemonėms nustatyta bandymų apkrova;

         (2)  Šios suvestinės turi atitikti OECD Sprendimo C(2005) 1 reikalavimus. Tokių suvestinių atitikimas gali būti pripažintas saugos diržams tik tokiu atveju, jei su jais buvo atlikti bandymai.
      Vienerių metų pereinamojo laikotarpio, kuris prasideda Sprendimo C(2005) 1 paskelbimo OECD interneto svetainėje dieną, metu, t. y. iki 2006 m. balandžio 21 d., taip pat priimamos bandymų ataskaitos, atitinkančios normas pagal Sprendimą C(2000) 59 su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu C(2003) 252.

         (3)  SD: reglamentuotina atskira direktyva“;

      II PRIEDAS
      Direktyvos 86/298/EB I ir II priedai iš dalies pakeičiami taip:

                  1)

                  I priedo 1 punktas pakeičiamas taip:

                              „1.

                              Taikomi 2005 m. kovo 29 d. OECD Sprendimo C(2005) 1 7 normos 1 punkto apibrėžimai ir reikalavimai, išskyrus 1.1. punktą.“.

                  2)

                  II priedas pakeičiamas tokiu tekstu:

                     „II PRIEDAS
                     Techniniai reikalavimai
                     Techniniai reikalavimai dėl konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo, pritvirtinamų prie siauros tarpvėžės ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių galinės dalies, EB tipo patvirtinimo pateikti 2005 m. kovo 29 d. OECD Sprendimo C(2005) 1 7 normos 3 punkte, išskyrus 3.1.4. („bandymų ataskaitos“), 3.4. („Nežymūs pakeitimai“), 3.5. („Ženklinimas“) ir 3.6. („Saugos diržų tvirtinimo įtaisų eksploatacinės charakteristikos“) punktus.“.

      III PRIEDAS
      Direktyvos 87/402/EEB I ir II priedai iš dalies pakeičiami taip:

                  1)

                  I priedo 1 punktas pakeičiamas taip:
                  „Taikomi 2005 m. kovo 29 d. OECD Sprendimo C(2005) 1 6 normos 1 punkto apibrėžimai ir reikalavimai, išskyrus 1.1. punktą.“;

                  2)

                  II priedas pakeičiamas tokiu tekstu:

                     „II PRIEDAS
                     TECHNINIAI REIKALAVIMAI
                     Techniniai reikalavimai dėl konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo, kurios montuojamos prieš siauros tarpvėžės ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių vairuotojo sėdynę, EB tipo patvirtinimo pateikti 2005 m. kovo 29 d. OECD Sprendimo C(2005) 1 6 normos 3 punkte, išskyrus 3.4. („bandymų ataskaitos“), 3.5. („Nežymūs pakeitimai“), 3.6. („Ženklinimas“) ir 3.7. („Saugos diržų tvirtinimo įtaisų eksploatacinės charakteristikos“) punktus.“.


title: 1996 m. liepos 23 d. Tarybos Direktyva 96/50/EB dėl nacionalinių laivų kapitonų pažymėjimų, leidžiančių vežti krovinius ir keleivius Bendrijos vidaus vandenų keliais, įgijimo sąlygų suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0050

Oficialusis leidinys L 235 , 17/09/1996 p. 0031 - 0038

		Tarybos Direktyva 96/50/EB1996 m. liepos 23 d.dėl nacionalinių laivų kapitonų pažymėjimų, leidžiančių vežti krovinius ir keleivius Bendrijos vidaus vandenų keliais, įgijimo sąlygų suderinimoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje numatytos tvarkos [3],kadangi turėtų būti įvestos bendros nuostatos dėl laivų plaukiojimo Bendrijos vidaus vandenų keliais; kadangi siekiant to tikslo pirmasis žingsnis buvo padarytas priėmus 1991 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvą 91/672/EEB dėl vidaus vandenų keliais krovinius ir keleivius vežančių laivų kapitonams išduotų nacionalinių pažymėjimų abipusio pripažinimo [4];kadangi dėl nacionalinės teisės aktų, nustatančių sąlygas, kuriomis įgyjami laivo kapitonų pažymėjimai, leidžiantys vesti laivus vidaus vandenų keliais, skirtumų ir poreikio vidaus laivybos pramonei laipsniškai nustatyti griežtesnius saugos reikalavimus turėtų būti priimtos Bendrijos taisyklės dėl tų pažymėjimų išdavimo, siekiant neiškreipti konkurencijos;kadangi siekdama užtikrinti būtiną vienodumą ir aiškumą Bendrija turėtų nustatyti vienodą nacionalinio laivo kapitono pažymėjimo pavyzdį, kurį pripažintų kitos valstybės narės, be keitimosi įsipareigojimo, atsakomybė už tų pažymėjimų išdavimą pagal subsidiarumo principą tektų valstybėms narėms;kadangi laivybai tinkamiems nacionaliniams vandenų keliams, kurie nesujungti su kitos valstybės narės vandenų kelių tinklu, tarptautinės konkurencijos reikalavimai netaikomi; ir dėl to šioje direktyvoje nustatytų bendrų nuostatų dėl laivo kapitono pažymėjimo išdavimo tuose vandenų keliuose taikyti nebūtina;kadangi pagrindinis tų bendrų nuostatų tikslas turi būti laivybos saugos pagerinimas ir žmonių gyvybės apsauga; kadangi dėl to yra svarbu, kad tos nuostatos nustatytų minimalius reikalavimus, kuriuos turi atitikti pareiškėjas, pageidaujantis gauti laivo kapitono pažymėjimą, leidžiantį vesti laivus vidaus vandenų keliais;kadangi pirmiau minėti reikalavimai turi būti nustatyti bent pareiškėjų amžiui, kurio sulaukę pareiškėjai galėtų vesti laivus, jų fizinei ir psichinei sveikatai, profesinei patirčiai ir tam tikrų dalykų, susijusių su laivyba, išmanymui; kadangi siekdamos užtikrinti laivo ir juo plaukiančių keleivių saugą valstybės narės gali nustatyti papildomus reikalavimus, visų pirma susijusius su vietine padėtimi; kadangi laivybai radiolokacinių priemonių pagalba ar laivui, vežančiam keleivius, valdyti reikalingos papildomos profesinės žinios;kadangi reikėtų numatyti atitinkamą tvarką šios direktyvos priedų tikslinimui; kadangi dėl to tikslinga, kad pagal Direktyvos 91/672/EEB 7 straipsnį įsteigtas komitetas turėtų padėti Komisijai tikslinti tuos priedus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Valstybės narės, išduodamos laivo kapitono pažymėjimą kroviniams ir keleiviams vežti vidaus vandenų keliais (toliau — pažymėjimas), laikosi I priede aprašyto to pažymėjimo pavyzdžio, atitinkančio šios direktyvos reikalavimus.2. Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių neleisti atsirasti pavojui klastoti pažymėjimus.3. Pažymėjimą pagal šią direktyvą išduoda kompetentinga valstybių narių institucija. Ta institucija atsižvelgia į specialias vandenų kelių charakteristikas ir Direktyvos 91/672/EEB 1 straipsnyje nurodytus pažymėjimus, t. y. į:- laivo kapitono pažymėjimą, galiojantį visuose valstybių narių vandenų keliuose, išskyrus vandenų kelius, kuriems taikomas Reglamentas dėl licencijų laivybai Reinu išdavimo (A grupė),- laivo kapitono pažymėjimą, galiojantį visuose valstybių narių vandenų keliuose, išskyrus Direktyvos 91/672/EEB II priede nurodytus jūros vandenų kelius ir vandenų kelius, kuriems taikomas Reglamentas dėl licencijų laivybai Reinu išdavimo (B grupė).4. Valstybių narių pagal šią direktyvą išduotas A arba B grupės pažymėjimas galioja visiems Bendrijos A arba B grupės vandenų keliams.5. Jeigu laikomasi 8 straipsnio 2 dalies nuostatų, pagal patikslintą Reino laivybos konvenciją išduota licencija laivybai Reinu galioja visuose Bendrijos vandenų keliuose.6. Nacionaliniai laivo kapitono pažymėjimai, abipusiai pripažįstami pagal Direktyvą 91/672/EEB ir nurodyti šios direktyvos I priede, išduoti ne vėliau nei per 18 mėnesių nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos, tebegalioja be įsipareigojimo juos keisti.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "kompetentinga institucija" — tai valstybės narės paskirta institucija, kuri išduoda pažymėjimus įsitikinusi, kad pareiškėjas atitinka reikalavimus;b) "laivo kapitonas" — tai tinkamas asmuo, turintis būtiną kvalifikaciją, kad galėtų vesti laivą valstybės narės vandenų keliais, ir atsakingas už laivo eksploatavimą;c) "denio komandos narys" — tai asmuo, kuris reguliariai dalyvauja vedant laivą vidaus vandenų keliais, įskaitant budėjimą prie laivo vairalazdės.3 straipsnis1. Ši direktyva taikoma visų vidaus vandenų keliais plaukiojančių laivų: savaeigių baržų, vilkikų, stūmikų, stumiamų laivų vilkstinių arba laivų junginių, sudarytų iš bortas prie borto sustatytų laivų, kapitonams, išskyrus:- trumpesnių kaip 20 metrų ilgio krovininių laivų kapitonus,- keleiviniam transportui skirtų laivų, be įgulos narių vežančių ne daugiau kaip 12 keleivių, kapitonus.2. Valstybė narė, pasitarusi su Komisija, šios direktyvos nuostatų gali netaikyti kapitonams, vedantiems laivus išimtinai nacionaliniais vandenų keliais, nesujungtais su kitos valstybės narės laivybos keliais, ir jiems išduoti nacionalinius kapitono pažymėjimus, kuriems gauti gali būti taikomos kitokios nei šioje direktyvoje numatytos sąlygos. Tokiu atveju tie nacionaliniai pažymėjimai galioja tik tuose nacionaliniuose vandenų keliuose.4 straipsnis1. Siekdamas gauti pažymėjimą, pareiškėjas turi atitikti 5-8 punktuose nustatytus minimalius reikalavimus. Pažymėjime nurodoma, ar laivo kapitonui suteiktas A, ar B grupės leidimas.2. Valstybių narių pagal šio straipsnio 1 dalyje paminėtus minimalius reikalavimus išduoti pažymėjimai yra abiejų pusių pripažįstami.5 straipsnisPareiškėjas, pageidaujantis gauti pažymėjimą, turi būti ne jaunesnis nei 21 metų amžiaus. Tačiau valstybės narės kol kas gali išduoti pažymėjimus 18 metų arba vyresnio amžiaus pareiškėjams. Valstybė narė, pripažindama A arba B grupės pažymėjimą, kurį yra išdavusi kita valstybė narė, tokiam pažymėjimui gali taikyti tokį patį reikalavimą dėl minimalaus amžiaus, koks yra nustatytas tos pačios grupės pažymėjimą išduodant toje valstybėje narėje.6 straipsnis1. Pareiškėjas įrodo, kad jo fizinė ir psichinė sveikata atitinka nustatytus reikalavimus, pasitikrindamas pas kompetentingos institucijos pripažintą gydytoją. Sveikatos patikrinimo metu ypač tikrinamas pareiškėjo regos ir klausos aštrumas, gebėjimas skirti spalvas, motorinės viršutinių ir apatinių galūnių funkcijos, neuropsichiatrinė ir širdies bei kraujagyslių būklė.2. Pažymėjimo turėtojas, sulaukęs 65 metų amžiaus, per kitus tris mėnesius ir vėliau kiekvienais metais turi pasitikrinti sveikatą, kaip numatyta 1 dalyje; kompetentinga institucija pažymi pažymėjime, kad laivo kapitonas tą įpareigojimą įvykdė.7 straipsnis1. Pareiškėjas turi įrodyti, kad jis turi ne mažesnę kaip ketverių metų profesinę patirtį, kurią jis įgijo plaukiodamas kaip denio komandos narys vidaus vandenų laivu.2. Tam, kad į profesinę patirtį būtų atsižvelgta, ją turi būti patvirtinusi kompetentinga valstybės narės institucija, darydama įrašus pareiškėjo tarnybos byloje. Ta profesinė patirtis gali būti įgyta plaukiojant bet kurios valstybės narės vandenų keliais. Jei tai yra vandenų keliai, kurių dalis kerta Bendrijos teritoriją, pavyzdžiui, Dunojus, Elbė ir Oderis, atsižvelgiama į profesinę patirtį, įgytą visose tų vandenų kelių dalyse.3. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytą minimalią profesinės patirties trukmę galima sutrumpinti ne daugiau kaip trejais metais:a) jeigu pareiškėjas turi kompetentingos institucijos pripažintą diplomą, patvirtinantį, kad pareiškėjas yra išklausęs specialų plaukiojimo vidaus vandenų keliais kursą, kurio metu jis praktiškai dirbo laivybos darbą; minimalios profesinės patirties trukmės negalima trumpinti daugiau negu pareiškėjo išklausyto specialaus mokymo kurso trukmė; arbab) jeigu pareiškėjas gali įrodyti, kad turi profesinės patirties, kurią įgijo plaukiodamas jūrų laivu kaip denio komandos narys; pareiškėjas, siekdamas, kad reikalavimas dėl minimalios profesinės patirties trukmės jam būtų sutrumpintas ilgiausia, t. y. trejų metų trukme, turi įrodyti, jog yra įgijęs ne mažiau kaip ketverių metų laivybos jūroje patirtį.4. 1 dalyje nustatytą minimalią profesinės patirties trukmę galima sutrumpinti ne daugiau kaip trejais metais, jeigu pareiškėjas yra išlaikęs praktinį laivavedybos egzaminą; tokiu atveju pažymėjimas taikomas tik tiems laivams, kurių jūrinės savybės yra panašios į to laivo, su kuriuo pareiškėjas išlaikė praktinį laivavedybos egzaminą.8 straipsnis1. Pareiškėjas turi būti išlaikęs profesinių žinių patikrinimo egzaminą; į tą egzaminą turi būti įtraukti bent II priedo A skyriuje išvardyti bendri dalykai.2. Pasitarusi su Komisija, valstybė narė gali prašyti, kad kapitonas atitiktų nustatytus papildomus reikalavimus dėl vietinių laivybos sąlygų tam tikruose vandenų keliuose, išskyrus Direktyvos 91/672/EEB II priede nurodytus jūros vandenų kelius, išmanymo.Taikydama tą pačią išlygą, valstybė narė gali prašyti, kad tam tikruose ribotuose keleivių vežimo rajonuose plaukiojančio keleivinio laivo kapitonas turėtų išsamesnių profesinių žinių, susijusių su keleivių saugos nuostatomis, ypač tomis, kurios yra susijusios su avarijomis, gaisru arba laivo sudužimu, nuostatas.9 straipsnis1. Siekdamas gauti leidimą, kad vesdamas laivą galėtų vadovautis radiolokacinėmis priemonėmis gautais duomenimis, laivo kapitonas turi turėti specialų kompetentingos institucijos išduotą patvirtinimą, įrodantį, kad kapitonas yra išlaikęs egzaminą, į kurį buvo įtraukti II priedo B skyriuje nurodyti profesiniai dalykai.Valstybės narės pripažįsta kvalifikaciją, suteiktą pagal reglamentą dėl kvalifikacijų vesti laivą Reinu suteikimo, vadovaujantis radiolokacinėmis priemonėmis gautais duomenimis.2. Pareiškėjas, atitinkantis šio straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas, savo pažymėjime turi kompetentingos institucijos įrašytą patvirtinimą, kad jis (ji) yra tinkamas (-a) vesti laivą vadovaujantis radiolokacinėmis priemonėmis gautais duomenimis.10 straipsnisKapitonas arba kitas įgulos narys, siekdamas, kad jam būtų leista valstybių narių vandenų keliais vesti keleivinį laivą, turi turėti specialų kompetentingos institucijos išduotą pažymėjimą, patvirtinantį, jog jis (ji) yra išlaikęs (-iusi) profesinių žinių egzaminą, į kurį buvo įtraukti II priedo C skyriuje nurodyti dalykai.11 straipsnisKomisija, laikydamasi 12 straipsnyje nustatytos tvarkos, gali imtis būtinų veiksmų I priede nurodytai laivo kapitono pažymėjimo formai pritaikyti ir tam, kad būtų atsižvelgiama į būtinų profesinių žinių, kurias privaloma įgyti norint gauti pažymėjimą ir kurios apibrėžtos II priede, plėtrą.12 straipsnis1. Taikant 11 straipsnį Komisijai padeda pagal Direktyvos 91/672/EEB 7 straipsnį įsteigtas komitetas.2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija priima priemones, kurios taikomos nedelsiant;b) tačiau jeigu tos priemonės neatitinka komiteto nuomonės, Komisija jas nedelsdama pateikia Tarybai. Tuo atveju ne ilgesniam kaip mėnesio laikui nuo jų pateikimo dienos Komisija gali atidėti tų priemonių, dėl kurių ji priėmė sprendimą, taikymą. Taryba kvalifikuota balsų dauguma per tą patį laiką gali priimti kitokį sprendimą.13 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip per 18 mėnesių nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos, įgyvendina šią direktyvą, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3. Jeigu reikia, valstybės narės vienos kitoms padeda šią direktyvą įgyvendinti.14 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.15 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1996 m. liepos 23 d.Tarybos varduPirmininkasI. Yates[1] OL C 280, 1994 10 6, p. 5.[2] 1995 m. sausio 25 d. pareikšta nuomonė (OL C 102, 1995 4 24, p. 5).[3] 1995 m. kovo 2 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 68, 1995 3 20, p. 41), 1995 m. gruodžio 8 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 356, 1995 12 30, p. 66) ir 1996 m. gegužės 9 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 152, 1996 5 27, p. 46).[4] OL L 373, 1991 12 31, p. 29.--------------------------------------------------I PRIEDASVIDAUS VANDENЦ LAIVYBOS KAPITONO PAŽYMĖJIMO PAVYZDYS(85 mm х 54 mm – šviesiai mėlynos spalvos fonas)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PRIEDASPROFESINĖS ŽINIOS, KURIŲ REIKALAUJAMA IŠ KANDIDATO, PAGEIDAUJANČIO GAUTI VIDAUS VANDENŲ LAIVYBOS LAIVO KAPITONO PAŽYMĖJIMĄA SKYRIUS Bendrieji dalykai, susiję su krovinių ir keleivių vežimu1 DALIS: A GRUPĖS PAŽYMĖJIMAS1. Laivybaa) Puikus laivybos taisyklių vidaus ir jūros vandenų keliais, ypač ECIW (Europos vidaus vandenų kodekso) ir Tarptautinių susidūrimų jūroje prevencijos taisyklių, įskaitant laivybos ženklus (vandenų kelių ženklinimas ir žymėjimas plūdurais), išmanymas;b) pagrindinių vidaus ir jūros vandenų kelių bendrųjų geografinių, hidrologinių, meteorologinių ir morfologinių charakteristikų išmanymas;c) laivyba pagal sausumos orientyrus:nustatant laivo kursą, padėties linijas ir laivo padėtį, taikant spausdintą laivybos medžiagą ir leidinius, laivybos žemėlapį, laivybos ženklus ir plūdurų sistemas, kompaso patikrą ir taikant prieinamas žinias apie potvynius.2. Laivo manevravimas ir jo valdymasa) Laivo valdymas atsižvelgiant į vėjo, srovės poveikį, į varytuvo įsiurbimo jėgą ir laivo grimzlę, nustatant, ar jo plūdrumas ir stovumas yra pakankami;b) laivo vairo ir varytuvo paskirtis bei veikimas;c) laivo pastatymas į vietą, kurioje stovima išmetus inkarą, ir prie prieplaukos esant bet kokioms oro sąlygoms;d) manevravimas šliuzuose ir uostuose, manevrai susitinkant kitus laivus ir prasilenkiant su jais.3. Laivo konstrukcija ir stovumasa) Pagrindinių laivo konstrukcijos principų išmanymas, ypač atsižvelgiant į asmenų, įgulos ir laivo saugą;b) bendras 1982 m. spalio 4 d. Tarybos direktyvos 82/714/EEB, nustatančios techninius reikalavimus vidaus vandenų kelių laivams [1] išmanymas;c) bendras pagrindinių laivo sudedamųjų dalių išmanymas;d) teorinis laivo plūdrumo ir stovumo taisyklių išmanymas bei praktinis jų taikymas atsižvelgiant į laivo tinkamumą laivybai;e) papildomi jūros vandenų kelių reikalavimai, ypač papildoma tų kelių įranga.4. Varikliaia) Bendras variklių konstrukcijos ir veikimo išmanymas, siekiant, kad būtų užtikrintas tinkamas jų veikimas;b) pagrindinių ir pagalbinių variklių eksploatavimas ir techninė priežiūra bei veiksmai, kurių būtina imtis, jeigu varikliai sugestų.5. Krovos darbaia) Laivo grimzlės markės ženklų taikymas;b) leistinos pakrovimo masės nustatymas taikant laivo matmenų atestatą;c) krovinių pakrovimas ir iškrovimas, krovinių išdėstymas (krovinių planas).6. Veiksmai, kurių imamasi susiklosčius ypatingoms aplinkybėmsa) Avarijos prevencijos principai;b) priemonės, kurių turi būti imamasi, jeigu laivas būtų apgadintas, susidurtų su kitu laivu arba užplauktų ant seklumos, įskaitant protėkių užtaisymą;c) gelbėjimo prietaisų ir įrangos taikymas;d) pirmoji pagalba įvykus avarijoms;e) priešgaisrinė sauga ir gaisro gesinimo įrangos taikymas;f) vandenų kelių taršos prevencija;g) specialios asmenų, laivų ir krovinio gelbėjimo priemonės jūrų laivybos linijose, išlikimas nelaimėje.2 DALIS B GRUPĖS PAŽYMĖJIMAS1. Laivybaa) Puikus laivybos taisyklių vidaus ir jūros vandenų keliais, ypač ECIW (Europos vidaus vandenų kodekso) ir Tarptautinių susidūrimų jūroje prevencijos taisyklių, įskaitant laivybos ženklus (vandenų kelių ženklinimas ir žymėjimas plūdurais), išmanymas;b) pagrindinių vidaus ir jūros vandenų kelių bendrųjų geografinių, hidrologinių, meteorologinių ir morfologinių charakteristikų išmanymas;c) laivo kurso nustatymas, spausdinta laivybos medžiaga ir leidiniai, plūdurų sistemos.2. Laivo manevravimas ir jo valdymasa) Laivo valdymas atsižvelgiant į vėjo, srovės poveikį, į varytuvo įsiurbimo jėgą ir laivo grimzlę, nustatant, ar jo plūdrumas ir stovumas yra pakankami;b) laivo vairo ir varytuvo paskirtis bei veikimas;c) laivo pastatymas į vietą, kurioje stovima išmetus inkarą, ir prie prieplaukos esant bet kokioms oro sąlygoms;d) manevravimas šliuzuose ir uostuose, manevrai susitinkant kitus laivus ir prasilenkiant su jais.3. Laivo konstrukcija ir stovumasa) Pagrindinių laivo konstrukcijos principų išmanymas, ypač atsižvelgiant į asmenų, įgulos ir laivo saugą;b) bendras 1982 m. spalio 4 d. Tarybos direktyvos 82/714/EEB, nustatančios techninius reikalavimus vidaus vandenų kelių laivams, išmanymas;c) bendras pagrindinių laivo sudedamųjų dalių išmanymas;d) teorinis laivo plūdrumo ir stovumo taisyklių išmanymas bei praktinis jų taikymas;4. Varikliaia) Bendras variklių konstrukcijos ir veikimo išmanymas, siekiant, kad būtų užtikrintas tinkamas jų veikimas;b) pagrindinių ir pagalbinių variklių eksploatavimas ir techninė priežiūra bei veiksmai, kurių būtina imtis, jeigu varikliai sugestų.5. Krovos darbaia) Laivo grimzlės markės ženklų taikymas;b) leistinosios pakrovimo masės nustatymas taikant laivo matmenų atestatą;c) krovinių pakrovimas ir iškrovimas, krovinių išdėstymas (krovinių planas).6. Veiksmai, kuriųimamasi susiklosčius ypatingoms aplinkybėmsa) Avarijos prevencijos principai;b) priemonės, kurių turi būti imamasi, jeigu laivas būtų apgadintas, susidurtų su kitu laivu arba užplauktų ant seklumos, įskaitant protėkių užtaisymą;c) gelbėjimo prietaisų ir įrangos naudojimas;d) pirmoji pagalba įvykus avarijoms;e) priešgaisrinė sauga ir gaisro gesinimo įrangos taikymas;f) vandenų kelių taršos prevencija.B SKYRIUS Privalomieji papildomi dalykai, jeigu laivui vesti naudojamasi radiolokacinėmis priemonėmis gautais duomenimisa) Radiolokacinių priemonių teorijos išmanymas; bendras elektromagnetinių bangų ir radiolokacinių priemonių veikimo išmanymas;b) mokėjimas taikyti radiolokacines priemones, tų priemonių rodmenų aiškinimas, jomis pateiktos informacijos analizavimas ir informacijos, kurią pateikia radiolokacinės priemonės, ribų išmanymas;c) posūkio švyturio taikymas;d) ECIW taisyklių, nustatytų laivui vesti pagal radiolokacinėmis priemonėmis gautus duomenis, išmanymas.C SKYRIUS Privalomi papildomi keleivių vežimo dalykai1. Bendras apgadinto keleivinio laivo stovumo, suskirstymo vandeniui nelaidžiais skyriais, didžiausios krovininės grimzlės plokštumos techninių taisyklių išmanymas.2. Pirmoji pagalba ištikus avarijoms.3. Priešgaisrinė sauga ir gaisro gesinimo įranga.4. Žmonių gelbėjimo būdai ir įranga.5. Bendri keleivių apsaugos būdai, jeigu keleivius tektų evakuoti, jeigu laivas būtų apgadintas, susidurtų su kitu laivu, užplauktų ant seklumos, laive įvyktų sprogimas ir kitomis aplinkybėmis, galinčiomis sukelti paniką.6. Saugos nurodymų išmanymas (avariniai išėjimai, trapas iš laivo išlipti, laivo valdymas taikant saugos įrangą).[1] OL L 301, 1982 10 28, p. 1.--------------------------------------------------


title: 1982 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyva, antrą kartą (benzenas) iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31982L0806

Oficialusis leidinys L 339 , 01/12/1982 p. 0055 - 0056 specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0285  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 12 p. 0285  specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0139  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0139

		Tarybos direktyva1982 m. lapkričio 22 d.antrą kartą (benzenas) iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo(82/806/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi benzenas yra pripažintas kaip labai toksiškas ir galintis veikti centrinę nervų ir kraujodaros sistemas bei sukelti vėžį, ypač leukemiją;kadangi benzenas, inter alia, kaip sudedamoji dalis yra naudojamas gaminant tam tikrus žaislus, dėl ko vaikai jį gali absorbuoti per kvėpavimo takus, virškinimo sistemą arba per odą, taigi jiems kyla pirmiau minėtų pavojų grėsmė;kadangi šie pavojai būtų pašalinti, jei būtų nustatyta didžiausia laisvojo benzeno koncentracijos riba;kadangi benzeną reglamentuoja tam tikrų valstybių narių taisyklės; kadangi skiriasi šių taisyklių pardavimo ir naudojimo sąlygos; kadangi šie skirtumai sudaro prekybos kliūtis ir tiesiogiai veikia bendrosios rinkos sukūrimą ir funkcionavimą;kadangi šiems skirtumams pašalinti Direktyvos 76/769/EEB [4] priedas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 79/663/EEB [5], turėtų būti papildytas;kadangi nuomonę šiuo klausimu pateikė Patariamasis cheminių junginių toksiškumo ir ekotoksiškumo mokslinis komitetas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/769/EEB priedas papildomas taip:"5.BenzenasCAS Nr. (Cheminių medžiagų santrumpų tarnybos numeris) 71–43–2 | Draudžiama pateikti į rinką žaislus arba jų dalis, jei laisvojo benzeno koncentracija jose yra didesnė kaip 5 mg/kg žaislo arba jo dalies masės." |2 straipsnisValstybės narės priima priemones, kurios, įsigaliojusios ne vėliau kaip per 12 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą, ją įgyvendina. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1982 m. lapkričio 22 d.Tarybos varduPirmininkasU. Ellemann-Jensen[1] OL C 285, 1981 11 4, p. 2.[2] OL C 346, 1980 12 31, p. 95.[3] OL C 353, 1980 12 31, p. 31.[4] OL L 262, 1976 9 27, p. 201.[5] OL L 197, 1979 8 3, p. 37.--------------------------------------------------