title: 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32000L0013

Oficialusis leidinys L 109 , 06/05/2000 p. 0029 - 0042

		Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2000/13/EB2000 m. kovo 20 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimoEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [1],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [2],kadangi:(1) 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyva 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo [3] buvo dažnai ir daug taisyta [4], todėl dėl aiškumo ir racionalumo minėtą direktyvą reikėtų sujungti į vieną tekstą.(2) Skirtingi valstybių narių įstatymai ir kiti teisės aktai, skirti maisto produktų ženklinimui, gali trukdyti laisvą šių produktų apyvartą ir nulemti nelygias konkurencijos sąlygas.(3) Todėl suderinus šiuos įstatymus darniau veiks vidaus rinka.(4) Šios direktyvos tikslas — sudaryti galimybę veikti bendro pobūdžio Bendrijos taisyklėms, horizontaliai taikytinoms visiems į rinką pateiktiems produktams.(5) Specifinio pobūdžio taisyklės, vertikaliai taikomos tik tam tikriems maisto produktams, turi būti įtrauktos į šiems produktams skirtas nuostatas.(6) Bet kokios ženklinimo taisyklės visų pirma turėtų būti kuriamos siekiant informuoti ir apsaugoti vartotoją.(7) Ši būtinybė informuoti ir apsaugoti vartotoją reiškia, kad valstybės narės, laikydamosi Sutarties taisyklių, gali nustatyti reikalavimus dėl kalbos.(8) Detalus ženklinimas, ypač tikslaus produkto pobūdžio ir charakteristikų nurodymas, leidžiantis vartotojui pasirinkti prekę turint visą informaciją, yra pats svarbiausias dalykas, nes jis sukelia mažiausiai kliūčių laisvai prekybai.(9) Todėl reikėtų sudaryti svarbiausios informacijos, nurodytinos ženklinant visus maisto produktus, sąrašą.(10) Tačiau horizontalus šios direktyvos taikymo pobūdis pradiniame etape neleidžia prie privalomų nuorodų priskirti visų nuorodų, kuriomis sąrašas turi būti papildomas iš esmės taikant jį visai maisto produktų skalei. Vėlesniame etape turi būti priimtos Bendrijos nuostatos, skirtos papildyti dabartines taisykles.(11) Be to, jei nėra specifinio pobūdžio Bendrijos taisyklių, valstybės narės išlaiko teisę nustatyti tam tikras nacionalines nuostatas, kuriomis gali būti papildytos bendrosios šios direktyvos nuostatos, tačiau jos yra nustatomos Bendrijos nurodyta tvarka.(12) Tuo atveju, kai valstybė narė nori priimti naujus teisės aktus, pagal minėtą Bendrijos tvarką turi būti priimtas Bendrijos sprendimas.(13) Taip pat reikėtų numatyti, kad Bendrijos įstatymų leidėjams išskirtiniais atvejais būtų leidžiama nesilaikyti tam tikrų visuotinai nustatytų įpareigojimų.(14) Be to, ženklinimo taisyklės turėtų drausti nurodyti informaciją, kuri klaidintų pirkėją arba priskirtų maisto produktams vaistines savybes. Kad šis draudimas būtų veiksmingas, jį reikėtų taikyti dar ir maisto produktų pateikimui bei reklamavimui.(15) Siekiant palengvinti prekybą tarp valstybių narių, gali būti numatyta, kad iki parduodant maisto produktą galutiniam vartotojui ant išorinės jo pakuotės būtų nurodyta tik esminė informacija, o tam tikra informacija, kurią privalu pateikti ant fasuotų maisto produktų, būtų nurodoma tik jų komerciniuose dokumentuose.(16) Valstybėms narėms turėtų būti palikta teisė nustatyti urmu parduodamų maisto produktų ženklinimo taisykles atsižvelgiant į konkrečias vietos sąlygas ir aplinkybes; tokiais atvejais informacija vartotojui vis dėlto turėtų būti suteikta.(17) Siekiant supaprastinti ir paspartinti procedūrą, Komisiją reikėtų įpareigoti patvirtinti technines įgyvendinimo priemones.(18) Priemonės, būtinos siekiant įgyvendinti šią direktyvą, turėtų būti tvirtinamos remiantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [5].(19) Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų dėl IV priedo B dalyje nurodytų direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę galutinių terminų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Šioje direktyvoje kalbama apie galutiniam vartotojui pateiktinų maisto produktų ženklinimą ir kai kuriuos šių produktų pateikimo bei reklamavimo klausimus.2. Ši direktyva taip pat taikoma visiems į restoranus, ligonines, valgyklas ir panašias viešojo maitinimo įstaigas (toliau — viešojo maitinimo įstaigos) tiekiamiems maisto produktams.3. Šioje direktyvoje:a) "ženklinimas" — tai visi su maisto produktu susiję žodžiai, išsami informacija, prekių ženklai, registruotasis prekės pavadinimas, paveikslėliai arba simboliai, nurodyti ant jų pakuotės, dokumente, pastaboje (įspėjime), etiketėje, žiede ar lankelyje;b) "fasuotas maisto produktas" — tai kiekvienas atskiras galutiniam vartotojui ir viešojo maitinimo įstaigoms pateikiamas prekinis vienetas, susidedantis iš maisto produkto ir pakuotės, į kurią jis buvo įdėtas prieš siūlant parduoti ir kuri apgaubia produktą visiškai arba tik iš dalies, bet visada taip, kad pakuotės turinio nebūtų galima pakeisti jos neatidarius arba nepakeitus.2 straipsnis1. Ženklinimas ir ženklinimo būdai:a) neturi iš esmės klaidinti pirkėjo, visų pirma dėl:i) maisto produkto charakteristikų, ypač jo pobūdžio, tapatybės, savybių, sudėties, kiekio, tinkamumo vartoti trukmės, kilmės, pagaminimo būdo;ii) maisto produktui priskirto poveikio arba savybių, kurių jis iš tikrųjų neturi;iii) padarytos užuominos apie ypatingas maisto produkto charakteristikas, nors tokias charakteristikas turi visi panašūs maisto produktai;b) ženklinimui neturi būti taikomos Bendrijos nuostatos, taikytinos natūraliam mineraliniam vandeniui ir specialios paskirties maisto produktams, ženklinant nė vienam maisto produktui neturi būti priskiriamos gydomosios ar profilaktinės savybės arba daroma nuoroda į jas.2. Taryba Sutarties 95 straipsnyje nustatyta tvarka sudaro nebaigtinį šio straipsnio 1 dalyje apibrėžtų visais atvejais draustinų arba apribotinų tvirtinimų sąrašą.3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyje nurodyti draudimai bei apribojimai taikomi dar ir:a) maisto produktų pateikimui, ypač jų formai, išvaizdai, pakuotei, naudojamoms pakavimo medžiagoms, jų išdėstymo tvarkai ir aplinkai.b) reklamavimui.3 straipsnis1. Remiantis 4–17 straipsniais ir juose pateiktomis išimtimis, ženklinant maisto produktus būtina nurodyti šią pagrindinę informaciją:1) pavadinimas, kuriuo produktas parduodamas;2) komponentų sąrašą;3) tam tikrų 7 straipsnyje apibūdintų komponentų arba komponentų grupių kiekį;4) jei maisto produktai yra fasuoti — grynąjį kiekį;5) minimalią tinkamumo vartoti trukmę, o mikrobiologiniu požiūriu labai greitai gendančių produktų – "suvartoti iki" datą;6) visas ypatingas laikymo sąlygas arba vartojimo sąlygas;7) Bendrijoje įsisteigusio gamintojo, pakuotojo arba pardavėjo pavardę arba verslo pavadinimą.Tačiau jei sviestas pagamintas valstybės narės teritorijoje, jai suteikiama teisė leisti nurodyti tik jo gamintoją, pakuotoją arba pardavėją.Neprieštaraudamos 24 straipsnyje numatytam pranešimui, valstybės narės informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares apie visas priemones, kurių buvo imtasi remiantis šio straipsnio 2 dalimi;8) išsami informacija apie kilmės vietą tuo atveju, jei tokios informacijos nepateikus pirkėjas būtų iš esmės klaidinamas dėl tikrosios maisto produkto kilmės;9) vartojimo instrukcija, jei be jos būtų neįmanoma teisingai vartoti šį produktą;10) daugiau kaip 1,2 tūrio proc. alkoholio turinčių gėrimų faktinę alkoholio koncentraciją.2. Nepaisydamos šio straipsnio 1 dalies nuostatų, valstybės narės gali ir toliau taikyti nacionalines nuostatas, kurios reikalauja nurodyti gamyklą arba pakavimo centrą, kai kalbama apie vietinę produkciją.3. Šio straipsnio nuostatos nepažeidžia tikslesnių arba išsamesnių nuostatų dėl svorio ir matavimo vienetų.4 straipsnis1. Konkrečiai nurodytiems maisto produktams, bet ne apskritai visiems maisto produktams taikytinos Bendrijos nuostatos išskirtiniais atvejais gali numatyti išlygas 3 straipsnio 1 dalies 2 ir 5 punktų reikalavimams, jei dėl to pirkėjas nebus suklaidintas.2. Konkrečiai nurodytiems maisto produktams, bet ne apskritai visiems maisto produktams taikytinos Bendrijos nuostatos gali numatyti, kad ženklinant, be 3 straipsnyje nurodytos informacijos, dar būtų pateikta ir kitokia informacija.Jei Bendrijos nuostatų nėra, valstybės narės 19 straipsnyje nustatyta tvarka gali pačios numatyti, kokią informaciją nurodyti.3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minėtos Bendrijos nuostatos priimamos 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.5 straipsnis1. Pavadinimas, kuriuo maisto produktas yra parduodamas — tai jam taikytinose Bendrijos nuostatose numatytas jo pavadinimas.a) Jei Bendrijos nuostatų nėra, produktas parduodamas pavadinimu, kurį numato valstybės narės, kurioje jis parduodamas galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms, įstatymai ir kiti teisės aktai.Jei ir šiuose dokumentuose tokio pavadinimo nėra, parduodant produktą vartojamas įprastinis jo pavadinimas, paplitęs valstybėje narėje, kur šis produktas yra parduodamas galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms, arba maisto produkto, prireikus ir jo vartojimo, aprašas, kuris turi būti pakankamai aiškus, kad pirkėjas suvoktų tikrąją jo prigimtį ir kuris leistų atskirti jį nuo kitų produktų, su kuriais jis gali būti supainiotas.b) Valstybėje narėje, kurioje produktas yra parduodamas, leidžiama vartoti ir tą prekės pavadinimą, kuriuo jis buvo teisėtai gaminamas ir parduodamas jį pagaminusioje valstybėje narėje.Tačiau jeigu taikant kitas šios direktyvos, visų pirma 3 straipsnio, nuostatas valstybės narės, kurioje maisto produktas parduodamas, vartotojai negali sužinoti tikrosios jo prigimties ir atskirti nuo produktų, su kuriais jis gali būti supainiotas, šalia prekinio pavadinimo nurodoma ir kitokia aprašomojo pobūdžio informacija.c) Išskirtiniais atvejais produktą pagaminusios valstybės narės vartojamas jo prekės pavadinimas nėra taikomas produktą parduodančioje valstybėje narėje, jei, atsižvelgiant į produkto sudėtį arba gamybą, šis pavadinimas taip skiriasi nuo įprastai šiuo vardu vadinamo produkto, jog b punkto nuostatų nepakanka, kad produktą parduodančios valstybės narės vartotojams būtų užtikrinta teisinga informacija.2. Nei prekės ženklas, nei registruotasis prekės pavadinimas, nei išgalvotas pavadinimas negali būti naudojami vietoj pavadinimo, kuriuo produktas yra parduodamas.3. Į pavadinimą, kuriuo parduodamas produktas, įeina arba kartu su juo yra nurodoma informacija apie fizinį maisto produkto pavidalą arba ypatingą jo apdorojimą (pvz., susmulkintas į miltelius, išdžiovintas šaldant, stipriai užšaldytas, koncentruotas, rūkytas) visais atvejais, kai, nepateikus šios informacijos, pirkėjui gali kilti daug klausimų.Ant visų jonizuojančiąja spinduliuote apdorotų maisto produktų turi būti šios nuorodos:- ispanų k.:"iradiado" arba "tratado con radiación ionizante",- danų k.:"bestrålet/…" arba "stårlekonserveret", arba "behandlet med ioniserende stråling" arba "konserveret med ioniserende stråling",- vokiečių k.:"bestrahlt" arba "mit ionisierenden Strahlen behandelt",- graikų k.:"επεζεργασμέυο με ιουίζουσα ακτιυοβολία" arba "ακτιυοβολημέυο",- anglų k.:"irradiated" or "treated with ionising radiation" ("švitinta" arba "apdorota jonizuojančiąja spinduliuote"),- prancūzų k.:"traité par rayonnements ionisants" arba "traité par ionisation",- italų k.:"irradiato" arba "trattato con radiazioni ionizzanti",- olandų k.:"doorstraald" arba "door bestraling behandelt", arba "met ioniserende stralen behandeld",- portugalų k.:"irradiado" arba "tratado por irradiação", arba "tratado por radiação ionizante",- suomių k.:"säteilytetty" arba "käsitelty ionisoivalla säteilyllä",- švedų k.:"bestrålad" arba "behandlad med joniserande strålning".6 straipsnis1. Komponentai nurodomi remiantis šio straipsnio nuostatomis ir I, II ir III priedais.2. Nebūtina nurodyti šių maisto produktų komponentų:a) - neluptų, nepjaustytų arba panašiai neapdorotų šviežių vaisių ir daržovių, įskaitant bulves,- gazuoto vandens, kurio apraše nurodyta, kad jis yra gazuotas,- fermentinių actų, gautų tik iš vieno pagrindinio produkto, jei nebuvo pridėta jokių kitų komponentų;b) - sūrių,- sviesto,- fermentuoto pieno ir grietinėlės,jei į juos nepridėta jokių komponentų, išskyrus pieno produktus, fermentus arba mikroorganizmų kultūras, kurie yra pagrindiniai gamybos elementai, arba druskos, kuri yra reikalinga gaminant sūrius, išskyrus šviežius ir lydytus sūrius;c) produktų, sudarytų iš vieno komponento, jei:- prekės pavadinimas ir komponento pavadinimas sutampa arba- prekės pavadinimas leidžia lengvai nustatyti komponento pobūdį.3. Iki 1982 m. gruodžio 22 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, nustato daugiau kaip 1,2 tūrio proc. alkoholio turinčių gėrimų komponentų ženklinimo taisykles.4. a) "Komponentas" — tai bet kuri medžiaga, įskaitant maisto priedus, naudojama gaminti arba ruošti maisto produktą ir išliekanti gatavame produkte, nors ir pakitusiu pavidalu.b) Jei pats maisto produkto komponentas susideda iš kelių komponentų, pastarieji laikomi to maisto produkto komponentais.c) Komponentais nelaikomos:i) tos sudedamosios komponento dalys, kurios gamybos procese yra laikinai atskiriamos, o vėliau vėl sudedamos neviršijant ankstesnio kiekio;ii) maisto priedai, kurie:- patenka į konkretų produktą tik kartu su vienu arba keliais šio produkto komponentais, tačiau galutiniame produkte neatlieka jokios technologinės funkcijos,- yra naudojami kaip apdorojimo medžiagos;iii) medžiagos, naudojamos tik tokiais kiekiais, kurių reikia, kad jos atliktų tirpiklių arba maisto priedų ar kvapiųjų medžiagų terpės funkcijas.d) Tam tikrais atvejais 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali būti priimami sprendimai dėl to, ar laikomasi c punkto ii ir iii papunkčiuose aprašytų sąlygų.5. Į komponentų sąrašą įtraukiami visi maisto produkto komponentai pagal svorį mažėjančia tvarka, registruotą tada, kai jie buvo naudojami gamybai. Sąrašui duodamas tinkamas pavadinimas, kuriame turi būti žodis "komponentai".Tačiau:- įdėtas vanduo ir lakūs produktai išvardijami pagal jų svorį gatavame produkte; įdėto vandens, kaip maisto produkto komponento, kiekis skaičiuojamas iš viso gatavo produkto kiekio atimant visą kitų panaudotų komponentų kiekį. Į šį kiekį atsižvelgti nebūtina, jei jis nesudaro daugiau kaip 5 % viso gatavo produkto kiekio,- koncentruoti arba dehidruoti komponentai, atgaminti gamybos proceso metu, gali būti išvardyti pagal svorį, registruotą prieš juos koncentruojant bei dehidruojant,- koncentruotų arba dehidruotų maisto produktų, kuriuos ketinama atgaminti pridedant vandens, komponentai gali būti nurodomi pagal proporciją atgamintame produkte, tačiau komponentų sąraše turi būti įrašyti žodžiai "atgaminto produkto komponentai" arba "paruošto vartoti produkto komponentai",- vaisių ir daržovių mišinių, kuriuose nėra vieno pagal svorį vyraujančio vaisiaus ar daržovės, komponentai gali būti išvardyti kitokia tvarka, tokiu atveju komponentų sąraše įrašomi žodžiai "įvairiomis proporcijomis",- prieskonių ir prieskoninių augalų mišinių, kuriuose pagal svorį neišsiskiria nė vienas prieskonis ar prieskoninis augalas, komponentai gali būti nurodomi kitokia tvarka, tokiu atveju komponentų sąraše įrašomi žodžiai "įvairiomis proporcijomis".6. Laikantis 5 straipsnyje nustatytų taisyklių prireikus nurodomi specifiniai komponentų pavadinimai.Tačiau:- komponentus, kurie yra priskiriami vienai iš I priede nurodytų grupių ir kurie yra kito maisto produkto sudedamoji dalis, turi būti nurodomi tik pagal grupės pavadinimą.I priede pateikto grupių sąrašo pakeitimai gali būti daromi 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.Tačiau I priede šalia pavadinimo "krakmolas", jei šis komponentas gali turėti gliteno, visada turi būti nurodyta jo specifinė augalinė kilmė,- vienai iš II priede išvardytų grupių priskiriami komponentai turi būti nurodomi tos grupės vardu, o šalia nurodomas jų specifinis pavadinimas arba EB numeris; jei komponentas priklauso daugiau kaip vienai grupei, nurodoma grupė pagal šiame maisto produkte atliekamą funkciją.Šio priedo pakeitimai, daromi atsižvelgiant į mokslo ir technikos pažangą, priimami 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.Tačiau II priede šalia pavadinimo "modifikuotas krakmolas", jei šis komponentas gali turėti gliteno, visada turi būti nurodyta jo specifinė augalinė kilmė,- kvapiosios medžiagos vadinamos taip, kaip nurodyta III priede,- Sutarties 95 straipsnyje nustatyta tvarka vėliau priimamos atskiros Bendrijos nuostatos, reglamentuojančios komponento apdorojimą jonizuojančiąja spinduliuote.7. Bendrijos nuostatos, o jei jų nėra — nacionalinės nuostatos gali nustatyti, kad šalia pavadinimo, kuriuo parduodamas produktas, būtų nurodytas konkretus komponentas arba komponentai.Visoms tokioms nacionalinėms nuostatoms taikoma 19 straipsnyje nustatyta tvarka.Šioje dalyje paminėtos Bendrijos nuostatos priimamos 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.8. Šio straipsnio 4 dalies b punkte minėtu atveju sudėtinis komponentas, atsižvelgiant į jo bendrą svorį, gali būti įtraukiamas į komponentų sąrašą jo paties pavadinimu, jei tai leidžia įstatymas arba nusistovėjusi tvarka, bet po šio pavadinimo turi būti nurodytas jo komponentų sąrašas.Tačiau toks sąrašas nėra privalomas:a) kai sudėtinis komponentas sudaro mažiau kaip 25 % gatavo produkto; ši išimtis netaikoma maisto priedams, kuriuos reglamentuoja šio straipsnio 4 dalies c punkto nuostatos;b) kai sudėtinis komponentas yra maisto produktas, kurio sudėties nereikalauja pateikti Bendrijos taisyklės.9. Nepaisant šio straipsnio 5 dalies nuostatų, vandens kiekio nurodyti nebūtina:a) kai gamybos procese vanduo yra naudojamas tik atgaminti koncentruotą arba dehidruotą komponentą;b) jei yra skysta terpė, kuri paprastai nėra suvartojama.7 straipsnis1. Gaminant arba ruošiant maisto produktą naudojamo komponento arba komponentų grupės kiekis nurodomas remiantis šio straipsnio nuostatomis.2. Šio straipsnio 1 dalyje minėta nuoroda yra privaloma tada, kai:a) komponentas arba komponentų grupė įeina į pavadinimą, kuriuo maisto produktas yra parduodamas arba su kuriuo jis vartotojui paprastai asocijuojasi; arbab) komponentas arba komponentų grupė ženklinant yra apibūdinama žodžiais, piešiniais ar grafiniais ženklais; arbac) komponentas arba komponentų grupė labiausiai atspindi maisto produkto charakteristikas ir leidžia atskirti jį nuo kitų produktų, su kuriais jis gali būti supainiotas dėl jo pavadinimo ar išvaizdos; arbad) 20 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nustatytais atvejais.3. Šio straipsnio 2 dalis netaikoma:a) komponentui arba komponentų grupei:- kurių grynasis svoris, juos nusausinus, nurodomas remiantis 8 straipsnio 4 dalies nuostatomis, arba- kurių kiekius, remiantis Bendrijos nuostatomis, jau dabar reikalaujama nurodyti ženklinant, arba- kurie mažais kiekiais naudojami kaip kvapiosios medžiagos, arba- kurie, nors ir nurodyti parduodamo produkto pavadinime, negali nulemti šalies, kuriame produktas yra realizuojamas, vartotojo pasirinkimo, kadangi kiekio skirtumai nėra esminis kriterijus, leidžiantis spręsti apie maisto produkto charakteristikas arba atskirti jį nuo kitų panašių maisto produktų. Kilus abejonėms, 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka sprendžiama, ar laikomasi šioje įtraukoje nurodytų sąlygų;b) kai komponento arba komponentų grupės kiekis yra tiksliai nustatytas specialiose Bendrijos taisyklėse, bet nenumatyta jo nurodyti ženklinant;c) 6 straipsnio 5 dalies ketvirtoje ir penktoje įtraukose numatytais atvejais;d) 20 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nustatytais atvejais.4. Nurodytas kiekis, išreikštas procentais, turi atitikti komponento arba komponentų kiekį jo (jų) panaudojimo metu. Tačiau Bendrijos nuostatose gali būti numatyta tam tikriems maisto produktams taikyti išlygas. Tokios nuostatos priimamos 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.5. Šio straipsnio 1 dalyje minėta nuoroda apie parduodamo produkto komponentus arba komponentų grupę pateikiama parduodamo produkto pavadinime, šalia pavadinimo arba komponentų sąraše.6. Šis straipsnis neturi prieštarauti Bendrijos taisyklėms dėl maisto produktų maistingumo žymėjimo etiketėse.8 straipsnis1. Fasuotų maisto produktų grynasis kiekis išreiškiamas:- skystų produktų — tūrio vienetais,- kitų produktų — masės (svorio) vienetais,t. y. litrais, centilitrais, mililitrais, kilogramais arba gramais.Bendrijos nuostatos, o jei jų nėra — nacionalinės nuostatos, taikytinos tam tikriems produktams, gali nukrypti nuo šios taisyklės.Visoms tokioms nacionalinėms nuostatoms taikoma 19 straipsnyje nustatyta tvarka.2. a) Kai Bendrijos nuostatos, o jei tokių nėra — nacionalinės nuostatos, reikalauja nurodyti tam tikros rūšies kiekį (pvz., vardinį, minimalų, vidutinį), šioje direktyvoje toks kiekis laikomas grynuoju kiekiu.Nepažeisdamos 24 straipsnyje numatytos nuostatos dėl pranešimo, apie visas priemones, kurių buvo imtasi vadovaujantis šiuo punktu, valstybės narės informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.b) Bendrijos nuostatos, o jei tokių nėra — nacionalinės nuostatos, gali reikalauti, kad tam tikrų tiksliai nurodytų, pagal kiekį į grupes skirstomų produktų kiekis būtų nurodomas kitais būdais.Visoms tokioms nacionalinėms nuostatoms taikoma 19 straipsnyje nustatyta tvarka.c) Kai fasuotas vienetas susideda iš dviejų arba daugiau atskirų fasuotų vienetų, kurių kiekviename yra toks pat to paties produkto kiekis, grynasis kiekis nurodomas pažymint bendrą pakuočių skaičių ir kiekvienos iš jų grynąjį kiekį. Tačiau tada, kai bendras atskirų pakuočių skaičius yra aiškiai matomas ir lengvai suskaičiuojamas išoriškai ir kai išoriškai yra matoma bent viena nuoroda į atskiros pakuotės grynąjį kiekį, šių detalių nurodyti neprivaloma.d) Kai fasuotas vienetas susideda iš dviejų arba daugiau atskirų pakuočių, kurios nėra laikomos pardavimui skirtais vienetais, grynasis kiekis nurodomas pateikiant bendrą grynąjį kiekį ir bendrą atskirų pakuočių skaičių. Bendrijos nuostatos, o jei tokių nėra — nacionalinės nuostatos, nebūtinai turi reikalauti nurodyti tam tikrų maisto produktų bendrą atskirų pakuočių skaičių.Nepažeisdamos 24 straipsnyje numatytos nuostatos dėl pranešimo, valstybės narės Komisijai ir kitoms valstybėms narėms praneša apie priemones, kurių buvo imtasi vadovaujantis šiuo punktu.3. Parduodant vienetais skaičiuojamus maisto produktus valstybės narės nebūtinai turi reikalauti nurodyti grynąjį kiekį, tačiau tokiu atveju kiekvienas prekės vienetas turi būti išoriškai aiškiai matomas ir suskaičiuojamas, priešingu atveju jis nurodomas ženklinant.Nepažeisdamos 24 straipsnyje numatytos nuostatos dėl pranešimo, apie visas priemones, kurių buvo imtasi vadovaujantis šiuo punktu, valstybės narės informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.4. Kai kietasis maisto produktas yra pateikiamas skystoje terpėje, ženklinant nurodomas ir grynasis nusausinto maisto produkto svoris.Šioje dalyje "skysta terpė" reiškia toliau nurodytus produktus, kurie gali būti mišinyje ir galbūt buvo užšaldyti arba stipriai užšaldyti, jei skystis yra tik priedas prie pagrindinių šio ruošinio elementų ir todėl nėra lemiamas kriterijus perkant: vanduo, vandeniniai druskos tirpalai, sūrymas, maistinių rūgščių vandeniniai tirpalai, actas, cukrų vandeniniai tirpalai, kitų saldiklių vandeniniai tirpalai, vaisių arba daržovių sultys, kai produktai yra vaisiai arba daržovės.20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka šis sąrašas gali būti papildytas.20 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nustatomi nusausinto maisto produkto grynojo svorio tikrinimo metodai.5. Nėra privaloma nurodyti grynąjį svorį produktų:a) kurie praranda daug savo tūrio arba masės ir kurie yra parduodami vienetais arba sveriami pirkėjo akivaizdoje;b) kurių grynasis kiekis sudaro mažiau nei 5 g arba 5 ml; tačiau ši nuostata netaikoma prieskoniams ir prieskoniniams augalams.Bendrijos nuostatos, o jei jų nėra — nacionalinės nuostatos, išskirtiniais atvejais tam tikriems maisto produktams gali nustatyti aukštesnes nei 5 g arba 5 ml ribas, bet dėl to neturi būti suklaidintas pirkėjas.Nepažeidžiant 24 straipsnyje numatytos nuostatos dėl pranešimo, apie visas priemones, kurių buvo imtasi vadovaujantis šiuo punktu, valstybės narės informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.6. Šio straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, 2 dalies b ir d punktuose bei 5 dalies antroje pastraipoje minėtos Bendrijos nuostatos priimamos 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.9 straipsnis1. Minimalus maisto produkto tinkamumo vartoti laikas trunka tol, kol tinkamai laikomas produktas išlaiko savo specifines savybes.Jis nurodomas taip, kaip reikalaujama šio straipsnio 2 ir 3 dalyse.2. Prieš datą rašomi šie žodžiai:- "Geriausias iki…", kai datoje nurodoma diena,- "Tinka vartoti iki…" — kitais atvejais.3. Šalia 2 dalyje nurodytų žodžių rašoma:- pati data arba- nuoroda į tai, kurioje ženklinimo vietoje ji yra.Prireikus po šios informacijos aprašomos laikymo sąlygos, kurių būtina laikytis tada, kai produktą reikia laikyti nustatytą laiką.4. Data susideda iš chronologine tvarka neužkoduota forma užrašytos dienos, mėnesio ir metų.Tačiau ant produktų, kurie:- neišsilaiko ilgiau kaip tris mėnesius, pakanka nurodyti dieną ir mėnesį,- laikomi ilgiau kaip tris, bet ne ilgiau kaip 18 mėnesių, pakanka nurodyti mėnesį ir metus,- kurie išsilaiko ilgiau kaip 18 mėnesių, pakanka nurodyti metus.Datos nurodymo būdas gali būti nustatomas 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.5. Pagal Bendrijos nuostatas, reglamentuojančias kitus datos nurodymo būdus, nereikalaujama nurodyti šių produktų tinkamumo vartoti trukmės:- neluptų, nesmulkintų arba panašiai neapdorotų šviežių vaisių ir daržovių, įskaitant bulves. Ši išlyga netaikoma daigintoms sėkloms ir kitiems panašiems produktams, pvz., ankštinių augalų daigams,- vynų, likerinių, putojančių, aromatizuotų vynų ir panašių produktų iš kitų nei vynuogės vaisių bei gėrimų, klasifikuojamų 22060091, 22060093 ir 22060099 KN subpozicijose bei pagamintų iš vynuogių arba vynuogių misos,- gėrimų, turinčių 10 tūrio proc. arba daugiau alkoholio,- nealkoholinių gėrimų, vaisių sulčių, vaisių nektarų ir alkoholinių gėrimų, supiltų į atskiras daugiau kaip penkių litrų talpos pakuotes ir skirtų viešajam maitinimui,- kepinių arba miltinių konditerijos gaminių, kurie, atsižvelgiant į jų turinio pobūdį, paprastai suvartojami per 24 valandas nuo pagaminimo,- acto,- valgomosios druskos,- kieto cukraus,- konditerijos gaminių, susidedančių beveik vien iš aromatinto ir (arba) dažyto cukraus,- kramtomosios gumos ir panašių kramtomųjų produktų,- atskirų ledų porcijų.10 straipsnis1. Maisto produktų, kurie mikrobiologiniu atžvilgiu yra greitai gendantys ir dėl to per trumpą laiką gali tapti kenksmingi žmonių sveikatai, minimali tinkamumo vartoti trukmė keičiama "Tinka vartoti iki …" (data).2. Prieš šią datą įrašomi tokie žodžiai:- ispanų k.:,- danų k.:,- vokiečių k.:,- graikų k.:,- anglų k.:,- prancūzų k.:,- italų k.:,- olandų k.:,- portugalų k.:,- suomių k.:,- švedų k.:.Po šių žodžių įrašoma:- pati data arba- nuoroda į tai, kurioje ženklinimo vietoje ji nurodyta.Po šios informacijos aprašomos laikymo sąlygos, kurių būtina laikytis.3. Data rašoma neužkoduota forma šia tvarka: diena, mėnuo ir galbūt metai.4. Kai kuriais atvejais 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta, ar laikomasi šio straipsnio 1 dalies nuostatų.11 straipsnis1. Maisto produkto vartojimo instrukcijos nurodomos taip, kad jomis būtų galima tinkamai pasinaudoti.2. Bendrijos nuostatos, o jei tokių nėra — nacionalinės nuostatos, gali nustatyti, kaip turi būti pateikiamos tam tikrų maisto produktų vartojimo instrukcijos.Tokioms nacionalinėms nuostatoms taikoma 19 straipsnyje nustatyta tvarka.Šioje dalyje minėtos Bendrijos nuostatos priimamos 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.12 straipsnisTaisyklės dėl 22.04 ir 22.05 pozicijose klasifikuojamų produktų alkoholio koncentracijos nurodymo yra pateiktos konkrečiose tokiems produktams taikytinose Bendrijos nuostatose.Taisyklės dėl kitų gėrimų, turinčių daugiau kaip 1,2 tūrio proc. alkoholio, nustatomos 20 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.13 straipsnis1. a) Jei maisto produktai yra fasuojami, 3 straipsnyje ir 4 straipsnio 2 dalyje numatyta informacija nurodoma ant pakuotės arba prie jos pritvirtintos etiketės.b) Nepaisant a punkto nuostatos ir nepažeidžiant Bendrijos nuostatų dėl vardinių kiekių, jei fasuoti maisto produktai yra skirti:- galutiniam vartotojui, tačiau jais prekiaujama dar ankstesniame etape (iki parduodant galutiniam vartotojui), į kurį neįeina pardavimas viešojo maitinimo įstaigoms,- parduoti viešojo maitinimo įstaigoms, kur jie bus ruošiami, perdirbami, skirstomi į dalis ar pjaustomi,informaciją, kurios reikalauja 3 straipsnio ir 4 straipsnio 2 dalies nuostatos, reikia nurodyti tik maisto produktų komerciniuose dokumentuose, jei galima garantuoti, kad šie dokumentai kartu su visa ženklinimo informacija bus pridėta prie maisto produktų, bus išsiųsta anksčiau arba tuo pačiu metu, kaip ir siunta.c) b punkte numatytu atveju 3 straipsnio 1 dalies 1, 5 ir 7 punktuose ir atitinkamais atvejais nurodytais 10 straipsnyje, minėta informacija nurodoma ir ant išorinės pakuotės, kurioje maisto produktai pateikiami į rinką.2. 3 straipsnyje ir 4 straipsnio 2 dalyje minėta informacija turi būti pateikta gerai matomoje vietoje, kad būtų lengva ją įžiūrėti, perskaityti ir neįmanoma ištrinti.Ji jokiu būdu neturi būti paslėpta, neryški arba uždengta kitais įrašais arba piešiniais.3. 3 straipsnio 1 dalies 1, 4, 5 ir 10 punktuose išvardyta informacija turi būti tame pačiame regėjimo lauke.Šis reikalavimas gali būti taikomas ir 4 straipsnio 2 dalyje minėtai informacijai.4. Ant pakartotinai naudojamų stiklo butelių, neištrinamai paženklintų ir todėl neturinčių etiketės, žiedo ar lankelio, ir jų pakuočių arba dėžučių, kurių didžiausias plotas mažesnis kaip 10 cm2, reikia nurodyti tik 3 straipsnio 1 dalies 1, 4 ir 5 punktuose minėtą informaciją.Šiuo atveju netaikomos šio straipsnio 3 dalies nuostatos.5. Airija, Nyderlandai ir Jungtinė Karalystė gali netaikyti 3 straipsnio 1 dalies ir šio straipsnio 3 dalies nuostatų pienui ir jo produktams, supiltiems į pakartotino naudojimo stiklo butelius.Šios valstybės praneša Komisijai apie visas priemones, kurių jos ėmėsi remdamosi pirmąją pastraipa.14 straipsnisJei maisto produktai galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms yra pateikiami parduoti nefasuoti arba jei jie vartotojo prašymu yra pakuojami pardavimo vietoje arba sufasuoti tiesioginiam pardavimui, valstybės narės priima išsamias taisykles, susijusias su 3 straipsnyje ir 4 straipsnio 2 dalyje minėtos informacijos nurodymo būdu.Jos gali nuspręsti nereikalauti nurodyti visos arba tam tikros informacijos, jei pirkėjas ir taip pakankamai jos gauna.15 straipsnisŠi direktyva neturi įtakos nacionalinių įstatymų nuostatoms, kurios, jei nėra Bendrijos nuostatų, nustato mažiau griežtus reikalavimus įmantriose pakuotėse, pavyzdžiui, statulėlėse arba suvenyruose, pateikiamiems maisto produktams.16 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad jų teritorijose būtų uždrausta prekiauti maisto produktais, jei ant jų vartotojui suprantama kalba nėra nurodyta 3 straipsnyje ir 4 straipsnio 2 dalyje numatyta informacija, nebent faktiškai vartotojas būtų informuotas kitomis 20 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka nustatytinomis ženklinimo priemonėmis.2. Valstybė narė, kurioje buvo pagamintas produktas, laikydamasi Sutarties taisyklių, gali nustatyti, kad jos teritorijoje minėta ženklinimo informacija būtų nurodyta viena arba keliomis jos pačios nustatytomis oficialiomis Bendrijos kalbomis.3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatos neprieštarauja, kad ženklinimo informacija būtų nurodyta keliomis kalbomis.17 straipsnisValstybės narės turėtų susilaikyti ir nenustatyti detalesnių reikalavimų negu reglamentuoja 3-13 straipsnių nuostatos dėl 3 straipsnyje ir 4 straipsnio 2 dalyje numatytos informacijos nurodymo būdo.18 straipsnis1. Valstybės narės negali uždrausti prekiauti šios direktyvos taisykles atitinkančiais maisto produktais taikydamos nesuderintas nacionalines nuostatas, reglamentuojančias tam tikrų maisto produktų arba apskritai maisto produktų ženklinimą ir pateikimą.2. Šio straipsnio 1 dalis netaikoma toms nesuderintoms nacionalinėms nuostatoms, kurios pateisinamos:- visuomenės sveikatos apsauga,- sukčiavimo prevencija, nebent tokios nuostatos trukdytų taikyti šioje direktyvoje nustatytus apibrėžimus ir taisykles,- pramoninės ir komercinės nuosavybės teisių apsauga, kilmės nuorodomis, registruotaisiais kilmės vietos pavadinimais ir nesąžiningos konkurencijos prevencija.19 straipsnisTais atvejais, kai remiamasi šiuo straipsniu ir jei valstybė narė yra tos nuomonės, kad reikia priimti naujus teisės aktus, taikoma toliau nurodyta tvarka.Komisijai ir kitoms valstybėms narėms ji praneša apie numatytas priemones ir jas pagrindžia. Komisija tariasi su valstybėmis narėmis Maisto produktų nuolatiniame komitete, įkurtame Tarybos sprendimu 69/414/EEB [6], jei tokios konsultacijos, jos nuomone, yra reikalingos arba jei to pareikalauja valstybė narė.Valstybės narės gali imtis numatytų priemonių tik praėjus trims mėnesiams nuo pranešimo gavimo ir tik tokiu atveju, jei Komisijos nuomonė yra teigiama.Pastaruoju atveju prieš pasibaigiant anksčiau minėtam laikotarpiui Komisija inicijuoja 20 straipsnio 2 dalyje nurodytą procedūrą, kad nustatytų, ar numatytos priemonės gali būti įgyvendinamos prireikus jas atitinkamai keičiant.20 straipsnis1. Komisijai padeda Maisto produktų nuolatinis komitetas (toliau — komitetas).2. Jei daroma nuoroda į šį straipsnį, taikomos Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsnių nuostatos, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje minimas laikotarpis — trys mėnesiai.3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.21 straipsnisJei paaiškėja, kad šios direktyvos taikymo palengvinimui būtinos laikinos priemonės, jos patvirtinamos 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.22 straipsnisŠi direktyva neturi įtakos dar 1978 m. gruodžio 22 d. priimtoms Bendrijos nuostatoms dėl tam tikrų maisto produktų ženklinimo ir pateikimo.Sprendimas dėl bet kokių pakeitimų, būtinų derinant minėtas nuostatas su šios direktyvos taisyklėmis, priimamas ta tvarka, kuri yra taikytina kiekvienai atitinkamai nuostatai.23 straipsnisŠi direktyva netaikoma iš Bendrijos eksportuojamiems produktams.24 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad Komisija gautų visų svarbiausių šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės nuostatų tekstus.25 straipsnisŠi direktyva taikoma ir Prancūzijos užjūrio departamentams.26 straipsnis1. Direktyva 79/112/EEB su pakeitimais, padarytais IV priedo A dalyje nurodytomis direktyvomis, yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl IV priedo B dalyje nurodytų perkėlimo į nacionalinę teisę galutinių terminų.2. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir turi būti suprantamos taip, kaip nurodyta V priede pateiktoje koreliacijos lentelėje.27 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.28 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2000 m. kovo 20 d.Europos Parlamento varduPirmininkéN. FontaineTarybos varduPirmininkasJ. Gama[1] OL C 258, 1999 9 10, p. 12.[2] 2000 m. sausio 18 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2000 m. kovo 13 d. Tarybos sprendimas.[3] OL L 33, 1979 2 8, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/4/EB (OL L 43, 1997 2 14, p. 21).[4] Žr. IV priedo B dalį.[5] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[6] OL L 291, 1969 11 29, p. 9.--------------------------------------------------I PRIEDASKOMPONENTŲ, KURIE GALI BŪTI VADINAMI GERIAU GRUPĖS NEI SAVO SPECIFINIU PAVADINIMU, GRUPĖSApibrėžimas | Pavadinimas |Rafinuoti aliejai, išskyrus alyvų aliejų | "Aliejus" su: būdvardžiu "augalinis" ar "gyvūninis" arba–nuoroda į jų konkrečią augalinę ar gyvūninę kilmęNurodant hidrintą aliejų šalia turi būti įrašytas būdvardis "hidrintas" |Rafinuoti riebalai | "Riebalai" su: būdvardžiu "augalinis" ar "gyvūninis" arbanuoroda į jų konkrečią augalinę ar gyvūninę kilmęNurodant hidrintus riebalus šalia turi būti įrašytas būdvardis "hidrintas" |Dviejų arba daugiau rūšių javų miltų mišiniai | "Miltai" ir javų, iš kurių jie gauti, sąrašas pagal svorį mažėjančia tvarka |Krakmolai ir fiziniais būdais arba fermentais modifikuoti krakmolai | "Krakmolas" |Visų rūšių žuvys, jei žuvis yra kito maisto produkto komponentas ir jei tokio maisto produkto pavadinimas bei pateikimo forma nėra susiję su konkrečios rūšies žuvimi | "Žuvis" |Visų rūšių sūriai, jei sūris arba sūrių mišinys yra kito maisto produkto komponentas ir jei tokio maisto produkto pavadinimas bei pateikimo forma nėra susiję su konkrečios rūšies sūriu | "Sūris" |Visi prieskoniai, jei jie sudaro ne daugiau kaip 2 % maisto produkto svorio | "Prieskonis (prieskoniai)" arba "prieskonių mišiniai" |Visi prieskoniniai augalai arba jų dalys, jei jie sudaro ne daugiau kaip 2 % maisto produkto svorio | "Prieskoninis augalas (augalai)" arba "prieskoninių augalų mišiniai" |Visų rūšių gumos preparatai, naudojami gaminti kramtomosios gumos pagrindą | "Gumos pagrindas" |Visų rūšių trapūs kepinti javų produktai | Atitinkami "traškučiai" arba "džiūvėsiai" |Visų rūšių sacharozė | "Cukrus" |Bevandenė gliukozė arba gliukozės monohidratas | "Gliukozė" |Gliukozės sirupas ir bevandenės gliukozės sirupas | "Gliukozės sirupas" |Visų rūšių pieno baltymai (kazeinai, kazeinatai ir išrūgų baltymai) ir jų mišiniai | "Pieno baltymai" |Presuoti, ekstrahuoti arba rafinuotas kakavos sviestas | "Kakavos sviestas" |Visi cukruoti vaisiai, sudarantys ne daugiau 10 % maisto produkto svorio | "Cukruoti vaisiai" |Daržovių mišiniai, sudarantys ne daugiau 10 % maisto produkto svorio | "Daržovės" |Visų rūšių vynai, apibūdinti 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo | "Vynas" |--------------------------------------------------II PRIEDASKOMPONENTŲ, KURIE TURI BŪTI PAVADINTI JŲ GRUPĖS PAVADINIMU, PO TO NURODANT JŲ SPECIFINĮ PAVADINIMĄ ARBA EB NUMERĮ, GRUPĖSDažiklisKonservantasAntioksidantasEmulsiklisTirštiklisStandiklisStabilizatoriusAromato ir skonio stipriklisRūgštisRūgštingumą reguliuojanti medžiagaNuo sukepimo apsauganti medžiagaModifikuotas krakmolas [1]SaldiklisTešlos kildymo medžiagaPriešputisGlazūravimo medžiagaEmulsinimo druskos [2]Miltų apdorojimo medžiagaKietiklisDrėkinamoji medžiagaBurbuliavimą sukelianti medžiagaStumiančios dujos[1] Specifinį pavadinimą arba EB numerį nurodyti nebūtina.[2] Tik lydytam sūriui ir produktams, kurių pagrindinė sudedamoji dalis yra lydyti sūriai.--------------------------------------------------III PRIEDASKVAPIŲJŲ MEDŽIAGŲ PAVADINIMAI KOMPONENTŲ SĄRAŠE1. Kvapiosios medžiagos vadinamos arba žodžiu "kvapioji medžiaga" ("kvapiosios medžiagos") arba konkretesniu kvapiosios medžiagos pavadinimu arba jos aprašymu.2. Žodis "natūralus" ar kuris nors kitas iš esmės tą pačią prasmę turintis žodis gali būti vartojamas nurodyti tik tas kvapiąsias medžiagas, kurių sudedamosios dalys turi tik 1988 m. birželio 22 d. Tarybos direktyvos 88/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktuose naudojamomis kvapiosiomis medžiagomis ir jų gamybos žaliavomis, suderinimo [1] 1 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktyje apibūdintų prieskonių ir (arba) minėtos direktyvos 1 straipsnio 2 dalies c punkte apibūdintų kvapiųjų medžiagų preparatų.3. Jei prieskonio pavadinime yra nuoroda į jį sudarančių medžiagų augalinę arba gyvūninę prigimtį ar kilmę, žodis "natūralus" arba kuris nors kitas iš esmės tą pačią prasmę turintis žodis negali būti vartojamas, jei kvapiosios medžiagos sudedamoji dalis visiškai arba beveik visiškai nebuvo atskirta nuo maisto produkto arba kvapiosios medžiagos šaltinio taikant atitinkamą fizinį, fermentavimo arba mikrobiologinį procesą arba tradicinį maisto ruošimo procesą.[1] OL L 184, 1988 7 15, p. 61. Direktyva su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 91/71/EEB (OL L 42, 1991 2 15, p. 25).--------------------------------------------------IV PRIEDASA DALISPANAIKINTOJI DIREKTYVA IR JOS VĖLYVESNI PAKEITIMAI(minima 26 straipsnyje)Tarybos direktyva 79/112/EEB (OL L 33, 1979 2 8, p. 1)Tarybos direktyva 85/7/EEB (OL L 2, 1985 1 3, p. 22), tik 1 straipsnio 9 dalisTarybos direktyva 86/197/EEB (OL L 144, 1986 5 29, p. 38)Tarybos direktyva 89/395/EEB (OL L 186, 1989 6 30, p. 17)Komisijos direktyva 91/72/EEB (OL L 42, 1991 2 15, p. 27)Komisijos direktyva 93/102/EB (OL L 291, 1993 11 25, p. 14)Komisijos direktyva 95/42/EB (OL L 182, 1995 8 25, p. 20)Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/4/EB (OL L 43, 1997 2 14, p. 21)B DALISPERKĖLIMO Į NACIONALINĘ TEISĘ GALUTINIAI TERMINAI(minimi 26 straipsnyje)Direktyva | Galutinis perkėlimo terminas | Rinkos produktų priėmimas pagal šią direktyvą | Rinkos produktų uždraudimas pagal šią direktyvą |79/112/EEB | | 1980 m. gruodžio 22 d. | 1982 m. gruodžio 22 d. |85/7/EEB | | | |86/197/EEB | | 1988 m. gegužės 1 d. | 1989 m. gegužės 1 d. |89/395/EEB | | 1990 m. gruodžio 20 d. | 1992 m. birželio 20 d. |91/72/EEB | | 1992 m. birželio 30 d. | 1994 m. sausio 1 d. |93/102/EB | 1994 m. gruodžio 30 d. | 1995 m. sausio 1 d. | 1996 m. birželio 30 d. |95/42/EB | | | |97/4/EB | | 1998 m. rugpjūčio 14 d. | 2000 m. vasario 14 d. |--------------------------------------------------V PRIEDASKORELIACIJOS LENTELĖDirektyva 79/112/EEB | Ši direktyva |1 straipsnis | 1 straipsnis |2 straipsnis | 2 straipsnis |3 straipsnio 1 dalies 1 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 1 punktas |3 straipsnio 1 dalies 2 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 2 punktas |3 straipsnio 1 dalies 2 punkto a papunktis | 3 straipsnio 1 dalies 3 punktas |3 straipsnio 1 dalies 3 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 4 punktas |3 straipsnio 1 dalies 4 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 5 punktas |3 straipsnio 1 dalies 5 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 6 punktas |3 straipsnio 1 dalies 6 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 7 punktas |3 straipsnio 1 dalies 7 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 8 punktas |3 straipsnio 1 dalies 8 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 9 punktas |3 straipsnio 1 dalies 9 punktas | 3 straipsnio 1 dalies 10 punktas |3 straipsnio 2 ir 3 dalys | 3 straipsnio 2 ir 3 dalys |4 straipsnis | 4 straipsnis |5 straipsnis | 5 straipsnis |6 straipsnio 1, 2 ir 3 dalys | 6 straipsnio 1, 2 ir 3 dalys |6 straipsnio 4 dalies a ir b punktai | 6 straipsnio 4 dalies a ir b punktai |6 straipsnio 4 dalies c punkto i papunktis | 6 straipsnio 4 dalies c punkto i papunktis |6 straipsnio 4 dalies c punkto ii papunkčio pirma įtrauka | 6 straipsnio 4 dalies c punkto ii papunktis |6 straipsnio 4 dalies c punkto ii papunkčio antra įtrauka | 6 straipsnio 4 dalies c punkto iii papunktis |6 straipsnio 4 dalies d punktas | 6 straipsnio 4 dalies d punktas |6 straipsnio 5 dalies a punktas | 6 straipsnio 5 dalis |6 straipsnio 5 dalies b punktas | 6 straipsnio 6 dalis |6 straipsnio 6 dalis | 6 straipsnio 7 dalis |6 straipsnio 7 dalies pirma pastraipa | 6 straipsnio 8 dalies pirma pastraipa |6 straipsnio 7 dalies antros pastraipos pirma ir antra įtraukos | 6 straipsnio 8 dalies antros pastraipos a ir b punktai |6 straipsnio 8 dalis | 6 straipsnio 9 dalis |7 straipsnis | 7 straipsnis |8 straipsnio 1-5 dalys | 8 straipsnio 1-5 dalys |8 straipsnio 6 dalis | – |8 straipsnio 7 dalis | 8 straipsnio 6 dalis |9 straipsnio 1-4 dalys | 9 straipsnio 1-4 dalys |9 straipsnio 5 dalis | – |9 straipsnio 6 dalis | 9 straipsnio 5 dalis |9a straipsnis | 10 straipsnis |10 straipsnis | 11 straipsnis |10a straipsnis | 12 straipsnis |11 straipsnio 1 ir 2 dalys | 13 straipsnio 1 ir 2 dalys |11 straipsnio 3 dalies a punktas | 13 straipsnio 3 dalis |11 straipsnio 3 dalies b punktas | – |11 straipsnio 4 dalis | 13 straipsnio 4 dalis |11 straipsnio 5 dalis | – |11 straipsnio 6 dalis | 13 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa |11 straipsnio 7 dalis | 13 straipsnio 5 dalies antra pastraipa |12 ir 13 straipsniai | 14 ir 15 straipsniai |13a straipsnis | 16 straipsnis |14 ir 15 straipsniai | 17 ir 18 straipsniai |16 straipsnio 1 dalis | – |16 straipsnio 2 dalis | 19 straipsnis |17 straipsnio pirma pastraipa | 20 straipsnio 1 dalis |17 straipsnio antra, trečia, ketvirta ir penkta pastraipos | 20 straipsnio 2 dalis |18 straipsnis | – |19, 20 ir 21 straipsniai | 21, 22 ir 23 straipsniai |22 straipsnio 1, 2 ir 3 dalys | – |22 straipsnio 4 dalis | 24 straipsnis |23 straipsnis | – |24 straipsnis | 25 straipsnis |25 straipsnis | – |26 straipsnis | – |– | 26 straipsnis |– | 27 straipsnis |– | 28 straipsnis |I priedas | I priedas |II priedas | II priedas |III priedas | III priedas |– | IV priedas |– | V priedas |--------------------------------------------------


Svarbus teisinis pranešimas

|

31999L0030

1999 m. balandžio 22 d. Tarybos direktyva 1999/30/EB dėl sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino ribinių verčių aplinkos ore

Oficialusis leidinys L 163 , 29/06/1999 p. 0041 - 0060 CS.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 ET.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 HU.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 LT.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 LV.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 MT.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 PL.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 SK.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183 SL.ES skyrius 15 tomas 04 p. 164  - 183

		Tarybos direktyva 1999/30/EB1999 m. balandžio 22 d.dėl sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino ribinių verčių aplinkos oreEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 130s straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje nustatytos tvarkos [3],(1) kadangi, remiantis Sutarties 130r straipsnio principais, Europos bendrijos aplinkos ir subalansuotos plėtros politikos bei veiksmų programa (Penktoji aplinkosaugos veiksmų programa [4]) visų pirma numato teisės aktų, susijusių su oro teršalais, pakeitimus; kadangi toje programoje rekomenduojama nustatyti ilgalaikius oro kokybės tikslus;(2) kadangi Sutarties 129 straipsnis nurodo, kad sveikatos apsaugos reikalavimai yra sudedamoji kitų Bendrijos veiklos krypčių dalis; kadangi Sutarties 3 straipsnio o punkte numatyta, kad Bendrijos veikla prisidedama prie to, kad būtų pasiektas aukštesnis sveikatos apsaugos lygis;(3) kadangi, remiantis 1996 m. rugsėjo 27 d. Tarybos direktyvos 96/62/EB dėl aplinkos oro kokybės vertinimo ir valdymo [5] 4 straipsnio 5 dalies nuostatomis, Taryba turi priimti to paties straipsnio 1 dalyje numatytus teisės aktus ir jo 3 bei 4 dalyse nurodytas nuostatas;(4) kadangi šioje direktyvoje nurodytos ribinės vertės yra būtiniausi reikalavimai; kadangi, vadovaudamosi Sutarties 130t straipsniu, valstybės narės gali palikti dabartines arba nustatyti griežtesnes apsaugos priemones; kadangi ypač pažeidžiamų gyventojų grupių, pavyzdžiui, vaikų ir ligonių, sveikatai apsaugoti gali būti nustatomos būtent griežtesnės ribinės vertės; kadangi valstybė narė gali pareikalauti, kad ribinių verčių būtų laikomasi dar iki šioje direktyvoje nustatytų datų;(5) kadangi ekosistemos turėtų būti apsaugotos nuo neigiamo sieros dioksido poveikio; kadangi augalai turėtų būti apsaugoti nuo nepalankaus azoto oksidų poveikio;(6) kadangi žalingas įvairių rūšių dalelių poveikis žmonių sveikatai gali būti skirtingas; kadangi yra įrodymų, kad dėl žmonių veiklos atsiradusių kietųjų dalelių poveikis žmonių sveikatai yra pavojingesnis už tą, kurį kelia natūralios aplinkos ore esančios dalelės;(7) kadangi Direktyvoje 96/62/EB reikalaujama, kad veiksmų planai būtų kuriami zonoms, kuriose teršalų koncentracijos aplinkos ore viršija ribines vertes ir bet kokias laikinas leistinas ribas, taikytinas siekiant užtikrinti, kad iki nustatytos datos arba datų būtų laikomasi ribinių verčių; kadangi veiksmų planų ir kitų taršos mažinimo strategijų, susijusių su kietosiomis dalelėmis, tikslas turėtų būti mažinti smulkiųjų dalelių koncentracijas taip sumažinant bendrą kietųjų dalelių koncentraciją;(8) kadangi Direktyvoje 96/62/EB numatyta, kad skaitmeninės ribinių verčių ir pavojaus slenksčių reikšmės turi būti grindžiamos aktyviai šioje srityje dirbančių tarptautinių mokslininkų grupių darbo rezultatais; kadangi Komisija turi atsižvelgti į naujausius mokslinių tyrimų epidemiologijos ir aplinkos apsaugos srityje duomenis ir į naujausius laimėjimus metrologijoje, kad galėtų peržiūrėti veiksnius, kuriais grindžiamos ribinės vertės ir pavojaus slenksčiai;(9) kadangi tam, kad 2003 m. būtų lengviau peržiūrėti šią direktyvą, Komisija ir valstybės narės turėtų apsvarstyti, kaip paskatinti joje nurodytų teršalų, būtent sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino, poveikio ištyrimą;(10) kadangi standartizuoti tikslaus matavimo metodai ir bendrieji matavimo stočių išdėstymo reikalavimai yra svarbūs siekiant įvertinti aplinkos oro kokybę ir gauti informaciją, kurią būtų galima palyginti visoje Bendrijoje;(11) kadangi pagal Direktyvos 96/62/EB 12 straipsnio 1 dalį pakeitimai, kuriuos būtina padaryti dėl derinimo su mokslo ir technikos pažanga, gali būti susiję tik su sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino koncentracijų vertinimo kriterijais bei metodais arba išsamiomis priemonėmis dėl informacijos perdavimo Komisijai ir neturi tiesiogiai ar netiesiogiai veikti ribinių verčių arba pavojaus slenksčių pakeitimo;(12) kadangi naujausia informacija apie sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino koncentracijas aplinkos ore turėtų būti lengvai prieinama visuomenei,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslaiŠios direktyvos tikslai yra šie:- nustatyti sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino koncentracijų aplinkos ore ribines vertes ir, jei reikalaujama, pavojaus slenksčius, kad taip būtų galima išvengti, sustabdyti arba sumažinti žalingą poveikį žmonių sveikatai ir aplinkai,- vertinti sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino koncentracijas aplinkos ore remiantis bendrais metodais ir kriterijais,- gauti pakankamai atitinkamos informacijos apie sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino koncentracijas aplinkos ore ir užtikrinti jos prieinamumą visuomenei,- išlaikyti aplinkos oro kokybę ten, kur ji gera, turint omenyje sieros dioksidą, azoto dioksidą, azoto oksidą, kietąsias daleles ir šviną, o priešingu atveju — pagerinti.2 straipsnisApibrėžimaiŠioje direktyvoje:1) "aplinkos oras" — tai troposferos oras, išskyrus darbo aplinkos orą;2) "teršalas" — tai bet kuri medžiaga, kurią žmogus tiesiogiai ar netiesiogiai paleido į aplinkos orą ir kuri gali turėti žalingą poveikį žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai;3) "lygis" — tai teršalo koncentracija aplinkos ore arba jo nuosėdos ant paviršių per tam tikrą laiką;4) "vertinimas" — tai bet kuris metodas, naudojamas išmatuoti, apskaičiuoti, numatyti arba įvertinti teršalo lygį aplinkos ore;5) "ribinė (užterštumo) vertė" — tai lygis, nustatomas remiantis mokslo žiniomis, siekiant išvengti, sustabdyti arba sumažinti kenksmingą (teršalo) poveikį žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai, kuris turi būti pasiektas per tam tikrą laiką ir kuris nebeturi būti viršytas;6) "pavojaus slenkstis" — tai (aplinkos oro užterštumo) lygis, kurį viršijus kyla pavojus žmonių sveikatai net dėl trumpalaikio poveikio ir kuriam esant valstybės narės imasi neatidėliotinų priemonių, kaip nurodyta Direktyvoje 96/62/EB;7) "leistina nuokrypio riba" — tai ribinės vertės procentinė dalis, kuria ši vertė gali būti viršyta esant Direktyvoje 96/62/EB nurodytoms sąlygoms;8) "zona" — tai valstybių narių apibrėžta jų teritorijos dalis;9) "aglomeracija" — tai zona, kurioje yra daugiau kaip 250000 gyventojų, arba zona, kurioje yra 250000 arba mažiau gyventojų, tačiau dėl jų tankumo (gyventojų skaičiaus kvadratiniame kilometre) joje būtina vertinti ir valdyti aplinkos oro kokybę;10) "azoto oksidai" — tai milijardinėmis dalimis išreikšta azoto oksido ir azoto dioksido suminis kiekis, perskaičiuotas į azoto dioksidą mikrogramais kubiniame metre;11) "KD10" — tai kietosios dalelės, kurių 50 % pereina pro joms pralaidžią 10 μm aerodinaminio skersmens angą;12) "KD2,5" — tai kietosios dalelės, kurių 50 % pereina pro joms pralaidžią 2,5 μm aerodinaminio skersmens angą;13) "viršutinė vertinimo riba" — tai V priede nurodytas lygis, iki kurio aplinkos oro kokybei vertinti gali būti taikomi Direktyvos 96/62/EB 6 straipsnio 3 dalyje nurodyti tarpusavyje derinami matavimo ir modeliavimo metodai;14) "apatinė vertinimo riba" — tai V priede nurodytas lygis, iki kurio gali būti taikomi tik modeliavimo ar papildomo vertinimo būdai oro kokybei įvertinti pagal Direktyvos 96/62/EB 6 straipsnio 4 dalį;15) "gamtiniai reiškiniai" — tai vulkanų išsiveržimas, seisminiai reiškiniai, geoterminiai reiškiniai, miškų gaisrai, vėjo audros ar atmosferinė resuspensija arba natūralių dalelių pernešimas iš sauso klimato regionų;16) "fiksuoti matavimai (matavimai nustatytoje vietoje)" — tai matavimai, atliekami pagal Direktyvos 96/62/EB 6 straipsnio 5 dalies reikalavimus.3 straipsnisSieros dioksidas1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad sieros dioksido koncentracijos aplinkos ore, vertinamos remiantis 7 straipsniu, neviršytų I priedo I skirsnyje nurodytų ribinių verčių nuo ten pat nurodytų datų.I priedo I skirsnyje nurodytos leistinos nuokrypio ribos taikomos remiantis Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio nuostatomis.2. Sieros dioksido koncentracijai aplinkos ore pavojaus slenkstis nurodomas I priedo II skirsnyje.3. Valstybės narės, pagelbėdamos Komisijai iki 2003 m. gruodžio 31 d. parengti 10 straipsnyje numatytą ataskaitą, tam tikrose matavimo stotyse, kurias jos pasirenka kaip tipines oro kokybei šalia taršos šaltinių esančiose apgyvendintose vietovėse tirti ir kuriose koncentracijos matuojamos kas valandą, registruoja, jei tai realu, duomenis apie sieros dioksido vidutines dešimties minučių koncentracijas. Kartu su duomenimis apie valandos koncentracijas, kuriuos valstybės narės pateikia vadovaudamosi Direktyvos 96/62/EB 11 straipsnio 1 dalimi, jos perduoda Komisijai šiuos minėtose pasirinktose stotyse gautus duomenis: kiek matavimų, nustatančių dešimties minučių koncentraciją, viršijo 500 μg/m3; kalendorinių dienų skaičius per metus, kai tai atsitiko; dienų, kuriomis sieros dioksido valandos koncentracijos tuo pačiu metu viršijo 350 μg/m3, skaičius ir didžiausia per dešimtį minučių užregistruota koncentracija.4. Valstybės narės gali nurodyti zonas ar aglomeracijas, kuriose I priedo I skirsnyje nurodytos sieros dioksido ribinės vertės yra viršijamos dėl to, kad sieros dioksido koncentracijos aplinkos ore kyla jam išsiskiriant iš gamtinių taršos šaltinių. Valstybės narės siunčia Komisijai visų tokių zonų arba aglomeracijų sąrašus ir informaciją apie sieros dioksido koncentracijas jose bei jų atsiradimo šaltinius. Informuodamos Komisiją pagal Direktyvos 96/62/EB 11 straipsnio 1 dalies nuostatas, valstybės narės pateikia būtinus įrodymus, kad bet kokį (nustatytų lygių) viršijimą sąlygoja gamtiniai taršos šaltiniai.Valstybės narės įpareigojamos įgyvendinti tokiose zonose arba aglomeracijose Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio 3 dalyje numatytus veiksmų planus tik tais atvejais, kai I priedo I skirsnyje nurodytos ribinės vertės viršijamos dėl žmogaus veiklos sukeltos taršos.4 straipsnisAzoto dioksidas ir azoto oksidai1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad azoto dioksido ir, jei taikytina, azoto oksidų koncentracijos aplinkos ore, vertinamos remiantis 7 straipsniu, neviršytų II priedo I skirsnyje nurodytų ribinių verčių nuo ten pat nurodytų datų.II priedo I skirsnyje nurodytos leistinos nukrypimo ribos taikomos vadovaujantis Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio nuostatomis.2. Azoto dioksido koncentracijų aplinkos ore pavojaus slenkstis nurodomas II priedo II skirsnyje.5 straipsnisKietosios dalelės1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad KD10 koncentracijos aplinkos ore, vertinamos remiantis 7 straipsniu, neviršytų III priedo I skirsnyje nurodytų ribinių verčių nuo ten pat nurodytų datų.III priedo I skirsnyje nurodytos leistinos nukrypimo ribos taikomos vadovaujantis Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio nuostatomis.2. Valstybės narės užtikrina, kad būtų įrengtos ir dirbtų matavimo stotys, kurios turi teikti duomenis apie KD2,5 koncentracijas. Kiekviena valstybė narė pati pasirenka stočių, kuriose turi būti matuojamos KD2,5 koncentracijos ir kurios laikomos tipinėmis tose valstybėse narėse, skaičių ir vietas. Jei įmanoma, KD2,5 ir KD10 mėginių ėmimo vietos turi sutapti.Kasmet per paskutiniuosius devynis mėnesius valstybės narės išsiunčia Komisijai aritmetinį vidurkį, medianą, 98-ąjį procentilį ir didžiausią koncentraciją, apskaičiuotą remiantis KD2,5 matavimais, atliktais per bet kurias dvidešimt keturias tų metų valandas. 98-asis procentilis apskaičiuojamas 1997 m. sausio 27 d. Tarybos sprendimo 97/101/EB, nustatančio abipusį tinklo ir atskirų stočių, matuojančių aplinkos oro užterštumą valstybėse narėse, keitimąsi informacija ir duomenimis [6], I priedo 4 skirsnyje nurodyta tvarka.3. Veiksmų planais dėl KD10, parengtais vadovaujantis Direktyvos 96/62/EB 8 straipsniu, ir bendrąja KD10 koncentracijų aplinkos ore mažinimo strategija siekiama sumažinti ir KD2,5 koncentracijas.4. Jei III priedo I skirsnyje nurodytos KD10 ribinės vertės viršijamos dėl gamtinių reiškinių, sukeliančių aplinkos ore KD10 koncentracijas, kurios yra daug didesnės už įprastinius gamtinių taršos šaltinių foninius lygius, valstybės narės, vadovaudamosi Direktyvos 96/62/EB 11 straipsnio 1 dalimi, informuoja Komisiją ir pateikia būtinus įrodymus, kad (nustatytų lygių) viršijimo priežastys yra gamtos reiškiniai. Tokiais atvejais valstybės narės įpareigojamos įgyvendinti Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio 3 dalyje numatytus veiksmų planus tik tais atvejais, kai III priedo I skirsnyje nurodytos ribinės reikšmės viršijamos ne dėl gamtinių reiškinių, o dėl kitų priežasčių.5. Valstybės narės gali nustatyti zonas arba aglomeracijas, kuriose III priedo I skirsnyje nurodytos KD10 ribinės vertės yra viršijamos dėl to, kad KD10 koncentracijos aplinkos ore atsiranda dėl dalelių resuspensijos žiemą barstant kelius smėliu. Valstybės narės nusiunčia Komisijai visų šių zonų arba aglomeracijų sąrašus ir informaciją apie KD10 koncentracijas jose bei atsiradimo šaltinius. Informuodamos Komisiją pagal Direktyvos 96/62/EB 11 straipsnio 1 dalies nuostatas, valstybės narės pateikia būtinus įrodymus, kad bet kokį lygių viršijimą sąlygoja resuspenduotos dalelės ir kad buvo imtasi visų tinkamų priemonių koncentracijoms sumažinti.Valstybės narės įpareigojamos įgyvendinti tokiose zonose arba aglomeracijose Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio 3 dalyje numatytus veiksmų planus tik tais atvejais, kai III priedo I skirsnyje nurodytos ribinės vertės viršijamos ne dėl KD10 atsiradimo žiemą barstant kelius smėliu, o dėl kitų priežasčių.6 straipsnisŠvinasValstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad švino koncentracijos aplinkos ore, vertinamos remiantis 7 straipsniu, neviršytų IV priedo I skirsnyje nurodytų ribinių verčių nuo ten pat nurodytų datų.IV priedo I skirsnyje nurodytos leistinos nuokrypio ribos taikomos vadovaujantis Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio nuostatomis.7 straipsnisKoncentracijų įvertinimas1. Viršutinė ir apatinė sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino vertinimo ribos, apie kurias kalbama Direktyvos 96/62/EB 6 straipsnyje, yra nurodytos V priedo I skirsnyje.Tame pačiame straipsnyje reglamentuojama kiekvienos zonos arba aglomeracijos klasifikacija bent jau kas penkeri metai peržiūrima V priedo II skirsnyje nurodyta tvarka. Ji peržiūrima anksčiau tuo atveju, jei labai pasikeičia veikla, susijusi su sieros dioksido, azoto dioksido, arba, jei aktualu, azoto oksidų, kietųjų dalelių ar švino koncentracijomis aplinkoje.2. Kriterijai, kuriais remiantis nustatomas mėginių ėmimo vietų, kuriose matuojama aplinkos ore esantis sieros dioksidas, azoto dioksidas, azoto oksidai, kietosios dalelės ir švinas, išdėstymas, pateikiami VI priede. Mažiausias mėginių ėmimo vietų, kuriose atliekami fiksuoti kiekvieno svarbaus teršalo koncentracijų matavimai, skaičius yra nurodytas VII priede, ir jos įrengiamos kiekvienoje zonoje arba aglomeracijoje, kurioje būtina matuoti, jei fiksuotas matavimas yra vienintelis duomenų apie joje esančias koncentracijas šaltinis.3. Zonose arba aglomeracijose, kuriose informacija gaunama ne tik iš fiksuoto matavimo stočių, bet ir kitų šaltinių, pvz., teršalų inventorinių aprašų, indikatorinių matavimo metodų ir oro kokybės modeliavimo, oro teršalų koncentracijoms nustatyti skirtų fiksuoto matavimo stočių skaičius ir kitų priemonių erdvinis išdėstymas atitinka VI priedo I skirsnio ir VIII priedo I skirsnio reikalavimus.4. Tose zonose ir aglomeracijose, kuriose nereikalaujama atlikti matavimų, gali būti naudojami modeliavimo arba papildomo vertinimo būdai.5. Pamatiniai sieros dioksido, azoto dioksido ir azoto oksidų tyrimo bei švino mėginių ėmimo bei tyrimo metodai yra nurodyti IX priedo I–III skirsniuose.Pamatinis KD10 mėginių ėmimo bei matavimo metodas yra nurodytas IX priedo IV skirsnyje.Laikinas pamatinis KD2,5 mėginių ėmimo bei matavimo metodas yra nurodytas IX priedo V skirsnyje.Pamatiniai oro kokybės modeliavimo būdai pateikiami IX priedo VI skirsnyje.6. Apie metodus, kuriuos valstybės narės taikė atlikdamos Direktyvos 96/62/EB 11 straipsnio 1 dalies d punkte reglamentuojamą pirminį oro kokybės vertinimą, jos praneša Komisijai per aštuoniolika mėnesių nuo šios direktyvos įsigaliojimo.7. Visi šio straipsnio ir V–IX skirsnių pakeitimai, kuriuos būtina padaryti derinant juos su mokslo ir technikos pažanga, priimami Direktyvos 96/62/EB 12 straipsnyje nustatyta tvarka.8 straipsnisVisuomenės informavimas1. Valstybės narės užtikrina, kad naujausia informacija apie aplinkoje esančias sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino koncentracijas būtų reguliariai skelbiama visuomenei bei atitinkamoms organizacijoms, pavyzdžiui, aplinkos apsaugos, vartotojų, toms, kurios atstovauja labiausiai pažeidžiamų gyventojų grupių interesams, ir kitoms panašioms sveikatos apsaugos institucijoms per radiją, televiziją, spaudą, informacinius filmus arba kompiuterinius tinklus.Informacija apie sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų ir kietųjų dalelių koncentracijas aplinkoje atnaujinama ne rečiau kaip kiekvieną dieną, o informacija apie sieros dioksido ir azoto dioksido valandos vertes, jei tokia yra, — kas valandą. Informacija apie švino koncentracijas aplinkoje atnaujinama kas tris mėnesius.Tokioje informacijoje nurodomas bent jau kiekvienas atvejis, kai I–IV prieduose nurodytais vidurkinimo laikotarpiais gautos koncentracijos viršija ribines vertes ir pavojaus slenksčius. Joje taip pat pateikiamas trumpas ribinių verčių ir pavojaus slenksčių įvertinimas bei atitinkama informacija apie poveikį sveikatai.2. Be to, valstybės narės, rengdamos planus arba programas, kurių pateikimą visuomenei reglamentuoja Direktyvos 96/62/EB 8 straipsnio 3 dalies nuostatos, įskaitant ir šios direktyvos 3 straipsnio 4 dalyje ir 5 straipsnio 4 bei 5 dalyse reglamentuojamus planus bei programas, leidžia su jais susipažinti ir šio straipsnio 1 dalyje paminėtoms organizacijoms.3. Kai viršijamas I arba II priede nurodytas pavojaus slenkstis, Direktyvos 96/62/EB 10 straipsnyje reglamentuojamą visuomenei skelbtiną informaciją sudaro bent jau minėtų priedų III skirsnyje išvardyti punktai.4. Informacija, skelbiama visuomenei ir organizacijoms remiantis šio straipsnio 1 ir 3 dalimis, yra aiški, lengvai suprantama ir prieinama.9 straipsnisDirektyvų pripažinimas netekusiomis galios ir pereinamosios priemonės1. 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 80/779/EEB dėl oro kokybės ribinių verčių ir sieros dioksido bei suspenduotų dalelių orientacinių verčių [7] pripažįstama netekusia galios nuo 2001 m. liepos 19 d., o jos 1 straipsnis, 2 straipsnio 1 dalis, 3 straipsnio 1 dalis, 9, 15 ir 16 straipsniai bei I, IIIb ir IV priedai — nuo 2005 m. sausio 1 d.2. 1982 m. gruodžio 3 d. Tarybos direktyva 82/884/EEB dėl ore esamo švino ribinės vertės [8] pripažįstama netekusia galios nuo 2001 m. liepos 19 d., o jos 1 ir 2 straipsniai, 3 straipsnio 1 dalis, 7, 12 ir 13 straipsniai — nuo 2005 m. sausio 1 d.3. 1985 m. kovo 7 d. Tarybos direktyva dėl oro kokybės standartų azoto dioksidui [9] pripažįstama netekusia galios nuo 2001 m. liepos 19 d., o jos 1 straipsnio 1 dalies pirmoji įtrauka ir 2 dalis, 2 straipsnio 1 įtrauka, 3 straipsnio 1 dalis, 5, 9, 15 ir 16 straipsniai bei I priedas — nuo 2010 m. sausio 1 d.4. Nuo 2001 m. liepos 19 d. valstybės narės naudojasi matavimo stotyse naudojamais ir kitais šios direktyvos reikalavimus atitinkančiais oro kokybės vertinimo metodais, kad įvertintų aplinkos ore esančias sieros dioksido, azoto dioksido ir švino koncentracijas ir, gavusi duomenis, galėtų pademonstruoti, kaip laikomasi Direktyvose 80/779/EEB, 82/884/EEB ir 85/203/EEB nurodytų ribinių verčių, iki tos dienos, kai tas vertes nustojama taikyti.5. Nuo 2001 m. liepos 19 d. valstybės narės gali naudotis matavimo stotyse naudojamais ir kitais oro kokybės vertinimo metodais, atitinkančiais šios direktyvos reikalavimus dėl KD10, kad įvertintų suspenduotų kietųjų dalelių koncentracijas ir pademonstruotų, kaip laikomasi Direktyvos 80/779/EEB IV priede visoms kietosioms dalelėms nurodytų ribinių verčių; tačiau demonstruojant šį atitikimą, minėtu būdu surinkti duomenys dauginami iš koeficiento 1,2.6. Direktyvos 96/62/EB 11 straipsnyje nustatyta tvarka kasmet per paskutinius devynis mėnesius valstybės narės informuoja Komisiją apie kiekvieną atvejį, kai buvo viršytos Direktyvose 80/779/EEB, 82/884/EEB ir 85/203/EEB nurodytos ribinės vertės, perduoda jai užregistruotas vertes, pagrindžia kiekvieną užregistruotą atvejį ir nurodo priemones, kurių jos ėmėsi, kad išvengtų reiškinio pasikartojimo; informacija teikiama iki tos dienos, kai nustojama taikyti minėtose direktyvose nurodytas vertes.7. Zonose, kuriose, valstybės narės nuomone, yra būtina apriboti arba užkirsti kelią numatomam oro užteršimui sieros dioksidu, azoto oksidais arba suspenduotomis kietosiomis dalelėmis, ji gali ir toliau taikyti Direktyvos 80/779/EEB II priede ir Direktyvos 85/203/EEB II priede nurodytas orientacines vertes ekosistemoms apsaugoti.10 straipsnisAtaskaita ir peržiūrėjimasNe vėliau kaip iki 2003 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, parengtą remiantis patirtimi, įgyta taikant šią direktyvą ir visų pirma naujausių mokslinių tyrimų, susijusių su sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, įvairių kietųjų dalelių frakcijų ir švino poveikiu žmonių sveikatai ir ekosistemoms, rezultatais bei technologijų pažanga, įskaitant pažangius matavimo metodus ir kitus aplinkos ore esančių kietųjų dalelių koncentracijų bei kietųjų dalelių ir švino nusėdimo ant paviršių vertinimo būdus.Siekiant išlaikyti aukštą žmonių sveikatos bei aplinkos apaugos lygį ir atsižvelgiant į patirtį, įgytą taikant valstybėse narėse šią direktyvą, o svarbiausia — jos VI priede nurodytas sąlygas, kuriomis vadovaujantis buvo atlikti matavimai, kartu su minėta ataskaita bus pateikti pasiūlymai, padaryti, jei tikslinga, pakeitimus šioje direktyvoje. Visų pirma Komisija patikrins ribines KD10 vertes antrajam etapui, kad paskelbtų jas privalomomis, ir apsvarstys, ar galima patvirtinti arba pakeisti ribines vertes antrajam etapui, ir, jei tikslinga, pirmajam etapui. Be to, Komisija ypač daug dėmesio skirs tam, kad būtų nustatytos ribinės KD2,5 arba, jei reikalaujama, kietųjų dalelių skirtingų frakcijų vertės. Be to, Komisija patikrins metinę azoto dioksido ribinę vertę žmonių sveikatai apsaugoti ir pateiks pasiūlymą dėl tos vertės patvirtinimo arba pakeitimo. Vadovaudamasi Pasaulio sveikatos organizacijos nurodymais, ji patikrins ir valandos ribinę azoto dioksido vertę ir apsvarstys, ar ji turėtų būti patvirtinta, ar pakeista.Komisija taip pat apsvarstys, ar prireikus gali būti nustatyti KD10, KD2,5 arba kietųjų dalelių tam tikrų frakcijų pavojaus slenksčiai atitinkamai atsižvelgiant į kitus šioje direktyvoje nurodytus teršalus.11 straipsnisNuobaudosValstybės narės nustato nuobaudas, taikytinas pažeidus nacionalines nuostatas, priimtas vadovaujantis šia direktyva. Šios nuobaudos yra veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.12 straipsnisĮgyvendinimas1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus būtinus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2001 m. liepos 19 d, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Priimdamos šias priemones, valstybės narės daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinių įstatymų nuostatų tekstus.13 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dienos.14 straipsnisAdresataiŠi direktyva yra skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1999 m. balandžio 22 d.Tarybos varduPirmininkasW. Müller[1] OL C 9, 1998 1 14, p. 6.[2] OL C 214, 1998 7 10, p. 1.[3] 1998 m. gegužės 13 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 167, 1998 6 1, p. 103), 1998 m. rugsėjo 24 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 360, 1998 11 23, p. 99) ir 1999 m. sausio 13 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 104, 1999 4 14, p. 44).[4] OL C 138, 1993 5 17, p. 5.[5] OL L 296, 1996 11 21, p. 55.[6] OL L 35, 1997 2 5, p. 14.[7] OL L 229, 1980 8 30, p. 30.[8] OL L 378, 1982 12 31, p. 15.[9] OL L 87, 1985 3 27, p. 1.--------------------------------------------------I PRIEDASSIEROS DIOKSIDO RIBINĖS VERTĖS IR PAVOJAUS SLENKSTISI. Sieros dioksido ribinės vertėsRibinės vertės turi būti nurodytos μg/m3. Šis tūris turi būti apskaičiuojamas esant vienodoms sąlygoms: 293 oK temperatūrai ir 101,3 kPa slėgiui.| Vidurkinimo laikas | Ribinė vertė | Leistina nuokrypio riba | Data, iki kurios turi būti užtikrintas ribinės vertės laikymasis |1.Valandos ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | 1 valanda | 350 μg/m3, per kalendorinius metus neviršytina daugiau kaip 24 kartus | 150 μg/m3 (43 %) – įsigaliojus šiai direktyvai, 2001 m. sausio 1 dieną ir toliau kas dvylika mėnesių mažinama vienodu metiniu procentu iki 2005 m. sausio 1 d., kai leistina nuokrypio riba pasieks 0 % | 2005 m. sausio 1 d. |2.Dienos ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | 24 valandos | 125 μg/m3, per kalendorinius metus neviršytina daugiau kaip 3 kartus | Nenustatyta | 2005 m. sausio 1 d. |3.Ribinė vertė ekosistemoms apsaugoti | Kalendoriniai metai ir žiema (nuo spalio 1 d. iki kovo 31 d.) | 20 μg/m3 | Nenustatyta | 2001 m. liepos 19 d. |II. Sieros dioksido pavojaus slenkstis500 μg/m3, išmatuoti per tris valandas iš eilės tipinėse oro kokybės nustatymo vietose mažiausiai 100 km2 plote arba visoje zonoje ar aglomeracijoje, pasirenkant mažesniąją.III. Minimali informacija, kuri turi būti pateikta visuomenei, jei viršijamas sieros dioksido pavojaus slenkstisVisuomenei pateiktinoje informacijoje turėtų būti nurodyti bent šie dalykai:- padidintos koncentracijos atsiradimo data, valanda bei vieta ir, jei žinoma, priežastys,- visos prognozės apie:- koncentracijų pokyčius (pagerėjimą, stabilizavimąsi arba pablogėjimą) ir šių pokyčių priežastis,- paveiktą geografinę vietovę,- veikimo trukmę,- gyventojų grupę, kuri gali būti jautri atsiradusiam užteršimui,- atsargumo priemones, kurių privalo imtis teršimui jautri gyventojų grupė.--------------------------------------------------II PRIEDASAZOTO DIOKSIDO (NO2) IR AZOTO OKSIDŲ (NOx) RIBINĖS VERTĖS IR AZOTO DIOKSIDO PAVOJAUS SLENKSTISI. Azoto dioksido ir azoto oksidų ribinės vertėsRibinės vertės turi būti nurodytos μg/m3. Tūris turi būti apskaičiuojamas esant vienodoms sąlygoms: 293 oK temperatūrai ir 101,3 kPa slėgiui.| Vidurkinimo laikas | Ribinė vertė | Leistina nuokrypio riba | Data, iki kurios turi būti užtikrintas ribinės vertės laikymasis |1.Valandos ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | 1 valanda | 200 μg/m3 NO2, per kalendorinius metus neviršytina daugiau kaip 18 kartų | 50 % — įsigaliojus šiai direktyvai, 2001 m. sausio 1 d. ir toliau kas dvylika mėnesių mažinama vienodu metiniu procentu iki 2010 m. sausio 1 d., kai leistina nuokrypio riba pasieks 0 % | 2010 m. sausio 1 d. |2.Metinė ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | Kalendoriniai metai | 40 μg/m3 NO2 | 50 % — įsigaliojus šiai direktyvai, 2001 m. sausio 1 d. ir toliau kas dvylika mėnesių mažinama vienodu metiniu procentu iki 2010 m. sausio 1 d., kai leistina nukrypimo riba pasieks 0 % | 2010 m. sausio 1 d. |3.Metinė ribinė vertė augmenijai apsaugoti | Kalendoriniai metai | 30 μg/m3 NOx | Nenustatyta | 2001 m. liepos 19 d. |II. Azoto dioksido pavojaus slenkstis400 μg/m3, išmatuoti per tris valandas iš eilės tipinėse oro kokybės nustatymo vietose mažiausiai 100 km2 plote arba visoje zonoje ar aglomeracijoje, pasirenkant mažesniąją.III. Būtiniausia informacija, kuri turi būti pateikta visuomenei, jei viršijamas azoto dioksido pavojaus slenkstisVisuomenei pateiktinoje informacijoje turėtų būti nurodyti bent šie dalykai:- teršimo atsiradimo data, valanda bei vieta ir, jei žinoma, priežastys,- visos prognozės apie:- koncentracijų pokyčius (pagerėjimą, stabilizavimąsi arba pablogėjimą) ir šių pokyčių priežastis,- paveiktą geografinę vietovę,- veikimo trukmę,- gyventojų grupę, kuri gali būti jautri atsiradusiam teršimui,- atsargumo priemones, kurių privalo imtis teršimui jautri gyventojų grupė.--------------------------------------------------III PRIEDASKIETŲJŲ DALELIŲ (KD10) RIBINĖS VERTĖS| Vidurkinimo laikas | Ribinė vertė | Leistina nuokrypio riba | Data, iki kurios turi būti užtikrintas ribinės vertės laikymasis |1 ETAPAS1.Paros ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | 24 valandos | 50 μg/m3 KD10, per kalendorinius metus neviršytina daugiau kaip 35 kartus | 50 % — įsigaliojus šiai direktyvai, 2001 m. sausio 1 d. ir toliau kas dvylika mėnesių mažinama vienodu metiniu procentu iki 2005 m. sausio 1 d., kai leistina nuokrypio riba pasieks 0 % | 2005 m. sausio 1 d. |2.Metinė ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | Kalendoriniai metai | 40 μg/m3 KD10 | 20 % — įsigaliojus šiai direktyvai, 2001 m. sausio 1 d. ir toliau kas dvylika mėnesių mažinama vienodu metiniu procentu iki 2005 m. sausio 1 d., kai leistina nukrypimo riba pasieks 0 % | 2005 m. sausio 1 d. |2 ETAPAS [1]1.Paros ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | 24 valandos | 50 μg/m3 KD10, per kalendorinius metus neviršytina daugiau kaip 7 kartus | Turi būti nustatyta iš duomenų ir turi atitikti 1 etapo ribinę vertę | 2010 m. sausio 1 d. |2.Metinė ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | Kalendoriniai metai | 20 μg/m3 KD10 | 50 % — 2005 m. sausio 1 d. ir toliau kas dvylika mėnesių mažinama vienodu metiniu procentu iki 2010 m. sausio 1 d., kai leistina nukrypimo riba pasieks 0 % | 2010 m. sausio 1 d. |[1] Indikatorinės ribinės vertės, kurios turi būti peržiūrėtos atsižvelgiant į vėlesnę informaciją apie poveikį sveikatai ir aplinkai, technines galimybes ir valstybių narių patirtį taikant 1 etapo ribines vertes.--------------------------------------------------IV PRIEDASŠVINO RIBINĖ VERTĖ| Vidurkinimo laikas | Ribinė vertė | Leistina nukrypimo riba | Data, iki kurios turi būti užtikrintas ribinės vertės laikymasis |Metinė ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti | Kalendoriniai metai | 0,5 μg/m3 [1] | 100 % — įsigaliojus šiai direktyvai, nuo 2001 m. sausio 1 d. ir toliau kas dvylika mėnesių mažinama vienodu metiniu procentu iki 2005 m. sausio 1 d., kai leistina nukrypimo riba pasieks 0 %, arba iki 2010 m. sausio 1 d. šalia konkrečių sutelktųjų taršos šaltinių, apie kuriuos turi būti pranešta Komisijai. | 2005 m. sausio 1 d. arba 2010 m. sausio 1 d. šalia konkrečių pramonės taršos šaltinių, esančių tose vietose, kur gamybinė veikla vykdoma jau ištisus dešimtmečius. Komisijai turi būti pranešta apie tuos taršos šaltinius iki 2001 m. liepos 19 d. [2] Tokiais atvejais nuo 2005 m. sausio 1 d. ribinė vertė bus 1,0 μg/m3 |[1] 10 straipsnyje nurodytą šios direktyvos peržiūrėjimo procesą sudaro galimybės papildyti ribinę vertę arba pakeisti ją iškritų ribine verte šalia sutelktųjų taršos šaltinių apsvarstymas.[2] Kartu su tokiu pranešimu perduodamas atitinkamas pagrindimas. Teritorija, kurioje taikomos didesnės ribinės vertės, neturi būti daugiau kaip per 1000 m nutolusi nuo tokių specifinių taršos šaltinių.--------------------------------------------------V PRIEDASSIEROS DIOKSIDO, AZOTO DIOKSIDO (NO2), AZOTO OKSIDŲ, KIETŲJŲ DALELIŲ (KD10) IR ŠVINO KONCENTRACIJŲ, ESANČIŲ ZONŲ ARBA AGLOMERACIJŲ APLINKOS ORE, VERTINIMO REIKALAVIMŲ NUSTATYMASI. Viršutinės ir apatinės vertinimo ribosTaikomos šios viršutinės ir apatinės vertinimo ribos:a) SIEROS DIOKSIDUI| Sveikatos apsauga | Ekosistemų apsauga |Viršutinė vertinimo riba | 60 % paros ribinės vertės (75 μg/m3, neviršytina daugiau kaip 3 kartus per kalendorinius metus) | 60 % žiemos ribinės vertės (12 μg/m3) |Apatinė vertinimo riba | 40 % paros ribinės vertės (50 μg/m3, neviršytina daugiau kaip 3 kartus per kalendorinius metus) | 40 % žiemos ribinės vertės (8 μg/m3) |b) AZOTO DIOKSIDUI IR AZOTO OKSIDAMS| Valandos ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti (NO2) | Metinė ribinė vertė žmonių sveikatai apsaugoti (NO2) | Metinė ribinė vertė augmenijai apsaugoti (NOx) |Viršutinė vertinimo riba | 70 % ribinės vertės (140 μg/m3, neviršytina daugiau kaip 18 kartų per kalendorinius metus) | 80 % ribinės vertės (32 μg/m3) | 80 % ribinės vertės (24 μg/m3) |Apatinė vertinimo riba | 50 % ribinės vertės (100 μg/m3, neviršytina daugiau kaip 18 kartų per kalendorinius metus) | 65 % ribinės vertės (26 μg/m3) | 65 % ribinės vertės (19,5 μg/m3) |c) KIETOSIOMS DALELĖMSViršutinė ir apatinė KD10vertinimo ribos grindžiamos 2010 m. sausio 1 d. indikatorinėmis ribinėmis vertėmis.| Paros vidurkis | Metinis vidurkis |Viršutinė vertinimo riba | 60 % ribinės vertės (30 μg/m3, neviršytina daugiau kaip septynis kartus per kalendorinius metus | 70 % ribinės vertės (14 μg/m3) |Apatinė vertinimo riba | 40 % ribinės vertės (20 μg/m3, neviršytina daugiau kaip septynis kartus per kalendorinius metus | 50 % ribinės vertės (10 μg/m3) |d) ŠVINUI| Metinis vidurkis |Viršutinė vertinimo riba | 70 % ribinės vertės (0,35 μg/m3) |Apatinė vertinimo riba | 50 % ribinės vertės (0,25 μg/m3) |II. Viršutinės ir apatinės vertinimo ribų viršijimo nustatymasKiek galima viršyti viršutinę ir apatinę vertinimo ribas, turi būti nustatoma remiantis ankstesnių penkerių metų koncentracijomis, jei tokie duomenys yra. Vertinimo riba laikoma viršyta tada, kai per tuos penkerius metus skaičiais išreikšta koncentracijos riba iš viso buvo viršyta trim kartais daugiau nei leistina viršyti kiekvienais metais.Norint nustatyti, kiek galima viršyti viršutinę ir apatinę vertinimo ribas, kai turimi mažiau kaip penkerių metų duomenys, valstybės narės gali naudoti vienerių metų trumpalaikių matavimų duomenis, gautus tose vietovėse, kurias galima laikyti tipinėmis labiausiai užterštomis, ir duomenis, gautus pasinaudojus teršalų inventorinių aprašų informacija bei modeliavimu.--------------------------------------------------VI PRIEDASSIEROS DIOKSIDO, AZOTO DIOKSIDO, AZOTO OKSIDŲ, KIETŲJŲ DALELIŲ IR ŠVINO MATAVIMUI APLINKOS ORE SKIRTŲ MĖGINIŲ ĖMIMO VIETŲ IŠDĖSTYMASFiksuotam matavimui (matavimui nustatytoje vietoje) taikomos šios nuostatos:I. Išdėstymas makroskalėjea) Žmonių sveikatos apsaugaMėginių ėmimo vietos, kurių tikslas — apsaugoti žmonių sveikatą, turėtų būti išdėstytos taip, kad:i) teiktų duomenis apie zonose ir aglomeracijose esančias teritorijas, kuriose susidaro pačios didžiausios išmetamųjų teršalų koncentracijos, turinčios tiesioginį arba netiesioginį poveikį gyventojams tokį laikotarpį, kuris yra reikšmingas ribinės vertės (verčių) vidurkinimo laikotarpio atžvilgiu;ii) teiktų duomenis apie lygius kitose zonose arba aglomeracijose, kurios yra laikomos tipinėmis pagal poveikį visiems gyventojams;Mėginių ėmimo vietos dažniausiai turėtų būti išdėstomos taip, kad būtų išvengta šalia jų esančios labai mažos mikroaplinkos matavimo. Rekomenduojama įrengti mėginių ėmimo vietą taip, kad ją supančios teritorijos, kuriame bus matuojama oro kokybė, plotas intensyvaus eismo vietose būtų ne mažesnis kaip 200 m2, o miestuose — keli kvadratiniai kilometrai.Be to, jei įmanoma, mėginių ėmimo vietos turėtų būti išdėstytos tipinėse vietose, panašiose į visas kitas, esančias artimiausioje kaimynystėje.Turėtų būti atsižvelgta ir į tai, kad mėginių ėmimo vietas būtina įrengti salose, kai to reikia žmonių sveikatai apsaugoti.b) Ekosistemų ir augmenijos apsaugaMėginių ėmimo vietos, kurių tikslas — apsaugoti ekosistemas arba augmeniją, turėtų būti įrengtos didesniu kaip 20 km atstumu nuo aglomeracijų arba didesniu kaip 5 km atstumu nuo kitų apstatytų vietovių, pramonės įrenginių arba greitkelių. Rekomenduojama įrengti mėginių ėmimo vietą taip, kad ją supančios teritorijos, kurioje bus matuojama oro kokybė, plotas būtų bent 1000 km2. Valstybė narė, atsižvelgdama į geografines sąlygas, gali numatyti įrengti mėginių ėmimo vietas mažesniais atstumais arba taip, kad oro kokybė būtų matuojama mažesniame plote.Turėtų būti atsižvelgta į būtinybę įvertinti salų oro kokybę.II. Išdėstymas mikroskalėjeKiek galima, turėtų būti laikomasi šių nurodymų:- neturėtų būti jokių užtvarų oro srautui patekti į mėginių ėmiklio įsiurbiamąją angą (dažniausiai laikomą kelių metrų atstumu nuo pastatų, balkonų, medžių ir kitų kliūčių, bei mažiausiai 0,5 m atstumu nuo arčiausio pastato, kai mėginiai imami nustatyti oro kokybei šalia eile išrikiuotų pastatų),- įprasta, kad mėginio ėmiklio įsiurbiamoji anga būtų įrengta 1,5 m (kvėpavimo zona) — 4 m aukštyje nuo žemės paviršiaus. Kai kuriomis aplinkybėmis ji gali būti aukščiau (iki 8 m). Tai gali būti svarbu, kai oro kokybę matuojanti stotis yra dideliame plote,- mėginio ėmiklio įsiurbiamoji anga neturėtų būti prie pat taršos šaltinių, kad į ją nepatektų vien teršalai, dar nesusimaišę su aplinkos oru,- ėmiklio išmetamoji anga turėtų būti laikoma taip, kad ištrauktas oras vėl nepatektų į įsiurbiamąją angą,- ėmiklių išdėstymas intensyvaus eismo zonoje:- matuojant bet kokius teršalus, mėginio ėmimo vietos turėtų būti įrengtos bent 25 m atstumu nuo svarbiausių transporto mazgų pakraščio ir bent 4 m nuo artimiausios eismo juostos vidurio,- matuojant azoto dioksidą, įsiurbiamosios angos turėtų būti ne didesniu kaip 5 m atstumu nuo kelkraščio,- matuojant kietąsias daleles ir šviną, įsiurbiamosios angos turėtų būti išdėstytos taip, kad būtų galima nustatyti oro kokybę šalia eile išrikiuotų pastatų.Be to, gali būti atsižvelgiama ir į šiuos veiksnius:- kliūtis,- saugumą,- priėjimą,- elektros energijos ir telefoninio ryšio prieinamumą,- vietos matomumą aplinkos fone,- paprastų žmonių ir matuotojų saugą,- pageidavimą įrengti toje pat vietoje įvairių teršalų matavimo stotis,- teritorinio planavimo reikalavimus.III. Su vietos parinkimu susiję dokumentai ir peržiūrėjimasZonų klasifikavimo etapu matavimo stočių vietų parinkimas turėtų būti pagrįstas dokumentais, pvz., supančios teritorijos topografinėmis nuotraukomis ir detaliu planu. Vietos turėtų būti reguliariai peržiūrimos, pakartojant dokumentavimą, kad būtų galima įsitikinti, jog parinkimo kriterijai tebegalioja.--------------------------------------------------VII PRIEDASMĖGINIŲ ĖMIMO VIETŲ, SKIRTŲ FIKSUOTAM SIEROS DIOKSIDO (SO2), AZOTO DIOKSIDO (NO2), AZOTO OKSIDŲ, KIETŲJŲ DALELIŲ IR ŠVINO APLINKOS ORE MATAVIMUI, MINIMALAUS SKAIČIAUS NUSTATYMO KRITERIJAII. Mėginių ėmimo vietų, skirtų fiksuotam matavimui atlikti siekiant įvertinti, kaip laikomasi ribinių verčių žmonių sveikatai apsaugoti bei pavojaus slenksčių tose zonose ir aglomeracijose, kur fiksuotas matavimas yra pagrindinis informacijos šaltinis, minimalus skaičiusa) Pasklidieji taršos šaltiniaiGyventojų skaičius aglomeracijoje arba zonoje (tūkstančiais) | Kai koncentracijos viršija viršutinę vertinimo ribą | Kai didžiausios koncentracijos svyruoja tarp viršutinės ir apatinės vertinimo ribos | Aglomeracijose, kuriose didžiausios SO2 ir NO2 koncentracijos yra mažesnės už apatinę vertinimo ribą |0–250 | 1 | 1 | Netaikoma |250–499 | 2 | 1 | 1 |500–749 | 2 | 1 | 1 |750–999 | 3 | 1 | 1 |1000–1499 | 4 | 2 | 1 |1500–1999 | 5 | 2 | 1 |2000–2749 | 6 | 3 | 2 |2750–3749 | 7 | 3 | 2 |3750–4749 | 8 | 4 | 2 |4750–5999 | 9 | 4 | 2 |> 6000 | 10 | 5 | 3 || NO2 ir kietosioms dalelėms turi būti įrengta bent po vieną stotį miesto foninei koncentracijai ir užterštumui dėl intensyvaus eismo matuoti | | |b) Sutelktieji taršos šaltiniaiVertinant užterštumą šalia sutelktųjų taršos šaltinių, fiksuotam matavimui skirtų mėginio ėmimo vietų skaičius turėtų būti apskaičiuojamas atsižvelgiant į taršos šaltinių tankumą emisijos tankį, tikėtinus teršalų pasiskirstymo ypatumus aplinkos ore ir galimą poveikį gyventojams.II. Mėginių ėmimo vietų, skirtų fiksuotiems matavimams atlikti siekiant įvertinti, kaip laikomasi ribinių verčių ekosistemoms arba augmenijai apsaugoti ne aglomeracijos zonose, minimalus skaičiusKai didžiausios koncentracijos viršija viršutinę vertinimo ribą | Kai didžiausios koncentracijos svyruoja tarp viršutinės ir apatinės vertinimo ribos |Po 1 stotį kiekviename 20000 km2 plote | Po 1 stotį kiekviename 40000 km2 plote |Salų zonose esančių fiksuotiems matavimams atlikti skirtų mėginio ėmimo vietų skaičius turėtų būti apskaičiuojamas atsižvelgiant į tikėtiną teršalų pasiskirstymą aplinkos ore ir galimą jų poveikį ekosistemoms arba augmenijai.--------------------------------------------------VIII PRIEDASDUOMENŲ KOKYBĖS REIKALAVIMAI IR ORO KOKYBĖS VERTINIMO REZULTATŲ KAUPIMASI. Duomenų kokybės reikalavimaiKokybės užtikrinimo programos remiasi šiais duomenų kokybės reikalavimais aplinkos oro kokybės vertinimo metodų tikslumui, minimaliai matavimų trukmei ir būtiniausių matavimo duomenų surinkimui.| Sieros dioksidas, azoto dioksidas ir azoto oksidai | Kietosios dalelės ir švinas |Nenutrūkstamas matavimasTikslumas: | 15 % | 25 % |Minimalus matavimo duomenų surinkimas | 90 % | 90 % |Indikatorinis matavimasTikslumas: | 25 % | 50 % |Minimalus matavimo duomenų surinkimas | 90 % | 90 % |Minimali matavimų trukmė | 14 % (Vienas atsitiktinai pasirinktas matavimas per savaitę, juos tolygiai paskirsčius per metus, arba aštuonių tolygiai per metus paskirstytų savaičių matavimai) | 14 % (Vienas atsitiktinai pasirinktas matavimas per savaitę, juos tolygiai paskirsčius per metus, arba aštuonių tolygiai per metus paskirstytų savaičių matavimai) |ModeliavimasTikslumas:Valandos vidurkis | 50 %–60 % | |Dienos vidurkis | 50 % | Šiuo metu nenustatyta [1] |Metų vidurkis | 30 % | 50 % |Objektyvus vertinimasTikslumas: | 75 % | 100 % |Matavimo tikslumas apibūdinamas taip, kaip nurodyta "Rekomendacijose matavimų neapibrėžtumui išreikšti" (ISO 1993) arba ISO 5725-1 "Tikslumas (matavimo metodų ir rezultatų teisingumas ir preciziškumas)" (1994). Lentelėje pateikiami atskirų matavimų, kurių vidurkis apskaičiuotas per atitinkamą laiką, atitinkantį ribinės vertės vidurkinimo laiką, procentai, pasikliaujamajam intervalui esant 95 % (sistemingoji paklaida + dvigubas standartinis nuokrypis). Nenutrūkstamų matavimų atveju tikslumas taikomas atitinkamos ribinės vertės intervalui.Modeliavimo ir papildomo vertinimo tikslumas apibrėžiamas kaip didžiausias nukrypimas nuo išmatuotų ir apskaičiuotų koncentracijos lygių per laiką, atitinkantį ribinės vertės laiką, neatsižvelgiant į laiką, kurio metu vyko įvykiai (pvz., avarijos ar kiti neplanuoti, neįprasti procesai).Reikalavimai dėl būtiniausių matavimo duomenų surinkimo ir matavimų trukmės netaikomi tuo atveju, kai duomenys prarandami dėl reguliaraus instrumentų kalibravimo arba įprastinės jų eksploatacijos.Taikant išlygą, valstybės narės vietoj kietųjų dalelių ir švino nenutrūkstamų matavimų gali atlikti atsitiktinius matavimus, jei jos gali Komisijai įrodyti, kad tikslumas iš 95 % pasikliaujamojo intervalo, palyginti su nenutrūkstamu monitoringu, sudaro ne daugiau 10 %. Atsitiktinis mėginių ėmimas turi būti vienodai paskirstytas metų laikotarpiu.II. Oro kokybės vertinimo rezultataiApie zonas arba aglomeracijas, kuriose informacijai apie matavimą papildyti yra naudojami kiti šaltiniai arba kuriose minėti šaltiniai yra pagrindinis oro kokybės vertinimo būdas, turėtų būti kaupiama ši informacija:- atliktos vertinimo veiklos aprašymas,- konkretūs taikyti metodai su nuoroda į jų aprašymą,- duomenų ir informacijos šaltiniai,- rezultatų aprašymas, įskaitant tikslumą ir visų pirma nurodant kiekvienos teritorijos dydį, arba, jei įmanoma, zonoje arba aglomeracijoje esančio kelio, virš kurio koncentracija viršija ribinę vertę (vertes) arba ribinę vertę (vertes) kartu su taikoma leistina nuokrypio riba (ribomis), ilgį bei visas teritorijas, kuriose koncentracija viršija viršutinę arba apatinę vertinimo ribas,- ribinių verčių, kuriomis siekiama apsaugoti žmonių sveikatą, atžvilgiu — gyventojus, kurie galėjo būti paveikti koncentracijos, didesnės už ribines vertes.Jei įmanoma, valstybės narės turėtų sudaryti žemėlapius, kuriuose būtų nurodytas koncentracijų pasiskirstymas kiekvienoje zonoje arba aglomeracijoje.III. StandartizavimasSieros dioksido ir azoto oksidų kiekis turi būti apskaičiuojamas esant vienodoms sąlygoms: 293 oK temperatūrai ir 101,3 kPa slėgiui.[1] Visi šio punkto pakeitimai, kuriuos būtina padaryti jį derinant su mokslo ir technikos pažanga, priimami Direktyvos 96/62/EB 12 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.--------------------------------------------------IX PRIEDASPAMATINIAI SIEROS DIOKSIDO, AZOTO DIOKSIDO, AZOTO OKSIDŲ, KIETŲJŲ DALELIŲ (KD10 BEI KD2,5) IR ŠVINO KONCENTRACIJŲ VERTINIMO METODAII. Pamatinis sieros dioksido nustatymo (tyrimo) metodasISO/FDIS 10498 (Standarto projektas) Aplinkos oras — sieros dioksido nustatymas — ultravioletinės fluorescencijos metodas.Valstybė narė gali taikyti bet kurį kitą metodą, jei gali įrodyti, jog jį taikant gaunami tokie pat rezultatai kaip ir taikant minėtą metodą.II. Pamatinis azoto dioksido ir azoto oksidų tyrimo metodasISO 7996: 1985 Aplinkos oras — visos azoto dioksidų koncentracijos nustatymas — cheminės liuminescencijos metodas.Valstybė narė gali taikyti bet kurį kitą metodą, jei gali įrodyti, kad jį taikant gaunami tokie pat rezultatai kaip ir taikant minėtą metodą.III. A. Pamatinis mėginio švinui tirti ėmimo metodasPamatinis mėginio švinui tirti ėmimo metodas yra aprašytas Direktyvos 82/884/EEB priede ir jis galios tol, kol bus privaloma laikytis šios direktyvos IV priede nurodytos ribinės vertės, kai bus taikomas pamatinis mėginio KD10 tirti ėmimo metodas, nurodytas šio priedo IV skirsnyje.Valstybė narė gali naudoti bet kurį kitą metodą, jei gali įrodyti, kad jį taikant gaunami tokie pat rezultatai kaip ir taikant minėtą metodą.III. B. Pamatinis švino tyrimo metodasISO 9855: 1993 Aplinkos oras — švino dalelių kiekio filtrais surenkamuose aerozoliuose nustatymas. Atomų absorbcijos spektroskopijos metodas.Valstybė narė gali naudoti bet kurį kitą metodą, jei gali įrodyti, kad jį taikant gaunami tokie pat rezultatai kaip ir taikant minėtą metodą.IV. Pamatinis KD10 mėginių ėmimo ir matavimo metodasPamatinis KD10 mėginių ėmimo ir matavimo metodas yra aprašytas EN 12341 "Oro kokybė — tyrimų vietoje procedūra, parodanti, kaip mėginių KD10 frakcijoms tirti ėmimo metodai atitinka pamatinius metodus". Matavimo principas yra toks: ant filtro surenkamos aplinkos ore esančios KD10 frakcijos ir nustatoma gravimetrinė masė.Valstybė narė gali taikyti bet kurį kitą metodą, jei gali įrodyti, jog jį taikant gaunami tokie pat rezultatai kaip ir taikant minėtą metodą arba šis yra pakankamai į jį panašus. Tuo atveju gautiems rezultatams taikomas korekcijos koeficientas, kad gautas rezultatas atitiktų tą, kuris būtų buvęs naudojant pamatinį metodą.Kiekviena valstybė narė privalo Komisijai pranešti, kokį KD10 mėginių ėmimo ir matavimo metodą jos taikė. Komisija turi kuo greičiau visus šiuos metodus tarpusavyje palyginti, kad galėtų pateikti informaciją šios direktyvos 10 straipsnyje numatytam peržiūrėjimui.V. Laikinas pamatinis KD2,5 mėginių ėmimo ir matavimo metodasKomisija, pasitarusi su Direktyvos 96/62/EEB 12 straipsnyje nurodytu komitetu, iki 2001 m. liepos 19 d. pateikia rekomendacijas dėl tinkamo laikinojo pamatinio metodo KD2,5 mėginiams imti bei vertinti.Valstybė narė gali taikyti bet kurį kitą, jos nuomone, tinkamą metodą.Kiekviena valstybė narė privalo pranešti Komisijai apie tai, kokį KD2,5 mėginių ėmimo ir matavimo metodą ji naudojo. Komisija turi kuo greičiau visus šiuos metodus tarpusavyje palyginti, kad galėtų pateikti informaciją šios direktyvos 10 straipsnyje numatytam peržiūrėjimui.VI. Pamatiniai modeliavimo būdai:Šiuo metu nėra galimybės nurodyti pamatinius modeliavimo būdus. Visi šio punkto pakeitimai, daromi tam, kad jis būtų derinamas su mokslo ir technikos pažanga, priimami Direktyvos 96/62/EB 12 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka.--------------------------------------------------