title: 2002 m. birželio 10 d. Europos Parlamento ir tarybos Direktyva 2002/39/EB iš dalies keičianti Direktyvą 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų rinkos tolesnio atvėrimo konkurencijai

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0039

Oficialusis leidinys L 176 , 05/07/2002 p. 0021 - 0025

		Europos Parlamento ir tarybos Direktyva 2002/39/EB2002 m. birželio 10 d.iš dalies keičianti Direktyvą 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų rinkos tolesnio atvėrimo konkurencijaiEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalį, 55 ir 95 straipsnius,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],veikdami Sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka [4],kadangi:(1) Taryba savo 1994 m. vasario 7 d. rezoliucijoje dėl Bendrijos pašto paslaugų plėtros [5] nustatė, kad vienas iš pagrindinių Bendrijos pašto politikos tikslų yra suderinti tolesnį laipsnišką kontroliuojamą pašto rinkos liberalizavimą ir tvirtas garantijas dėl universaliųjų paslaugų teikimo.(2) 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo [6] nustatė pašto sektoriaus reguliavimo mechanizmą Bendrijos lygiu, apimantį priemones universaliosioms paslaugoms garantuoti bei nustatantį maksimalias pašto paslaugų ribas, kurias valstybės narės gali rezervuoti savo universaliųjų paslaugų teikėjui (-jams), siekdamos išlaikyti universaliąsias paslaugas, ir sprendimų priėmimo dėl tolesnio rinkos atvėrimo konkurencijai tvarkaraštį, siekiant sukurti bendrąją pašto paslaugų rinką.(3) Sutarties 16 straipsnyje nustatyta, kokią vietą tarp bendrų Bendrijos vertybių užima bendrus ekonominius interesus atitinkančios paslaugos bei šių paslaugų svarba skatinant socialinę ir teritorinę sanglaudą. Jame teigiama, kad turi būti rūpinamasi, jog tokios paslaugos remtųsi principais ir sąlygomis, padedančiais joms atlikti savo užduotis.(4) Europos Parlamento 1999 m. sausio 14 d. [7] ir 2000 m. vasario 18 d. [8] rezoliucijos dėl Europos pašto paslaugų pabrėžia jų socialinę ir ekonominę svarbą bei poreikį išlaikyti aukštą universaliųjų paslaugų kokybės lygį.(5) Šioje srityje turi būti numatytos tokios priemonės, kurios leistų įgyvendinti ir tokius socialinius Bendrijos tikslus kaip aukštas užimtumo lygis ir socialinė apsauga, numatytus Sutarties 2 straipsnyje.(6) Pašto tinklas kaimo vietovėse, inter alia, kalnų ir salų regionuose ypač svarbus integruojant verslą į nacionalinę arba pasaulinę ekonomiką ir išlaikant sanglaudą socialine ir užimtumo prasme kaimo kalnų ir salų regionuose. Be to, kaimo paštai kalnų ir salų regionuose gali būti svarbus infrastruktūrinis tinklas, visiems leidžiantis naudotis naujomis telekomunikacijų technologijomis.(7) 2000 m. kovo 23 ir 24 d. Europos Vadovų Taryba susitikimo Lisabonoje metu pirmininkavimo išvadose pateikė dėl pašto paslaugų du sprendimus, kuriuose Komisijos, Tarybos ir valstybių narių buvo prašoma pagal savo įgaliojimus imtis tokių veiksmų: pirma, iki 2000 m. pabaigos parengti strategiją pašto paslaugų kliūtims pašalinti, antra, pagreitinti liberalizavimą tokiose srityse kaip pašto paslaugos, kad būtų sukurta visiškai veiksminga tokių paslaugų rinka.(8) Lisabonoje Europos Vadovų Taryba pabrėžė, kad vidaus rinkoje ir žiniomis paremtoje ekonomikoje labai svarbu atsižvelgti į Sutarties nuostatas, susijusias su bendrus ekonominius interesus atitinkančiomis paslaugomis bei su įmonėmis, kurioms patikėta teikti tokias paslaugas.(9) Komisija ėmėsi nuoseklios Bendrijos pašto sektoriaus peržiūros, įskaitant užsakymą atlikti šio sektoriaus ekonominės, socialinės ir technologinės plėtros tyrimus ir aktyviai konsultavosi su suinteresuotomis šalimis.(10) Bendrijos pašto sektoriui reikalingas šiuolaikinis reguliavimo mechanizmas, kuriuo pirmiausia siekiama sustiprinti pašto paslaugų vidaus rinką. Padidėjęs konkurencingumas turėtų sudaryti galimybes pašto sektoriui naudotis alternatyviais komunikacijos metodais ir pagerinti paslaugų, teikiamų vis reiklesniems klientams, kokybę.(11) Pagrindinis tikslas — užtikrinti universaliųjų paslaugų, atitinkančių kokybės standartą, nustatytą valstybių narių remiantis Direktyvos 97/67/EB 3 straipsniu, patikimą ir nenutrūkstamą teikimą visoje Bendrijoje gali būti pasiektas, jei šioje srityje išlaikoma galimybė rezervuoti paslaugas ir kartu pakankama paslaugų teikimo laisvė užtikrina jų didelį efektyvumą.(12) Paklausos padidėjimas pašto sektoriuje apskritai, numatytas vidutinės trukmės laikotarpiui, galėtų padėti kompensuoti tą universaliųjų paslaugų teikėjų prarastą rinkos dalį, kurios jie galėtų netekti dėl tolesnio rinkos atvėrimo, ir tuo būdu išsaugotų universaliąsias paslaugas.(13) Pagrindiniai veiksniai, nulemiantys užimtumo pakitimus pašto sektoriuje, yra technologinė plėtra ir rinkos spaudimas siekiant efektyvumo; tarp kitų veiksnių, lemiančių kaitą, rinkos atvėrimas nėra toks svarbus. Rinkos atvėrimas padės išplėtoti pašto rinkų dydį, o darbo vietų sumažėjimas tarp universaliųjų paslaugų teikėjų dėl šių priemonių (arba rengiantis joms) gali būti kompensuotas padidėjusiu privačių operatorių užimtumu ir naujais rinkos dalyviais.(14) Bendrijos lygiu reikia numatyti laipsniško ir kontroliuojamo laiškų rinkos atvėrimo konkurencijai tvarkaraštį, kuris suteiktų visiems universaliųjų paslaugų teikėjams pakankamai laiko įdiegti tolesnes modernizavimo ir restruktūrizavimo priemones, kad būtų užtikrintas ilgalaikis šių paslaugų gyvybingumas naujomis rinkos sąlygomis. Be to, reikia laiko, kad valstybės narės galėtų pritaikyti reglamentuojamas sistemas naujomis rinkos sąlygomis. Todėl toliau rinką atverti reikia laipsniškai, etapais, kai rinka pastebimai atveriama, bet kartu ir kontroliuojama, o po to padėtis peržiūrima ir, jei tinkama, pateikiamas pasiūlymas patvirtinti 2009 m. kaip visiško pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo datą arba nustatyti atitinkamą alternatyvų veiksmą tokiam suformavimui atsižvelgiant į padėties apsvarstymo iš naujo rezultatus.(15) Svarbu užtikrinti, kad kiti rinkos atvėrimo etapai būtų esminiai ir valstybėms narėms praktiškai pasiekiami, kartu užtikrinant ir universaliųjų paslaugų tęstinumą.(16) Bendras svorio ribos sumažinimas paslaugoms, kurios gali būti paliktos universaliųjų paslaugų teikėjams iki 100 g 2003 m. ir 50 g 2006 m. kartu su visišku išsiunčiamo tarptautinio pašto atvėrimu konkurencijai, kai išimtys galimos tik universaliųjų paslaugų teikimui užtikrinti, yra gana paprasti ir kontroliuojami, tačiau reikšmingi tolesni etapai.(17) Bendrijoje paprastosios korespondencijos siuntos, sveriančios nuo 50 g iki 350 gramų, sudaro maždaug 16 % universaliųjų paslaugų teikėjų visų pašto paslaugų pajamų, iš kurių 9 % tenka paprastosios korespondencijos siuntoms, sveriančioms 100 g–350 g, maždaug dar 3 % pajamų universaliųjų paslaugų teikėjai gauna iš tarptautinės siunčiamos korespondencijos, sveriančios iki 50 g.(18) Kainų ribos paslaugoms, kurias galima rezervuoti, atitinkamai tris kartus 2003 m. ir du su puse karto 2006 m. didesnės už valstybinį tarifą pirmos svorio pakopos greičiausio pristatymo korespondencijos vienetui, taikomos, kai įmanoma, atitinkamoms 100 g ir 50 g svorio riboms.(19) Reklaminis paštas daugelyje valstybių narių yra dinamiška ir auganti rinka, turinti dideles augimo perspektyvas, o likusiose valstybėse narėse yra nemažas šios rinkos augimo potencialas. Reklaminis paštas jau praktiškai atvertas konkurencijai šešiose valstybėse narėse. Dėl konkurencijos padidėjęs lankstumas teikiant paslaugas ir geresnė kainodara pagerins reklaminio pašto padėtį, palyginti su kitomis bendravimo priemonėmis, kurios savo ruožtu skatins naujoves pašto sektoriuje ir sustiprins pašto pramonę apskritai. Tačiau turi būti numatyta, kad reklaminis paštas ir toliau gali būti rezervuojamas, atsižvelgiant į anksčiau minėtą svorį ir kainą, kiek tai reikalinga universaliųjų paslaugų teikimui užtikrinti.(20) Tarptautinis išsiunčiamas paštas sudaro vidutiniškai 3 % visų pašto pajamų. Šios rinkos dalies atvėrimas visose valstybėse narėse, taikant išimtis, kad būtų užtikrintas universaliųjų paslaugų teikimas, sudarys galimybę įvairiems pašto operatoriams rinkti, rūšiuoti ir pervežti visą išsiunčiamą tarptautinį paštą.(21) Gaunamo tarptautinio pašto atvėrimas konkurencijai leis apeiti 100 g 2003 m. ir 50 g 2006 m. ribas, perkeliant dalies vidinio pašto išsiuntimą, ir kartu padarys šio atvėrimo įtaką nenuspėjamą. Korespondencijos vienetų kilmės nustatymas galėtų sukelti papildomų įgyvendinimo sunkumų. 100 g ir 50 g svorio ribos paprastosios atsiunčiamos tarptautinės korespondencijos siuntoms ir reklaminiam paštui ir paprastai vietinei korespondencijai yra praktiškos, kadangi nesukelia jų apėjimo rizikos minėtuoju būdu arba dirbtinai didinant atskirų korespondencijos siuntų svorį.(22) Tvarkaraščio nustatymas dabar, įgyvendinant tolesnius visiško pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo etapus, svarbus ilgalaikiam universaliųjų paslaugų gyvybingumui išlaikyti ir nenutrūkstamai modernaus ir efektyvaus pašto plėtrai.(23) Reikėtų ir toliau numatyti valstybėms narėms galimybę rezervuoti tam tikras pašto paslaugas savo universaliųjų paslaugų teikėjui (-jams). Tai padės universaliųjų paslaugų teikėjams pritaikyti savo veiklą ir žmogiškuosius išteklius prie didesnės konkurencijos sąlygų, nepažeidžiant jų finansinės pusiausvyros, ir nesukels grėsmės išsaugant universaliąsias paslaugas.(24) Reikėtų nustatyti naujas svorio ir kainų ribas ir tas paslaugas, kurioms šios ribos gali būti taikomos, bei numatyti, kad padėtis būtų apsvarstoma iš naujo ir, jei reikia, būtų teikiamas pasiūlymas patvirtinti 2009 m. kaip visiško pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo datą arba numatyti atitinkamą alternatyvų veiksmą tokiam suformavimui atsižvelgiant į padėties persvarstymo rezultatus.(25) Priemonės, kurių imasi valstybė narė, ir kompensacijų fondo įkūrimas arba bet koks jo veiklos pakeitimas, įgyvendinimas arba mokėjimas iš šio fondo gali apimti paramą, suteikiamą valstybės narės arba iš valstybės išteklių bet kokia forma, kaip tai numatyta Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje, apie kurią būtina iš anksto pranešti Komisijai remiantis Sutarties 88 straipsnio 3 dalimi.(26) Konkurentų universaliųjų paslaugų srityje licencijavimą galima suderinti su reikalavimais, įpareigojančiais licencijuotuosius prisidėti prie universaliųjų paslaugų teikimo.(27) Direktyva 97/67/EB nustatė, kad valstybės narės turi paskirti pašto sektoriui vieną arba kelias nacionalines reguliavimo institucijas, kurios būtų teisiškai atskirtos nuo pašto operatorių ir kurių veikla nuo jų nepriklausytų. Atsižvelgiant į Europos pašto rinkų dinamiką, svarbus nacionalinių reguliavimo institucijų vaidmuo turi būti pripažintas ir stiprinamas pirmiausia siekiant užtikrinti pagarbą rezervuotosioms paslaugoms, išskyrus tas valstybes nares, kuriose tokių paslaugų nėra. Pagal Direktyvos 97/67/EB 9 straipsnį valstybėms narėms leidžiama siekti daugiau, nei numatyta šioje direktyvoje.(28) Nacionalinėms reguliavimo institucijoms gali prireikti susieti licencijų įvedimą su reikalavimais, kad licencijuotųjų paslaugų vartotojams turėtų būti suteikta galimybė naudotis skaidriomis, paprastomis ir nebrangiomis procedūromis, kai svarstomi vartotojų skundai, nepaisant to, ar jie susiję su universaliųjų paslaugų teikėjo (-jų) paslaugomis, ar su operatorių, turinčių leidimus, taip pat ir su individualių licenciatų teikiamomis paslaugomis. Tokios paslaugos galėtų ateityje būti prieinamos visų pašto paslaugų, nesvarbu, ar jos universaliosios, ar ne, vartotojams. Tokios procedūros turėtų apimti ir atsakomybės nustatymo, jei korespondencijos siuntos pametamos ar sugadinamos, procedūras.(29) Universaliųjų paslaugų teikėjai paprastai teikia paslaugas, pavyzdžiui, verslo klientams, tiems, kas surenka įvairių klientų paštą, ir siuntėjams dideliais kiekiais, suteikdami jiems galimybę įsitraukti į pašto srautą skirtingose vietose ir skirtingomis sąlygomis, palyginti su standartinėmis laiškų siuntimo paslaugomis. Taip elgdamiesi universaliųjų paslaugų teikėjai turi laikytis skaidrumo ir nediskriminavimo principų ir tarp skirtingų trečiųjų šalių ir tarp trečiųjų šalių ir universaliųjų paslaugų teikėjų, teikiančių tokias pat paslaugas. Siekiant išvengti diskriminavimo būtina, kad tokios paslaugos būtų prieinamos privatiems vartotojams, kurie siunčia paštą panašiomis sąlygomis.(30) Kad Europos Parlamentas ir Taryba turėtų informaciją apie pašto paslaugų vidaus rinkos plėtrą, Komisija turi reguliariai pateikti šioms institucijoms ataskaitas apie šios direktyvos taikymą.(31) Reiktų pailginti Direktyvos 97/67/EB galiojimą iki 2008 m. gruodžio 31 d. Ši data neturėtų daryti įtakos leidimų suteikimo valstybėse narėse procedūroms, nustatytoms remiantis Direktyva 97/67/EB.(32) Todėl Direktyva 97/67/EB atitinkamai turėtų būti pakeista.(33) Ši direktyva nekeičia Sutartyje numatytų taisyklių taikymo konkurencijai ir paslaugų teikimo laisvei, kaip paaiškinta Komisijos pranešime dėl konkurencijos taisyklių taikymo pašto sektoriui ir kai kurių valstybinių priemonių, susijusių su pašto paslaugomis, įvertinimo [9],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 97/67/EB iš dalies keičiama taip:1. 7 straipsnis pakeičiamas taip:"7 straipsnis1. Kad užtikrintų universaliųjų paslaugų teikimą, valstybės narės gali toliau rezervuoti paslaugas universaliųjų paslaugų teikėjui (-ams). Šios paslaugos apribojamos vidaus korespondencijos ir gaunamos tarptautinės korespondencijos siuntų surinkimo, rūšiavimo, pervežimo ir pristatymo pagreitintu arba nepagreitintu būdu paslaugomis laikantis toliau nustatytų svorio ir kainų ribų.Nuo 2003 m. sausio 1 d. svorio riba yra 100 g, o nuo 2006 m. sausio 1 d. — 50 g. Šios svorio ribos netaikomos nuo 2003 m. sausio 1 d., jei pirmos svorio pakopos greičiausio pristatymo kaina yra lygi valstybiniam tarifui už korespondencijos siuntą arba tris kartus didesnė už jį ir jei nuo 2006 m. sausio 1 d. ši kaina lygi valstybiniam tarifui arba du su puse karto didesnė už jį.Jei teikiamos nemokamos pašto paslaugos akliesiems ir silpnaregiams, gali būti taikomos svorio ir kainų apribojimų išimtys.Jeigu būtina, siekiant užtikrinti universaliųjų paslaugų teikimą, reklaminio pašto paslaugos gali išlikti tose pačiose svorio ir kainų ribose.Jeigu būtina, siekiant užtikrinti universaliųjų paslaugų teikimą, pavyzdžiui, kai tam tikri pašto veiklos sektoriai jau yra liberalizuoti arba dėl ypatingų valstybės narės pašto paslaugų pobūdžio, išsiunčiama tarptautinė korespondencija gali išlikti tose pačiose svorio ir kainų ribose.2. Pasikeitimui dokumentais negali būti apribojimų.3. Komisija užbaigia perspektyvų studiją, kurioje bus įvertinta pašto paslaugų vidaus rinkos visiško suformavimo 2009 m. įtaka kiekvienai valstybei narei. Remdamasi studijos išvadomis, Komisija iki 2006 m. gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą kartu su pasiūlymu, patvirtinančiu, jei priimtina, 2009 m. kaip visiško pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo datą arba nustatančiu kokį nors kitą veiksmą, atsižvelgiant į studijos išvadas."2. Prie 12 straipsnio pridedamos šios įtraukos:"— universaliųjų paslaugų teikėjai, taikydami specialius tarifus, pavyzdžiui, verslo klientams, siuntėjams dideliais kiekiais ir tiems, kas surenka įvairių klientų paštą, šiems tarifams ir su jais susijusioms sąlygoms taiko skaidrumo ir nediskriminavimo principus. Tarifai nustatomi atsižvelgiant į kaštus, kurių išvengta, palyginti su standartinėmis paslaugomis, apimančiomis visą paslaugų, siūlomų surenkant, rūšiuojant, pervežant ir pristatant individualias pašto siuntas, spektrą ir kartu su jomis susijusiomis sąlygomis vienodai taikomi skirtingoms trečiosioms šalims bei trečiosioms šalims ir universaliųjų paslaugų teikėjams, teikiantiems tokias pat paslaugas. Tokiais tarifais taip pat gali naudotis privatūs klientai, siunčiantys paštą panašiomis sąlygomis,— universaliųjų nerezervuotųjų paslaugų subsidijavimas iš pajamų už rezervuotąsias paslaugas draudžiamas, išskyrus, kiek būtina, vykdant universaliųjų paslaugų teikimo įsipareigojimus, nustatytus konkurencingoje srityje; išskyrus tas valstybes nares, kuriose rezervuotųjų paslaugų nėra, nacionalinės reguliavimo institucijos priima atitinkamas taisykles ir informuoja Komisiją apie numatytas priemones."3. 19 straipsnio pirma ir antra pastraipos pakeičiamos taip:"Valstybės narės garantuoja, kad vartotojų skundams nagrinėti bus parengta aiški, paprasta ir nedaug sąnaudų reikalaujanti tvarka, ypač pametimo, vagystės, sugadinimo ar paslaugų kokybės standartų nesilaikymo atvejais (taip pat ir tvarka, nustatant atsakingąją šalį, kai dalyvauja daugiau kaip vienas operatorius).Valstybės narės gali numatyti, kad šis principas būtų taikomas paslaugų vartotojams, kurie:- nepatenka į universaliųjų paslaugų sferą, kaip nustatyta 3 straipsnyje, ir- patenka į universaliųjų paslaugų sferą, kaip nustatyta 3 straipsnyje, tačiau universaliųjų paslaugų teikėjas tokių paslaugų neteikia.Valstybės narės numato priemones, garantuojančias, kad pirmojoje pastraipoje nustatyta tvarka leistų greitai ir teisingai spręsti ginčus prireikus numatant žalos atlyginimo ir (arba) kompensavimo sistemą."4. 22 straipsnio trečioji pastraipa pakeičiama taip:"Nacionalinėms reguliavimo institucijoms pavedamas ypatingas uždavinys garantuoti, kad būtų laikomasi įsipareigojimų taikant šią direktyvą ir prireikus būtų galima numatyti kontrolę ir konkrečią tvarką, užtikrinančią, kad rezervuotosios paslaugos būtų vykdomos. Joms taip pat gali būti pavesta garantuoti, kad konkurencijos taisyklių pašto sektoriuje laikomasi."5. 23 straipsnis pakeičiamas taip:"23 straipsnisNepažeisdama 7 straipsnio nuostatų, kas dveji metai, pradedant ne vėliau kaip nuo 2004 m. gruodžio 31 d., Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos taikymą, įskaitant atitinkamą informaciją apie pašto sektoriaus plėtrą, pirmiausia apie jos ekonominius, socialinius, užimtumo ir technologinius aspektus bei apie teikiamų paslaugų kokybę. Prireikus kartu su ataskaita pateikiami pasiūlymai Europos Parlamentui ir Tarybai."6. 27 straipsnis pakeičiamas taip:"27 straipsnisŠios direktyvos nuostatos, išskyrus 26 straipsnį, yra taikomos iki 2008 m. gruodžio 31 d., jeigu pagal 7 straipsnio 3 dalį nėra nuspręsta kitaip. Ši data netaikoma leidimų tvarkai, aprašytai 9 straipsnyje."2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus it kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2002 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 2002 m. birželio 10 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasJ. Piqué I Camps[1] OL C 337 E, 2000 11 28, p. 220 irOL C 180 E, 2001 6 26, p. 291.[2] OL C 116, 2001 4 20, p. 99.[3] OL C 144, 2001 5 16, p. 20.[4] Europos Parlamento 2000 m. gruodžio 14 d. nuomonė (OL C 232, 2001 8 17, p. 287), 2001 m. gruodžio 6 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 110 E, 2002 5 7, p. 37) ir Europos Parlamento 2002 m. kovo 13 d. sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). Tarybos 2002 m. gegužės 7 d. sprendimas.[5] OL C 48, 1994 2 16, p. 3.[6] OL L 15, 1998 1 21, p. 14.[7] OL C 104, 1999 4 14, p. 134.[8] OL C 339, 2000 11 29, p. 297.[9] OL C 39, 1998 2 6, p. 2.--------------------------------------------------


title: 2000 m. lapkričio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/59/EB dėl uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms ir krovinių likučiams

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32000L0059

Oficialusis leidinys L 332 , 28/12/2000 p. 0081 - 0090

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/59/EB2000 m. lapkričio 27 d.dėl uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms ir krovinių likučiamsEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4] ir atsižvelgdami į 2000 m. liepos 18 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrą tekstą,kadangi:(1) Bendrijos aplinkos politika siekiama, kad būtų užtikrintas aukštas apsaugos lygis. Ta politika grindžiama atsargumo principu bei principais, kad žalą atlygina teršėjas ir kad reikia imtis prevencinių veiksmų.(2) Viena svarbi Bendrijos veiksmų sritis dėl jūrų transporto - mažinti jūros aplinkos teršimą. Tą tikslą galima pasiekti laikantis tarptautinių konvencijų, kodeksų ir rezoliucijų, išlaikant Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje numatytą laivybos laisvę ir Bendrijos teisėje numatytą laisvę teikti paslaugas.(3) Bendrijai didelį susirūpinimą kelia jūrų ir valstybių narių pakrančių teršimas, kurį sukelia iš laivų išmetamos atliekos ir laivų krovinių likučiai; ypač ji siekia užtikrinti, kad būtų įgyvendinama 1973 m. Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos, papildyta 1978 m. Protokolu (Marpol 73/78), reglamentuojanti, kokias atliekas iš laivų galima išmesti į jūros aplinką ir reikalaujanti, kad valstybės, tos Konvencijos Šalys, užtikrintų, jog uostuose būtų atitinkami priėmimo įrenginiai. Visos valstybės narės Marpol 73/78 konvenciją yra ratifikavusios.(4) Jūros aplinkos apsauga pagerėtų, jeigu būtų sumažintas laivuose susidarančių atliekų ir laivų krovinių likučių išmetimas į jūrą. Tai galima pasiekti užtikrinant geresnį priėmimo įrenginių prieinamumą ir naudojimą ir tobulinant nustatytą įgyvendinimo tvarką. 1993 m. birželio 8 d. rezoliucijoje dėl bendros politikos užtikrinant saugą jūroje [5], be kitų prioritetinių veiksmų, Taryba nurodė gerinti priėmimo įrenginių prieinamumą ir jų naudojimą Bendrijoje.(5) 1995 m. birželio 19 d. Tarybos direktyvoje 95/21/EB dėl laivo saugumo, taršos prevencijos ir darbo bei gyvenimo sąlygų laivuose tarptautinių standartų taikymo laivams, atplaukiantiems į Bendrijos uostus ir plaukiojantiems valstybių narių jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse (uosto valstybės kontrolė) [6] numatyta, kad pernelyg didelę grėsmę jūros aplinkai keliantys laivai negali išplaukti į jūrą.(6) Jūrų teršimo pasekmės yra tokios, kad jų įtaka neapsiriboja vienos valstybės sienomis. Pagal subsidiarumo principą pats veiksmingiausias būdas užtikrinti, kad laivams ir uostams visoje Bendrijoje būtų taikomi bendri aplinkos apsaugos standartai - imtis veiksmų Bendrijos lygmeniu.(7) Pagal proporcingumo principą direktyva - tai tinkamas teisinis instrumentas, nes jis nustato sistemą, pagal kurią valstybės narės aplinkosaugos standartus taiko vienodai ir privalomai bei kartu kiekvienai valstybei narei palieka teisę spręsti, kokia įgyvendinimo priemonė vidinę jos sistemą atitinka geriausiai.(8) Turėtų būti užtikrinta, kad būtų laikomasi galiojančių regioninių susitarimų, pavyzdžiui, 1974/1992 m. Baltijos jūros baseino jūros aplinkos apsaugos konvencijos.(9) Siekiant, kad teršimo prevencija būtų gerinama ir kad konkurencija nebūtų iškraipoma, aplinkos apsaugos reikalavimai turėtų būti taikomi visiems laivams, nepaisant vėliavos, su kuria jie plaukioja, ir visuose Bendrijos uostuose turėtų būti prieinami atitinkami priėmimo įrenginiai.(10) Atitinkami uosto priėmimo įrenginiai turėtų atitikti naudotojų, įskaitant didelius prekybos ir mažus pramoginius laivus, ir aplinkos apsaugos poreikius, bei tais įrenginiais besinaudojantys laivai neturėtų būti gaišinami. Prievolė užtikrinti atitinkamų uosto priėmimo įrenginių prieinamumą valstybėms narėms palieka daug laisvės organizuoti atliekų priėmimą pačiu tinkamiausiu būdu ir joms leidžia, inter alia, įrengti stacionarius priėmimo įrenginius arba paskirti paslaugų teikėjus, kurie, kai atliekas reikia priimti, į uostus atgabena mobilius įrenginius. Ši prievolė taip pat numato prievolę teikti visas paslaugas ir (arba) įgyvendinti kitas susijusias priemones, būtinas, kad tuos įrenginius būtų galima naudoti tinkamai ir pagal nustatytus reikalavimus.(11) Įrenginių atitikimą galima gerinti šiuolaikiniais atliekų priėmimo ir tvarkymo planais, parengtais tariantis su atitinkamomis šalimis.(12) Uosto priėmimo įrenginių veiksmingumą galima didinti reikalaujant, kad laivai praneštų apie tai, kad tais įrenginiais jiems būtina naudotis. Tokiu pranešimu taip pat būtų teikiama informacija, būtina, kad atliekų tvarkymą būtų galima planuoti veiksmingai. Atliekas iš žvejybos laivų ir pramoginių laivų, kuriais pagal išduotą leidimą gali plaukti ne daugiau kaip 12 keleivių, į uosto priėmimo įrenginius galima pristatyti be išankstinio pranešimo.(13) Laivuose susidarančių atliekų išmetimą į jūrą galima sumažinti reikalaujant, jog visi laivai, prieš išplaukdami iš uosto, atliekas pristatytų į uosto priėmimo įrenginius. Siekiant užtikrinti, kad sklandus jūrų transporto eksploatavimas būtų derinamas su aplinkos apsauga, atsižvelgiant į pakankamą kiekį talpyklų atliekoms laikyti laive, galimybę atliekas atiduoti kitame uoste, kai nėra pavojaus, kad jos bus išmestos jūroje, ir konkrečius pagal tarptautinę teisę priimtus pristatymo reikalavimus, pirmiau minėtam reikalavimui turėtų būti galima taikyti išimtis.(14) Atsižvelgiant į principą "teršėjas moka", uosto priėmimo įrenginių išlaidas, įskaitant laivuose susidarančių atliekų apdorojimo ir šalinimo išlaidas, turėtų apmokėti laivai. Siekiant apsaugoti aplinką, mokesčių sistema turėtų skatinti, jog laivuose susidarančios atliekos būtų pristatomos į uostus, o ne išmetamos į jūrą. To tikslo siekti būtų lengviau, jeigu būtų numatyta, kad visi laivai prisideda prie laivuose susidarančių atliekų priėmimo ir tvarkymo išlaidų, siekiant sumažinti ekonominės paskatas atliekas išmesti į jūrą. Atsižvelgiant į subsidiarumo principą, valstybės narės, laikydamosi nacionalinių įstatymų ir galiojančių veikimo būdų, turėtų išlaikyti teisę nustatyti, ar su faktiškai pristatytų atliekų kiekiu susiję mokesčiai bus įtraukiami į išlaidų už naudojimąsi uosto priėmimo įrenginiais padengimo sistemą ir kokia dalimi tai būtų daroma. Mokesčiai už naudojimąsi tais įrenginiais turėtų būti sąžiningi, nediskriminaciniai ir skaidrūs.(15) Laivams, kuriuose atliekų susidaro mažiau, turėtų būti numatytos palankesnės sąlygos pagal išlaidų padengimo sistemas. Bendri kriterijai palengvintų tokių laivų identifikavimą.(16) Siekiant išvengti nereikalingos naštos atitinkamoms šalims, laivus, kurie plaukioja pagal tvarkaraštį ir dažnai bei reguliariai lankosi uostuose, galima atleisti nuo tam tikrų šioje direktyvoje numatytų prievolių, jeigu yra pakankamų įrodymų, kad yra priemonių užtikrinti, kad atliekos būtų pristatomos ir mokesčiai sumokami.(17) Krovinių likučiai į uosto priėmimo įrenginius turėtų būti pristatomi pagal Marpol 73/78 konvenciją. Marpol 73/78 konvencijoje nustatyta, kad krovinio likučiai į uosto priėmimo įrenginius būtų pristatomi tiek, kiek būtina laikantis cisternų valymo reikalavimų. Visus tokio pristatymo mokesčius turėtų apmokėti priėmimo įrenginių naudotojas, kuris paprastai nurodomas sutarties šalių arba kitais vietiniais susitarimais.(18) Siekiant nustatyti, ar šios direktyvos laikomasi, būtina atlikti tikslinius patikrinimus. Jų skaičius ir skiriamos nuobaudos turėtų būti pakankamos, kad būtų atgrasoma nuo šios direktyvos nesilaikymo. Dėl priežasčių, susijusių su efektyvumu ir rentabilumu, tokius patikrinimus būtų galima atlikti pagal Direktyvą 95/21/EB, kai tinka.(19) Valstybės narės turėtų užtikrinti reikiamą administravimo sistemą tinkamam uosto priėmimo įrenginių funkcionavimui. Pagal Marpol 73/78 konvenciją pareiškimai apie nepakankamus uosto priėmimo įrenginius turėtų būti perduodami Tarptautinei jūrų organizacijai (TJO). Ta pati informacija taip pat turėtų būti perduodama Komisijai.(20) Informavimo sistema aplinką teršiančių arba galinčių ją teršti laivų identifikavimui palengvintų šios direktyvos vykdymą ir būtų naudinga įvertinant jos įgyvendinimą. Pagal Paryžiaus susitarimo memorandumą dėl uosto valstybės kontrolės įsteigta SIRENAC informavimo sistema teikia daug tam tikslui būtinos papildomos informacijos.(21) Būtina, kad Komisijai šią direktyvą veiksmingai taikyti padėtų iš valstybių narių atstovų sudarytas komitetas. Kadangi šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės - tai bendro pobūdžio priemonės, kaip apibrėžta 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EEB, nustatančio Komisijos naudojimosi suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [7] 2 straipsnyje, jos turėtų būti priimamos pagal to sprendimo 5 straipsnyje numatytą reguliavimo tvarką.(22) Tam tikras šios direktyvos, neplečiant jos taikymo srities, nuostatas pagal pirmiau minėtą tvarką galima keisti, siekiant, kad būtų atsižvelgiama į Bendrijos arba Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) priemones, kurios įsigalios ateityje, jog būtų užtikrintas suderintas jų įgyvendinimas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas - mažinti laivuose susidarančių atliekų ir laivų krovinių likučių išmetimą į jūrą, ypač neteisėtą, iš Bendrijos uostais besinaudojančių laivų, gerinant uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms ir laivų krovinių likučiams, prieinamumą ir naudojimą ir tuo skatinti jūros aplinkos apsaugą.2 straipsnisApibrėžimaiŠioje direktyvoje:a) "laivas" - tai bet kokio tipo jūrų laivas, plaukiojantis jūros aplinkoje ir juo laikomi kateriai su povandeniniais sparnais, transporto priemonės su oro pagalve, aparatai, galintys veikti po vandeniu ir plūdriosios priemonės;b) "Marpol 73/78/" - tai 1973 m. Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos, iš dalies pakeista 1978 m. Protokolu, kuri galioja šios direktyvos priėmimo dieną;c) "laivuose susidarančios atliekos" - tai visos laivo eksploatacijos metu susidarančios atliekos, įskaitant nuotekas, ir likučiai, išskyrus krovinio likučius, kuriems taikomi Marpol 73/78 konvencijos I, IV ir V priedai, taip pat su kroviniu susijusios atliekos, kaip apibrėžta Rekomendacijose dėl Marpol 73/78 konvencijos V priedo įgyvendinimo;d) "krovinių likučiai" - tai iškrovus ir išvalius laivą krovinių triumuose arba cisternose likusios bet kokių krovinių liekanos, taip pat pakrovimo/iškrovimo perviršis ir nutekėjimas;e) "uostų priėmimo įrenginiai" - tai bet kuris stacionarus, plūdrusis arba mobilus įrenginys, galintis priimti laivuose susidarančias atliekas ir krovinių likučius;f) "žvejybos laivas" - tai bet kuris laivas, įrengtas ir naudojamas komercinei žuvų arba kitų jūros gyvųjų išteklių žvejybai;g) "pramoginis laivas" - tai bet kurio tipo laivas, nepriklausomai nuo jo varytuvo tipo, skirtas sportui arba laisvalaikiui;h) "uostas" - tai vieta arba geografinė teritorija, tvarkomaisiais darbais ir įranga paruoštas taip, kad iš esmės gali priimti laivus, įskaitant žvejybos ir pramoginius laivus.Nepažeidžiant c ir d punktų apibrėžimų, "laivuose susidarančios atliekos" ir "krovinių likučiai" laikomi atliekomis, kaip apibrėžta 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų [8] 1 straipsnio a punkte.3 straipsnisTaikymo sritisŠi direktyva taikoma:a) visiems laivams, įskaitant žvejybos ir pramoginius laivus, nepriklausomai nuo jų vėliavos, užsukantiems į valstybės narės uostą arba jame eksploatuojamiems, išskyrus visus karo, pagalbinius karo laivus ar kitus laivus, kurie šiuo metu priklauso valstybei arba kuriuos ji eksploatuoja nekomerciniais tikslais; irb) visiems valstybių narių uostams, į kuriuos paprastai užsuka laivai, kuriems taikomas a punktas.Valstybės narės imasi priemonių užtikrinti, kad laivai, kuriems pirmesnės dalies a punktas netaikomas, laivuose susidarančias atliekas ir krovinių likučius pristatytų, jei tai pagrįsta ir įgyvendinama, pagal šios direktyvos reikalavimus.4 straipsnisUosto priėmimo įrenginiai1. Valstybės narės užtikrina, kad uostuose būtų prieinami atitinkami priėmimo įrenginiai, kurie galėtų patenkinti uostu paprastai besinaudojančių laivų reikmes ir kuriais besinaudojantys laivai nebūtų gaišinami.2. Siekiant adekvatumo, priėmimo įrenginiai turi būti tinkami, kad iš tuo uostu paprastai besinaudojančių laivų galėtų priimti laivuose susidarančių atliekų ir krovinių likučių rūšis ir kiekius, atsižvelgiant į uosto naudotojų veiklos reikmes, į uosto dydį ir geografinę padėtį, į uostą užsukančių laivų tipą ir pagal 9 straipsnį numatytas išimtis.3. Remdamosi Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) nustatytomis procedūromis, valstybės narės nustato procedūras, pagal kurias valstybei, kuriai priklauso uostas, pranešama apie įtariamą uosto priėmimo įrenginių netinkamumą.5 straipsnisAtliekų priėmimo ir tvarkymo planai1. Pasitarus su atitinkamomis šalimis, ypač uosto naudotojais arba jų atstovais, ir atsižvelgiant į 4, 6, 7, 10 ir 12 straipsnių reikalavimus, kiekvienam uostui parengiamas ir įgyvendinamas atitinkamas atliekų priėmimo ir tvarkymo planas. Išsamūs tokių planų rengimo reikalavimai išdėstyti I priede.2. 1 dalyje minėtus atliekų priėmimo ir tvarkymo planus, jeigu tai būtina siekiant, kad būtų užtikrintas veiksmingumas, galima rengti paisant regiono sąlygų ir atitinkamai įtraukiant kiekvieną uostą, jeigu nurodoma ar priėmimo įrenginiai būtini kiekviename uoste ir ar tie įrenginiai uoste yra prieinami.3. Valstybės narės vertina ir patvirtina atliekų priėmimo ir tvarkymo planus, kontroliuoja jų įgyvendinimą bei užtikrina, kad bent kas trejus metus ir po didelių uosto darbo pokyčių tie planai būtų tvirtinami iš naujo.6 straipsnisPranešimas1. Į Bendrijoje esantį uostą plaukiančio laivo, išskyrus žvejybos arba pramoginius laivus, kuriais leidžiama plaukti ne daugiau kaip 12 keleivių, kapitonas tiksliai ir teisingai užpildo II priede pateiktą formą ir tą informaciją perduoda valstybės narės, kurioje tas uostas yra, tam tikslui paskirtai institucijai arba įstaigai:a) bent prieš 24 valandas iki atplaukimo, jeigu atplaukimo uostas yra žinomas; arbab) nedelsiant, kai atplaukimo uostas tapo žinomas, jeigu ta informacija yra prieinama iki atplaukimo į uostą likus mažiau kaip 24 valandoms; arbac) ne vėliau kaip išplaukus iš ankstesnio uosto, jeigu reiso trukmė yra trumpesnė kaip 24 valandos.Valstybės narės gali nuspręsti, kad informacija būtų perduodama uosto priėmimo įrenginių operatoriui, kuris ją perduotų atitinkamai institucijai.2. 1 dalyje minima informacija laive laikoma bent iki atplaukimo į kitą uostą ir pareikalavus pateikiama valstybės narės institucijoms.7 straipsnisLaivuose susidarančių atliekų pristatymas1. Į Bendrijos uostą užsukančio laivo kapitonas, prieš išplaukdamas iš uosto, visas laive susidarančias atliekas atiduoda į uosto priėmimo įrenginius.2. Nepaisydamas 1 dalies, laive susidarančių atliekų neatidavęs laivas į kitą uostą gali plaukti, jeigu iš pagal 6 straipsnį ir II priedą pateikiamos informacijos paaiškėja, kad laive esanti atliekoms skirta talpykla yra pakankama visoms laive susidarančioms atliekoms, susikaupusioms ir susikaupsiančioms laivui plaukiant numatomu maršrutu iki pristatymo uosto, laikyti.Jeigu yra pakankamai pagrindo manyti, kad numatomame pristatymo uoste tinkami įrenginiai neprieinami, arba jeigu tas uostas nežinomas ir dėl to yra pavojus, jog atliekos gali būti išmestos į jūrą, valstybė narė imasi visų būtinų priemonių užkirsti kelią jūrinės aplinkos teršimui, jeigu būtina, reikalaudama, kad prieš išplaukdamas iš uosto laivas atiduotų atliekas.3. 2 dalis taikoma nepažeidžiant laivams taikomų griežtesnių atliekų pristatymo reikalavimų, kurie buvo priimti pagal tarptautinę teisę.8 straipsnisMokesčiai už laivuose susidarančias atliekas1. Valstybės narės užtikrina, kad uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms priimti, įskaitant atliekų apdorojimą ir šalinimą, išlaidos būtų padengiamos iš laivų surenkamais mokesčiais.2. Išlaidų už naudojimąsi uosto priėmimo įrenginiais padengimo sistemomis negali būti skatinama, kad laivai atliekas išmestų į jūrą. Šiam tikslui laivams, išskyrus žvejybos ir pramoginius laivus, kuriais leidžiama plaukti ne daugiau kaip 12 keleivių, taikomi tokie principai:a) visi į valstybės narės uostą užsukantys laivai, nepaisant to, ar jie naudojasi įrenginiais, didžia dalimi prisideda padengiant 1 dalyje nurodytas išlaidas. Tuo tikslu galima nustatyti, kad mokestis įtraukiamas į uosto rinkliavą arba nustatyti atskirą standartinį atliekų mokestį. Mokesčius galima skirstyti, inter alia, pagal laivo kategoriją, tipą ir dydį;b) išlaidų dalis, kurios a punkte nurodytas mokestis nepadengia, jeigu tokia dalis yra, padengiama pagal faktiškai pristatytų laivuose susidarančių atliekų rūšis ir kiekius;c) mokestį galima sumažinti, jeigu laivo vadyba pagal aplinkos apsaugos reikalavimą, jo konstrukcija, įranga ir eksploatavimas yra tokie, kad laivo kapitonas gali įrodyti, kad laive susidaro mažesni nei įprasta atliekų kiekiai.3. Siekiant užtikrinti, kad mokesčiai būtų sąžiningi, skaidrūs ir nediskriminaciniai bei atitiktų prieinamų ir, tam tikrais atvejais, panaudotų įrenginių ir paslaugų išlaidas, uosto naudotojai turėtų būti informuoti apie mokesčių dydį ir jų apskaičiavimo pagrindą.4. Komisija per trejus metus nuo 16 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą, kurioje įvertina įvairių pagal 2 dalį nustatytų išlaidų padengimo sistemų poveikį jūrinei aplinkai ir atliekų srautams. Ši ataskaita rengiama kartu su valstybių narių kompetentingomis institucijomis ir uostų atstovais.Komisija, jeigu būtina, atsižvelgdama į minėtą įvertinimą, teikia pasiūlymą šią direktyvą iš dalies pakeisti, numatant sistemą, nustatančią, kad visi į valstybės narės uostą užsukantys laivai, nepaisant to, ar jie faktiškai naudojasi įrenginiais, padengtų ne mažiau kaip vieną trečdalį 1 dalyje nurodytų išlaidų, arba kad būtų pradėta taikyti lygiavertį poveikį turinti sistema.9 straipsnisIšimtys1. Jeigu laivai plaukioja pagal tvarkaraštį ir dažnai bei reguliariai lankosi uostuose ir jeigu yra pakankamai įrodymų dėl priemonių, užtikrinančių, kad laivuose susidarančios atliekos bus atiduodamos bei mokesčiai bus mokami laivo maršrute esančiame uoste, susijusių uostų valstybės narės gali atleisti tokius laivus nuo 6 straipsnio, 7 straipsnio 1 dalies ir 8 straipsnio prievolių.2. Valstybės narės reguliariai, bent kartą per metus, informuoja Komisiją apie pagal 1 dalį suteiktas išimtis.10 straipsnisKrovinių likučių pristatymasĮ Bendrijos uostą užsukančio laivo kapitonas užtikrina, kad krovinių likučiai į uosto priėmimo įrenginius būtų pristatomi pagal Marpol 73/78 konvencijos nuostatas. Visus mokesčius už krovinių likučių pristatymą moka priėmimo įrenginių naudotojas.11 straipsnisĮgyvendinimas1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvieną laivą būtų galima patikrinti, siekiant nustatyti, ar jis atitinka 7 ir 10 straipsnius, ir kad būtų atliktas pakankamas tų patikrinimų skaičius.2. Jei tikrinami kiti nei žvejybos ir pramoginiai laivai, kuriais pagal išduotą leidimą gali plaukti ne daugiau kaip 12 keleivių:a) atrinkdamos laivus patikrinimui, valstybės narės ypač kreipia dėmesį į:- laivus, kurie nesilaikė 6 straipsnio reikalavimų dėl pranešimo;- laivus, apie kuriuos jų kapitono pagal 6 straipsnį pateiktos informacijos nagrinėjimas atskleidė kitas priežastis manyti, kad tas laivas šios direktyvos nesilaiko;b) tokį patikrinimą galima atlikti pagal Direktyvą 95/21/EB, kai tinka; nepaisant pagal kokias nuostatas patikrinimai atliekami, taikomas toje direktyvoje nustatytas reikalavimas, kad tikrinama 25 % visų laivų;c) jeigu atitinkama institucija yra nepatenkinta patikrinimo rezultatais, ji užtikrina, jog laivas iš uosto neišplauks tol, kol neatiduos laive susidariusių atliekų ir krovinio likučių į uosto priėmimo įrenginius pagal 7 ir 10 straipsnius;d) jeigu yra aiškių įrodymų, kad laivas iš uosto išplaukė nesilaikydamas 7 arba 10 straipsnių, apie tai pranešama kito uosto, į kurį tas laivas atplauks, kompetentingai institucijai ir, nepažeidžiant 13 straipsnyje nurodytų nuobaudų taikymo tvarkos, tam laivui neturi būti leidžiama iš to uosto išplaukti tol, kol nebus išsamiau įvertinti veiksniai, susiję su priežastimis, dėl kurių laivas nesilaiko direktyvos reikalavimų pavyzdžiui, bet kokios pagal 6 straipsnį pateiktos informacijos tikslumas.3. Valstybės narės nustato reikiamas žvejybos ir pramoginių laivų, kuriais pagal išduotą leidimą gali plaukti ne daugiau kaip 12 keleivių, kontrolės tvarką, siekiant užtikrinti, kad tie laivai laikytųsi šios direktyvos reikalavimų.12 straipsnisPapildomos priemonės1. Valstybės narės:a) imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad kapitonai, uosto priėmimo įrenginių tiekėjai ir kiti susiję asmenys būtų tinkamai informuoti apie jiems pagal šią direktyvą taikomus reikalavimus ir kad jie šių reikalavimų laikytųsi;b) skiria atitinkamas institucijas ar įstaigas funkcijoms pagal šią direktyvą vykdyti;c) numato bendradarbiavimą tarp savo atitinkamų institucijų ir komercinių organizacijų, siekiant užtikrinti veiksmingą šios direktyvos įgyvendinimą;d) užtikrina, kad pagal 6 straipsnį kapitonų teikiama informacija būtų tinkamai tikrinama;e) užtikrina, kad formalumai, susiję su uosto priėmimo įrenginių naudojimu, būtų nesudėtingi ir be gaišaties sutvarkomi, siekiant paskatinti kapitoną naudotis uosto priėmimo įrenginiais ir išvengti laivų gaišinimo;f) užtikrina, kad Komisijai būtų įteikta pareiškimų dėl 4 straipsnio 3 dalyje nurodytų uosto priėmimo įrenginių neatitikimų kopija;g) užtikrina, kad laivuose susidarančių atliekų ir krovinių likučių apdorojimas, naudojimas arba šalinimas būtų atliekami pagal Direktyvą 75/442/EEB ir kitus atitinkamus Bendrijos teisės aktus dėl atliekų, ypač 1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyvą 75/439/EEB dėl naudotų alyvų šalinimo [9] ir 1991 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyvą 91/689/EEB dėl pavojingų atliekų [10];h) pagal nacionalinius teisės aktus užtikrina, kad visos laivuose susidarančias atliekas ar krovinių likučius pristatančios ar jas priimančios šalys galėtų reikalauti žalos dėl pernelyg užgaišto laiko atlyginimo.2. Laivuose susidarančių atliekų ir krovinių likučių pristatymas laikomas išleidimu į laisvą apyvartą, kaip apibrėžta 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą [11], 79 straipsnyje. Muitinė neturi reikalauti, kad pagal Bendrijos muitinės kodekso 45 straipsnį būtų įteikiama bendroji deklaracija.3. Valstybės narės bendradarbiauja su Komisija, nustatydamos tinkamą informavimo ir monitoringo sistemą, kuri apimtų bent jau visą Bendriją, siekiant:- pagerinti laivų, nepristačiusių laive susidarančių atliekų ir krovinio likučių pagal šią direktyvą, atpažinimą,- nustatyti, ar laikomasi šios direktyvos 1 straipsnyje numatytų tikslų.4. Valstybės narės bendradarbiauja su Komisija, nustatydamos bendrus 8 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytų laivų atpažinimo kriterijus.13 straipsnisNuobaudosValstybės narės už pagal šią direktyvą priimtų nacionalinių nuostatų pažeidimą nustato nuobaudų sistemą ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad tos nuobaudos būtų taikomos. Numatytos nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.14 straipsnisReguliavimo komitetas1. Komisijai padeda pagal Direktyvos 93/75/EEB [12] 12 straipsnio 1 dalį įsteigtas Komitetas (toliau - komitetas).2. Darant nuorodą į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į to sprendimo 8 straipsnį.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis - trys mėnesiai.3. Komitetas patvirtina darbo tvarkos taisykles.15 straipsnisPakeitimų procedūraŠios direktyvos priedus, 2 straipsnio b punkto apibrėžimą, nuorodas į Bendrijos bei Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) dokumentus, siekiant, kad jie atitiktų įsigaliojusias Bendrijos arba Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) priemones, galima iš dalies keisti 14 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, jeigu tokie pakeitimai neišplečia šios direktyvos taikymo srities.Be to, šios direktyvos priedus galima iš dalies keisti minėta tvarka, kai būtina pagerinti šia Direktyva nustatytą tvarką, jeigu tokie pakeitimai neišplečia šios direktyvos taikymo srities.16 straipsnisĮgyvendinimas1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2002 m. gruodžio 28 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Tačiau 2 straipsnio c punkte nurodytų nuotekų atžvilgiu šios direktyvos įgyvendinimas atidedamas 12 mėnesių nuo Marpol 73/78 konvencijos IV priedo įsigaliojimo, kartu išlaikant konvencijoje numatytą skirtumą tarp naujų ir eksploatuojamų laivų.2. Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.17 straipsnisĮvertinimas1. Kas treji metai valstybės narės Komisijai pateikia ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimo būklę.2. Komisija, remdamasi 1 dalyje numatytomis valstybių narių ataskaitomis, Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia įvertinimo ataskaitą apie sistemos veikimą, kaip numatyta šioje direktyvoje, bei teikia siūlymus, jeigu būtina, dėl šios direktyvos įgyvendinimo.18 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.19 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2000 m. lapkričio 27 d.Europos Parlamento varduPirmininkėN. FontaineTarybos varduPirmininkasL. Fabius[1] OL C 271, 1998 8 31, p. 79. ir OL C 148, 1999 5 28, p. 7.[2] OL C 138, 1999 5 18, p. 7.[3] OL C 198, 1999 7 14, p. 27.[4] 1999 m. vasario 11 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 150, 1999 5 28, p. 432), patvirtinta 1999 m. rugsėjo 16 d., 1999 m. lapkričio 8 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 10, 2000 1 13, p. 14) ir 2000 m. kovo 14 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2000 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento sprendimas ir 2000 m. rugsėjo 14 d. Tarybos sprendimas.[5] OL C 271, 1993 10 7, p. 1.[6] OL L 157, 1995 7 7, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 98/42/EB (OL L 184, 1998 6 27, p. 40).[7] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[8] OL L 194, 1975 7 25, p. 39. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 96/350/EB (OL L 135, 1996 6 6, p. 32).[9] OL L 194, 1975 7 25, p. 23. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB (OL L 377, 1991 12 31, p. 48).[10] OL L 377, 1991 12 31, p. 20. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/31/EEB (OL L 168, 1994 7 2, p. 28).[11] OL L 302, 1992 10 19, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 955/1999 (OL L 119, 1999 5 7, p. 1).[12] OL L 247, 1993 10 5, p. 19. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 98/74/EB (OL L 276, 1998 10 13, p. 7).--------------------------------------------------I PRIEDASREIKALAVIMAI ATLIEKŲ PRIĖMIMO IR TVARKYMO PLANAMS UOSTUOSE(nurodytiems 5 straipsnyje)Planai apima visas į uostą paprastai užsukančiuose laivuose susidarančių atliekų ir laivų likučių rūšis ir rengiami atsižvelgiant į uosto dydį ir į uostą užsukančių laivų tipą.Planų sudedamosios dalys yra šios:- uosto priėmimo įrenginių poreikio įvertinimas, atsižvelgiant į paprastai į uostą užsukančių laivų reikmes,- uosto priėmimo įrenginių tipo ir pajėgumo aprašymas,- išsamus laivuose susidarančių atliekų ir krovinių likučių priėmimo ir surinkimo procedūrų aprašymas,- mokesčių surinkimo sistemos aprašymas,- pranešimo apie įtariamus uosto priėmimo įrenginių neatitikimus tvarka,- nuolat vykstančių konsultacijų su uosto naudotojais, atliekų surinkėjais, terminalų operatoriais ir kitomis suinteresuotomis šalimis tvarka,- priimtų ir sutvarkytų laivuose susidarančių atliekų ir krovinių likučių rūšis ir kiekiai.Be to, planuose turėtų būti nurodoma:- atliekų pristatymą reglamentuojančių teisės aktų ir formalumų santrauka,- asmens arba asmenų, kuris (-ie) bus atsakingas (-i) už plano įgyvendinimą, identifikavimas,- uoste esančios atliekų išankstinio apdorojimo įrangos ir procesų, jeigu tai taikoma, aprašymas,- uosto priėmimo įrenginių faktinio naudojimo registravimo metodų aprašymas,- priimtų laivuose susidarančių atliekų ir krovinio likučių kiekių registravimo metodų aprašymas ir- aprašymas apie laivuose susidarančių atliekų ir krovinio likučių šalinimą.Atliekų priėmimo, surinkimo, laikymo, apdorojimo ir šalinimo tvarka visais aspektais turėtų atitikti aplinkosaugos vadybos programą, kuria siekiama pirmiau minėtos veiklos daromą įtaką aplinkai palaipsniui mažinti. Tariama, kad tos programos laikomasi, jeigu pirmiau minėta veikla atitinka 1993 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1836/93, leidžiantį pramonės sektoriuje dirbančioms įmonėms savanoriškai dalyvauti Bendrijos aplinkosaugos vadybos ir audito programoje [1].Informacija, kuri turi būti prieinama visiems uosto naudotojams:- trumpa nuoroda į didelę tinkamo laivuose susidarančių atliekų ir krovinių likučių pristatymo svarbą,- uosto priėmimo įrenginių vieta, taikytina kiekvienai prieplaukai (su schema/žemėlapiu),- paprastai tvarkomų laivuose susidarančių atliekų ir krovinių likučių sąrašas,- ryšių punktų, operatorių ir siūlomų paslaugų sąrašas,- atliekų pristatymo tvarkos aprašymas,- mokesčių surinkimo sistemos aprašymas ir- pranešimo apie įtariamus uosto priėmimo įrenginių neatitikimus tvarka.[1] OL L 168, 1993 7 10, p. 1.--------------------------------------------------II PRIEDAS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 2004 m. rugsėjo 15 d. Komisijos direktyva 2004/94/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 76/768/EEB IX priedą(Tekstas svarbus EEE)

text:
17.9.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 294/28

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2004/94/EB
   2004 m. rugsėjo 15 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 76/768/EEB IX priedą
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvą 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo (1), ypač į jos 4a straipsnio 1 dalies antrą pastraipą,
   pasitarusi su Kosmetikos gaminių ir vartotojams skirtų ne maisto produktų moksliniu komitetu,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvos 76/768/EEB IX priede turėtų būti išvardyti bandymams su gyvūnais alternatyvūs metodai, kuriuos patvirtino Jungtinių tyrimų centro alternatyvių metodų patvirtinimo Europos centras (ECVAM) ir kurie nėra įtraukti į 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 67/548/EEB dėl pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančių įstatymų ir kitų teisės aktų suderinimo (2) V priedą.

               (2)

               Kadangi bandymų su gyvūnais negalima visiškai pakeisti alternatyviu metodu, todėl IX priede turėtų būti nurodyta, ar alternatyvus metodas bandymus su gyvūnais pakeičia visiškai ar iš dalies.

               (3)

               Todėl Direktyva 67/548/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.

               (4)

               Šiuo metu, be Tarybos direktyvos 67/548/EEB V priede išvardytų metodų, kitų alternatyvių ECVAM patvirtintų metodų nėra.

               (5)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Kosmetikos gaminių nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Šios direktyvos priede pateiktas tekstas yra įterpiamas į Direktyvos 76/768/EEB IX priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2004 m. rugsėjo 21 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsiant Komisijai pateikia tų nuostatų tekstą ir tų nuostatų bei šios direktyvos koreliacinę lentelę.
   2.   Valstybės narės, tvirtindamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja trečią dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. rugsėjo 15 d.

            Komisijos vardu

         Olli REHN

            Komisijos narys

      (1)  OL L 262, 1976 9 27, p. 169. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2004/88/EB (OL L 287, 2004 9 8, p. 5).

      (2)  OL 196, 1967 8 16, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/73/EB (OL L 152, 2004 4 30, p. 1).

      PRIEDAS
      Į Direktyvos 76/768/EEB IX priedą įterpiamas toks tekstas:

            „IX PRIEDAS
            PATVIRTINTŲ BANDYMAMS SU GYVŪNAIS ALTERNATYVIŲ METODŲ SĄRAŠAS
            Šiame priede išvardijami Jungtinių tyrimų centro alternatyvių metodų patvirtinimo Europos centro (ECVAM) patvirtinti alternatyvūs metodai, kurie gali atitikti šios direktyvos reikalavimus ir kurie nėra įtraukti į 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 67/548/EEB dėl pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančių įstatymų ir kitų teisės aktų suderinimo V priedą. Kadangi alternatyvus metodas negali visiškai pakeisti bandymų su gyvūnais, IX priede turėtų būti nurodyta, ar alternatyvus metodas bandymus su gyvūnais pakeičia visiškai ar iš dalies.

                        Nuorodos numeris

                        Patvirtinti alternatyvūs metodai

                        Pakeitimo pobūdis visiškai ar iš dalies

                        A

                        B

                        C“


title: 1999 m. kovo 16 d. Komisijos Direktyva 1999/15/EB derinanti su technikos pažanga Tarybos Direktyvą 76/759/EEB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų posūkio rodikliųTekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31999L0015

Oficialusis leidinys L 097 , 12/04/1999 p. 0014 - 0032

		Komisijos Direktyva 1999/15/EB1999 m. kovo 16 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 76/759/EEB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų posūkio rodiklių(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/91/EB [2], ypač į jos 13 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į 1976 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 76/759/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų posūkio rodiklio žibintus, suderinimo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo aktu, ypač į jos 10 straipsnį,(1) kadangi Direktyva 76/759/EEB – tai viena iš atskirųjų direktyvų, reglamentuojančių Direktyva 70/156/EEB nustatytą EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo tvarką, todėl Direktyvai 76/759/EEB galioja Direktyvos 70/156/EEB nuostatos dėl transporto priemonių sistemų, sudėtinių dalių ir atskirųjų techninių mazgų;(2) kadangi, laikantis Direktyvos 70/156/EEB 3 straipsnio 4 dalies ir 4 straipsnio 3 dalies reikalavimų, prie kiekvienos atskirosios direktyvos reikia pridėti informacinį dokumentą ir pagal Direktyvos 70/156/EEB VI priede pateiktą pavyzdį išduotą tipo patvirtinimo liudijimą, kad tą tipo patvirtinimą būtų galima kompiuterizuoti; kadangi todėl reikia atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvoje 76/759/EEB pateiktą tipo patvirtinimo liudijimą;(3) kadangi šias procedūras reikia supaprastinti, kad būtų išlaikytas Direktyvos 70/156/EEB 9 straipsnio 2 dalyje nurodytas tam tikrų atskirųjų direktyvų ir atitinkamų Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT/EEK) reglamentų lygiavertiškumas, tais atvejais, kai tie reglamentai iš dalies pakeičiami; kadangi, įgyvendinant pirmąjį etapą, Direktyvos 76/759/EEB techninius reikalavimus reikia pakeisti nustatytaisiais JT/EEK reglamente Nr. 6, naudojant dalinių nuorodų metodą;(4) kadangi būtina užtikrinti, kad būtų laikomasi Tarybos direktyvos 76/756/EEB [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 97/28/EB [5], ir Tarybos direktyvos 76/761/EEB [6] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 1999/17/EB [7], reikalavimų;(5) šioje direktyvoje pateiktos priemonės atitinka Direktyva 70/156/EEB įkurto Derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 76/759/EEB iš dalies keičiama taip:1. 1 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Kiekviena valstybė narė EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikia tam posūkio rodiklio tipui, kuris atitinka atitinkamuose prieduose nustatytus konstrukcijos ir patikros reikalavimus."2. 2 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"To posūkio rodiklio tipo, kurį valstybės narės patvirtina pagal 1 straipsnį, gamintojui valstybės narės suteikia EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, kurio pavyzdys pateiktas I priedo 3 priedėlyje."3. 4 straipsnis pakeičiamas taip:"4 straipsnisValstybių narių kompetentingosios valdžios institucijos Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 6 dalyje nustatyta tvarka informuoja viena kitą apie kiekvieną pagal šios direktyvos nuostatas jų suteiktą, atsisakytą suteikti ar panaikintą patvirtinimą."4. 9 straipsnis pakeičiamas taip:"9 straipsnisŠioje direktyvoje "transporto priemonė" – tai bet kuri transporto priemonė, skirta naudoti kelyje, su kėbulu arba be jo, turinti bent keturis ratus, kurios maksimalus konstrukcinis greitis yra daugiau kaip 25 km/h, bei jos priekabos, išskyrus transporto priemones, važiuojančias bėgiais, žemės ūkio ir miško pramonės traktorius ir visus judriąsias mašinas."5. Priedai pakeičiami šios direktyvos priedų tekstu.2 straipsnis1. Nuo 1999 m. spalio 1 d. arba, jei 3 straipsnyje minėtų tekstų paskelbimas atidedamas po 1999 m. balandžio 1 d. – po šešių mėnesių nuo tų tekstų paskelbimo faktinės datos, valstybės narės negali:- atsisakyti suteikti transporto priemonės arba posūkio rodiklio EB tipo patvirtinimą ar nacionalinį tipo patvirtinimą, arba- uždrausti registruoti, parduoti ar pradėti eksploatuoti transporto priemones, arba parduoti ar pradėti eksploatuoti posūkio rodikliusdėl priežasčių, susijusių su posūkio rodikliais, jei tie posūkio rodikliai atitinka Direktyvos 76/759/EEB reikalavimus su šia direktyva padarytais pakeitimais ir jei transporto priemonėse jie įrengti laikantis Direktyvos 76/756/EEB reikalavimų.2. Nuo 2000 m. balandžio 1 d. valstybė narės:- daugiau nesuteikia EB tipo patvirtinimo ir- gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimąbet kuriam transporto priemonės tipui dėl priežasčių, susijusių su posūkio rodikliais, taip pat bet kuriam posūkio rodiklio tipui, jei nesilaikoma Direktyvos 76/759/EEB reikalavimų su šia direktyva padarytais pakeitimais.3. Nuo 2001 m. balandžio 1 d. Direktyvos 76/759/EEB reikalavimai su šia direktyva padarytais pakeitimais, susiję su posūkio rodikliais kaip su sudėtinėmis dalimis, taip pat taikomi įgyvendinant Direktyvos 70/156/EEB 7 straipsnio 2 dalies nuostatas.4. Nežiūrint į tai, kas pasakyta 2 ir 3 dalyse, valstybės narės posūkio rodikliams gali ir toliau suteikti atsarginių dalių EB tipo patvirtinimą ir leisti juos parduoti bei pradėti eksploatuoti, laikantis Direktyvoje 76/759/EEB anksčiau nustatytos tvarkos, jei šie posūkio rodikliai:- skirti montuoti jau naudojamose transporto priemonėse ir- atitinka minėtos direktyvos reikalavimus, galiojusius tuo metu, kai tos transporto priemonės buvo pirmą kartą užregistruotos.3 straipsnisII priedo 1 punkte nurodytos JT/EEK reglamento Nr. 6 dalys ir priedai bus paskelbti Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje iki 1999 m. balandžio 1 d.4 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1999 m. spalio 1 d., įgyvendina šią direktyvą; tačiau jei 3 straipsnyje minėtų tekstų paskelbimas atidedamas po 1999 m. balandžio 1 d., valstybės narės šį įsipareigojimą įgyvendina po šešių mėnesių nuo tų tekstų paskelbimo faktinės dienos. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Šias priemones jos taiko nuo 1999 m. spalio 1 d. arba, jei 3 straipsnyje minėtų tekstų paskelbimas atidedamas po 1999 m. balandžio 1 d., – praėjus šešiems mėnesiams nuo tų tekstų paskelbimo faktinės dienos.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.5 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1999 m. kovo 16 d.Komisijos varduMartin BangemannKomisijos narys[1] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[2] OL L 11, 1999 1 16, p. 25.[3] OL L 262, 1976 9 27, p. 71.[4] OL L 262, 1976 9 27, p. 1.[5] OL L 171, 1997 6 30, p. 1.[6] OL L 262, 1976 9 27, p. 96.[7] OL L 97, 1999 4 12, p. 45.--------------------------------------------------PRIEDAS"PRIEDASPRIEDAS: | Tipo patvirtinimo administracinės nuostatos |1 priedėlis: | Informacinis dokumentas |2 priedėlis: | Tipo patvirtinimo liudijimas |3 priedėlis: | EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklo pavyzdžiai |II PRIEDAS: | Techniniai reikalavimai |I PRIEDASTIPO PATVIRTINIMO ADMINISTRACINĖS NUOSTATOS1. PARAIŠKA EB SUDĖTINĖS DALIES TIPO PATVIRTINIMO LIUDIJIMUI GAUTI1.1. Paraišką posūkio rodiklio EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo pagal Direktyvos 70/156/EEB reikalavimus liudijimui gauti pateikia gamintojas.1.2. Informacinio dokumento pavyzdys pateiktas 1 priedėlyje.1.3. Tipo patvirtinimo bandymus atliekančiam techninės priežiūros centrui reikia pateikti:1.3.1. Du pavyzdžius su rekomenduojama naudoti lempa ar lempomis; jei įtaisai nėra identiški, tačiau yra simetriški ir juos galima montuoti transporto priemonės kairiajame ir dešiniajame šonuose, abu pateikiami pavyzdžiai gali būti identiški ir gali būti skirti montuoti tik kairiajame ar tik dešiniajame transporto priemonės šone; kartu su paraiška dėl 2b kategorijos posūkio rodiklio tipo patvirtinimo reikia pateikti du pavyzdžius sistemą sudarančių dalių, užtikrinančių tuos du stiprio lygius.2. ŽYMĖJIMAS2.1. Ant EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimui pateiktų įtaisų turi būti:2.1.1. gamintojo prekės pavadinimas ar ženklas;2.1.2. jei tai žibintai su keičiamais šviesos šaltiniais: informacija apie kaitrinių lempų, kurias leidžiama naudoti, tipą (tipus);2.1.3. jei tai žibintai su nekeičiamais šviesos šaltiniais: informacija apie nominaliąją įtampą voltais ir galią vatais.2.2. Ženklai turi būti aiškiai matomi ir nenusitrinantys, jie turi būti ant šviesą spinduliuojančio įtaiso paviršiaus arba ant vieno iš šviesą spinduliuojančių paviršių. Įtaisą sumontavus transporto priemonėje, ženklai turi būti matomi išorėje.2.3. Ant kiekvieno įtaiso turi būti pakankamai vietos sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklui. Jam skirta vieta turi būti parodyta 1 priedėlyje nurodytame brėžinyje.3. EB SUDĖTINĖS DALIES TIPO PATVIRTINIMO SUTEIKIMAS3.1. Jei atitinkami reikalavimai yra įvykdyti, suteikiamas Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 3 dalyje, o tam tikrais atvejais – 4 straipsnio 4 dalyje nurodytas EB tipo patvirtinimas.3.2. EB tipo patvirtinimo liudijimo pavyzdys pateiktas 2 priedėlyje.3.3. Kiekvienam patvirtintam posūkio rodiklių tipui Direktyvos 70/156/EEB VII priede nustatyta tvarka suteikiamas patvirtinimo numeris. Ta pati valstybė narė negali to paties numerio suteikti kitam posūkio rodikliui.3.4. Jei prašoma suteikti apšvietimo ir šviesos signalinio įtaiso, į kurį įeina posūkio rodiklis ir kiti žibintai, EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą, gali būti suteikiamas vienas tipo patvirtinimo numeris, tačiau su sąlyga, jog tas posūkio rodiklis atitinka šios direktyvos reikalavimus ir jog kiekvienas žibintas, esantis apšvie timo ir šviesos signalinio įtaiso, kuriam prašoma suteikti EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą, dalimi, atitinka jį reglamentuojančios atskirosios direktyvos reikalavimus.4. EB SUDĖTINĖS DALIES TIPO PATVIRTINIMO ŽENKLAS4.1. Be 2.1 punkte minėtų ženklų, ant kiekvieno šioje direktyvoje nustatyta tvarka patvirtinto posūkio rodiklio turi būti EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklas.4.2. Šį ženklą sudaro:4.2.1. stačiakampis, kuriame įrašyta raidė "e", po kurios eina sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusios valstybės narės skiriamasis skaičius ar raidės:Vokietija – lPrancūzija – 2Italija – 3Nyderlandai – 4Švedija – 5Belgija – 6Ispanija – 9Jungtinė Karalystė – 11Austrija – 12Liuksemburgas – 13Suomija – 17Danija – 18Portugalija – 21Graikija – 23Airija – IRL;4.2.2. netoli stačiakampio esantis "bazinis patvirtinimo numeris", kuris yra Direktyvos 70/156/EEB VII priede nurodyto tipo patvirtinimo numerio 4 segmentas, prieš kurį rašomi du skaičiai, nurodantys paskutinio svarbaus Direktyvos 76/759/EEB techninio pakeitimo, padaryto iki EEB tipo patvirtinimo suteikimo dienos, eilės numerį. Šioje direktyvoje eilės numeris yra 01;4.2.3. šie papildomi simboliai:4.2.3.1. vienas arba keli iš šių skaičių: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 3, 4, 5 arba 6, priklausomai nuo įtaiso priklausymo vienai are kelioms iš šių kategorijų: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 3, 4, 5 arba 6;4.2.3.2. ant įtaisų, kurių negalima įrengti bet kuriame transporto priemonės šone, turi būti rodyklė, nurodanti įtaiso padėtį, kuria jis turi būti sumontuotas (ant 1, 1a, 1b, 2a ir 2b kategorijų įtaisų rodyklė nukreipta į transporto priemonės išorę, o ant 3, 4, 5 ir 6 kategorijų įtaisų – į transporto priemonės priekį). Be to, ant 6 kategorijai priklausančių įtaisų turi būti raidė "R" arba "L", nurodančios, ar įtaisas skirtas montuoti dešiniajame, ar kairiajame transporto priemonės šone;4.2.3.3. ant įtaisų, kuriuos galima naudoti kaip atskirą žibintą ir kaip dviejų žibintų junginio dalį, 4.2.3.1 punkte minėto simbolio dešinėje pusėje papildomai įrašoma raidė "D".4.3. EB tipo patvirtinimo ženklą reikia pritvirtinti prie žibinto lęšio ar prie vieno iš lęšių; šį ženklą reikia pritvirtinti taip, kad jis nenusitrintų ir būtų gerai matomas net ir sumontavus tuos žibintus transporto priemonėje.4.4. Patvirtinimo ženklo sudarymo tvarka.4.4.1. Atskirieji žibintai:EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklo pavyzdžiai pateikti 3 priedėlio 1 paveiksle.4.4.2. Sugrupuotieji, kombinuotieji ir tarpusavyje sujungtieji žibintai:4.4.2.1. 3.4 punkte numatytais atvejais apšvietimo ir šviesos signalinio įtaisui, į kurį įeina posūkio rodiklis ir kiti žibintai, suteikiant vieną EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo numerį, galima pritvirtinti vieną EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, kurį sudaro:4.4.2.1.1. stačiakampis, kuriame įrašyta raidė "e", po kurios eina sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusios valstybės narės skiriamasis skaičius ar raidės (žr. 4.2.1 punktą);4.4.2.1.2. bazinis patvirtinimo numeris (žr. 4.2.2 punktą, pirmąją sakinio pusę);4.4.2.1.3. prireikus – tam tikra rodyklė, tiek, kiek ji susijusi su žibintų junginio visuma.4.4.2.2. Šis ženklas gali būti bet kurioje sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų vietoje, jei tik:4.4.2.2.1. sumontavus žibintus, ženklas yra matomas;4.4.2.2.2. jokio sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų sudėtinės dalies negalima išimti, kartu nenuimant patvirtinimo ženklo.4.4.2.3. Bet kuris žibinto identifikavimo simbolis, atitinkantis tą direktyvą, pagal kurią buvo suteiktas EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimas, kartu su eilės numeriu (žr. 4.2.2 punktą, antrąją sakinio pusę), o prireikus – raidė "D" ir tam tikra rodyklė žymimi:4.4.2.3.1. ant tam tikro šviesą spinduliuojančio paviršiaus;4.4.2.3.2. arba nurodoma kartu su kita informacija tokiu būdu, kad kiekvieną iš sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų būtų galima lengvai identifikuoti.4.4.2.4. Šio ženklo segmentų matmenys turi būti ne mažesni už minimaliuosius pavienių ženklų matmenis, nurodytus įvairiose direktyvose, pagal kurias buvo suteiktas EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimas.4.4.2.5. Su kitais žibintais sugrupuoto, kombinuoto ar tarpusavyje sujungto žibinto EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklo pavyzdžiai pateikti 3 priedėlio 2 paveiksle.4.4.3. Su kitais žibintais tarpusavyje sujungti žibintai, kurių lęšiai gali būti naudojami ir kitiems priekinių žibintų tipams:4.4.3.1. galioja 4.2.2 punkte pateiktos nuostatos;4.4.3.2. be to, naudojant tą patį lęšį, ant jo galima nurodyti skirtingų priekinių žibintų ar žibintų mazgų tipų patvirtinimo ženklus, jei tik ant priekinio žibinto pagrindinio korpuso, net jei jo ir negalima atskirti nuo lęšio, taip pat yra 2.3 punkte minėta vieta ir nurodyti faktinių funkcijų patvirtinimo ženklai.4.4.3.3. jei skirtingų tipų priekiniai žibintai sudėti į vieną korpusą, ant to korpuso galima nurodyti skirtingus patvirtinimo ženklus.4.4.3.4. Žibintų, tarpusavyje sujungtų su priekiniu žibintu, EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo pavyzdžiai pateikti 3 priedėlio 3 paveiksle.5. TIPO MODIFIKACIJOS IR PATVIRTINIMŲ PAKEITIMAI5.1. Darant pagal šią direktyvą patvirtinto tipo pakeitimus, galioja Direktyvos 70/156/EEB 5 straipsnio nuostatos.6. GAMYBOS ATITIKTIS6.1. Galioja bendra taisyklė, reikalaujanti pagal Direktyvos 70/156/EEB 10 straipsnio nuostatas imtis gamybos atitikties užtikrinimo priemonių.6.2. Kiekvienas posūkio rodiklis turi atitikti 6 ir 8 straipsniuose [1] pateiktas fotometrines ir kolorimetrines sąlygas. Nežiūrint į tai, jei tai iš serijinės gamybos gaminių atsitiktine atranka pasiriktas įtaisas, mažiausio spinduliuojamos šviesos stiprio reikalavimai (matavimams naudojant standartinę kaitrinę lempą, nurodytą 7 punkte [2] kiekviena atitinkama kryptimi apribojami iki 80 % mažiausių dydžių, nurodytų 6.1 ir 6.2 punktuose [3].1 priedėlis+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2 priedėlis+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++3 PRIEDĖLISEB SUDĖTINĖS DALIES TIPO PATVIRTINIMO ŽENKLO PAVYZDŽIAI+++++ TIFF +++++1 paveikslasĮtaisas, ant kurio yra pirmiau pateiktas EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklas, yra 4 kategorijos Vokietijoje (e1) pagal šios direktyvos reikalavimus (01) patvirtintas posūkio rodiklis, kuriam suteiktas bazinio patvirtinimo numeris yra 1471; įtaisą taip pat galima naudoti dviejų žibintų junginyje. Rodyklė nukreipta į transporto priemonės priekį.Brėžinyje parodytos skirtingų kategorijų įtaisų tipo patvirtinimo ženkluose naudojamų rodyklių kryptys:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2a paveikslasSugrupuotųjų, kombinuotųjų ir tarpusavyje sujungtųjų žibintų supaprastintas žymėjimas, kai vienas ar daugiau žibintų yra vieno mazgo dalis(Vertikaliosios ir horizontaliosios linijos reiškia šviesos signalinio įtaiso formą. Jos nėra patvirtinimo ženklo dalis)A PAVYZDYS+++++ TIFF +++++B PAVYZDYS+++++ TIFF +++++C PAVYZDYSPastabos:Čia pateikti trys patvirtinimo ženklai (A, B ir C pavyzdžiai) – tai trys variantai, kuriuos galima naudoti apšvietimo ir šviesos signaliniams įtaisams žymėti, kai du ar daugiau žibintų yra vieno sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų mazgo dalys. Šie patvirtinimo ženklai rodo, kad šis įtaisas buvo patvirtintas Vokietijoje (e1), kad jam suteiktas 1712 bazinis numeris ir kad jį sudaro šios dalys:IA klasės šviesą atspindintis įtaisas, patvirtintas pagal Direktyvos 76/757/EEB reikalavimus, eilės Nr. 02;2a kategorijos galinis posūkio rodiklis, patvirtintas pagal Direktyvos 76/759/EEB reikalavimus, eilės Nr. 01;Raudonos spalvos galinis gabaritinis žibintas (R), patvirtintas pagal Direktyvos 76/758/EEB II priedo reikalavimus, eilės Nr. 02;Galinis rūko žibintas (F), patvirtintas pagal Direktyvos 77/538/EEB reikalavimus, eilės Nr. 00;Atbulinės eigos žibintas (AR), patvirtintas pagal Direktyvos 77/539/EEB reikalavimus, eilės Nr. 00;Dviejų stiprio lygių stabdymo signalo žibintas (S2), patvirtintas pagal Direktyvos 76/758/EEB II priedo reikalavimus, eilės Nr. 02;Galinio valstybinio numerio ženklo žibintas (L), patvirtintas pagal Direktyvos 76/740/EEB reikalavimus, eilės Nr. 00.+++++ TIFF +++++2b paveikslasSugrupuotųjų, kombinuotųjų ir tarpusavyje sujungtųjų žibintų supaprastintas žymėjimas, kai vienas ar daugiau žibintų yra vieno mazgo dalis(Vertikaliosios ir horizontaliosios linijos reiškia šviesos signalinio įtaiso formą. Jos nėra patvirtinimo ženklo dalis)A PAVYZDYS+++++ TIFF +++++B PAVYZDYS+++++ TIFF +++++C PAVYZDYS+++++ TIFF +++++D PAVYZDYSPastabos:Čia pateikti keturi patvirtinimo ženklai (A, B, C ir D pavyzdžiai) – tai keturi variantai, kuriuos galima naudoti apšvietimo ir šviesos signaliniams įtaisams žymėti, kai du ar daugiau žibintų yra vieno sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų mazgo dalys. Šie patvirtinimo ženklai rodo, kad šis įtaisas buvo patvirtintas Vokietijoje (e1), kad jam suteiktas 7120 bazinis numeris ir kad jį sudaro šios dalys:Priekinis gabarito žibintas (A), patvirtintas pagal Direktyvos 76/758/EEB II priedo reikalavimus, eilės Nr. 02, skirtas montuoti kairiajame šone;Priekinis žibintas (HCR), turintis pereinantį spindulį, suprojektuotą naudoti esant kairiakrypčiam ir dešiniakrypčiam eismui, ir vairavimo spindulį, kurio didžiausias stipris yra tarp 86250 ir 101250 žvakių (tai nurodo skaičius 30), patvirtintas pagal Direktyvos 76/761/EEB V priedo reikalavimus, eilės Nr. 02, ir turintis lęšį, pagamintą iš plastiko medžiagos (PL);Priekinis rūko žibintas (B), patvirtintas pagal Direktyvos 76/762/EEB reikalavimus, eilės Nr. 02, ir turintis lęšį, pagamintą iš plastiko medžiagos (PL);1a kategorijos priekinis posūkio rodiklis, patvirtintas pagal Direktyvos 76/759/EEB reikalavimus, eilės Nr. 01.+++++ TIFF +++++3 paveikslasŽibintas, sujungtas arba sugrupuotas su pagrindiniu žibintuŠiame pavyzdyje parodytas žymėjimas, naudojamas žymėti lęšį, skirtą naudoti skirtinguose žibintų tipuose,t. y.:priekiniuose žibintuose, turinčiuose pereinantį spindulį, suprojektuotą naudoti esant abiejų krypčių eismo sistemoms, ir vairavimo spindulį, kurio didžiausias stipris yra tarp 86250 ir 101250 žvakių (tai nurodo skaičius 30), patvirtintuose Vokietijoje (e1) pagal Direktyvos 76/761/EEB IV priedo reikalavimus, eilės Nr. 04, kuriems suteiktas 7120 bazinis numeris ir kurie tarpusavyje sujungti su priekiniais posūkio rodikliais, patvirtintais pagal Direktyvos 76/759/EEB reikalavimus, eilės Nr. 01,arbapriekiniuose žibintuose, turinčiuose pereinantį ir vairavimo spindulį, skirtuose naudoti esant abiejų krypčių eismo sistemoms, patvirtintuose Vokietijoje (e1) pagal Direktyvos 76/761/EEB II priedo reikalavimus, eilės Nr. 01, kuriems suteiktas 7122 bazinis numeris ir kurie tarpusavyje sujungti su prieš tai minėtais priekiniais posūkio rodikliais,arbanet ir abiejuose prieš tai minėtuose priekiniuose žibintuose, patvirtintiems naudoti kaip vieną žibintą.Ant priekinio žibinto korpuso turi būti nurodytas tik vienas galiojantis patvirtinimo numeris, pavyzdžiui:+++++ TIFF +++++arba+++++ TIFF +++++arba+++++ TIFF +++++arba+++++ TIFF +++++II PRIEDASTECHNINIAI REIKALAVIMAI1. Galioja techniniai reikalavimai, pateikti JT/EEK Reglamento Nr. 6, konsoliduojančio šiuos dokumentus:- 01 pakeitimų grupę, į kurią įeina 01 pakeitimų grupės 1–5 papildymai ir įvairūs jų klaidų sąrašai, [1],- 01 pakeitimų grupės 6 papildymą, [2],- 01 pakeitimų grupės 7 papildymą [3],1 ir 5–8 dalyse bei 1, 4 ir 5 prieduose,išskyrus tai, kad:1.1. ten, kur pateikta nuoroda į "Reglamentą Nr. 48", reikia suprasti, kad tai nuoroda į "Direktyvą 76/756/EEB" 41.2. ten, kur pateikta nuoroda į "Reglamentą Nr. 37", reikia suprasti, kad tai nuoroda į "Direktyvos 76/761/EEB VII priedą"."[1] Šios direktyvos II priedo 1 punkte minėtų dokumentų.[2] Šios direktyvos II priedo 1 punkte minėtų dokumentų.[3] Šios direktyvos II priedo 1 punkte minėtų dokumentų.[1] [2] [3] TRANS/WP.29/518.--------------------------------------------------


title: 1996 m. birželio 25 d. Devynioliktoji Komisijos direktyva 96/41/EB, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvos 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo II, III, VI ir VII priedusTekstas svarbus EEE

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0041

Oficialusis leidinys L 198 , 08/08/1996 p. 0036 - 0039

		Devynioliktoji Komisijos direktyva 96/41/EB1996 m. birželio 25 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvos 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo II, III, VI ir VII priedus(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvą 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 95/34/EB [2], ypač į jos 8 straipsnio 2 dalį,pasikonsultavusi su Kosmetologijos moksliniu komitetu,kadangi turimi moksliniai duomenys rodo, kad urokano rūgštis kenkia imuniniams procesams veikiant ultravioletinei spinduliuotei, todėl jos naudojimas turėtų būti uždraustas;kadangi kalcio hidroksido ir guanidino druskos derinio ir ličio hidroksido, naudojamų kaip plaukų ištiesinimo priemonės, poveikis gali būti nepageidaujamas, jiems patekus į akis; kadangi dėl to jų naudojimui turėtų būti taikomi tam tikri apribojimai ir reikalavimai;kadangi, remiantis naujausiais moksliniais ir techniniais tyrimais, chlorfenezinas, natrio hidroksimetilglicinatas ir sidabro chloridas, nusodintas ant titano dioksido, gali būti naudojami kosmetikos gaminiuose kaip konservantai;kadangi pagal naujausius mokslinius ir techninius tyrimus N-{-(2 ir 4)-[(2-oksoborn-3-iliden)metil]benzil}akrilamido polimeras gali būti naudojamas kosmetikos gaminiuose kaip UV filtras;šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo kosmetikos gaminių prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 76/768/EEB iš dalies keičiama kaip nurodyta priede.2 straipsnis1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad Bendrijoje įsisteigę gamintojai ir importuotojai nuo 1997 m. liepos 1 d. nepateiktų į rinką šios direktyvos reikalavimų dėl priede nurodytų medžiagų neatitinkančių gaminių.2. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad 1 dalyje nurodyti gaminiai, kurių sudėtyje yra priede nurodytų medžiagų, nebūtų parduodami arba kitaip pateikiami galutiniam vartotojui po 1998 m. birželio 30 d.3 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1997 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.4 straipsnisŠi direktyva įsigalioja trečią dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1996 m. birželio 25 d.Komisijos varduEmma boninoKomisijos narė[1] OL L 262, 1976 9 27, p. 169.[2] OL L 167, 1995 7 18, p. 19.--------------------------------------------------PRIEDASDirektyvos 76/768/EEB priedai iš dalies keičiami taip:1. II priede įrašomas šis nuorodos numeris:"418. 3-imidazol-4-ilakrilo rūgštis ir jos etilo esteris (urokano rūgštis)".2. III priedo nuorodos numeris 15 pakeičiamas šiais nuorodų numeriais:"(a) | (b) | (c) | (d) | (e) | (f) |15a | Kalio arba natrio hidroksidas | a)Antnaginės odelės tirpiklis | a)5 % svorio | | a)Sudėtyje yra šarmo. Vengti patekimo į akis. Gali sukelti aklumą. Saugoti nuo vaikų || b)Plaukų ištiesinimo priemonės | b) | | b) || 1.Ne profesionalams | 1.2 % svorio | | 1.Sudėtyje yra šarmo. Vengti patekimo į akis. Gali sukelti aklumą. Saugoti nuo vaikų || 2.Profesionalams | 2.4,5 % svorio | | 2.Tik profesionalams. Vengti patekimo į akis. Gali sukelti aklumą. || c)pH stabilizatiorius | c)pH iki 12,7 | | c)Saugoti nuo vaikų. Vengti patekimo į akis || —depiliacijos priemonės | | | || d)Kiti gaminiai pH stabilizuoti | d)pH iki 11 | | |15b | Ličio hidroksidas | a)Plaukų ištiesinimo priemonės | | | || 1.Ne profesionalams | 1.2 % svorio | | 1.Sudėtyje yra šarmo. Vengti patekimo į akis. Gali sukelti aklumą. Saugoti nuo vaikų || 2.Profesionalams | 2.4,5 % svorio | | 2.Tik profesionalams. Vengti patekimo į akis. Gali sukelti aklumą || b)Kiti gaminiai | | | |15c | Kalcio hidroksidas | a)Plaukų ištiesinimo priemonės, turinčios du komponentus: kalcio hidroksidą ir guanidino druską | 7 % perskaičiavus į kalcio hidroksidą | | Sudėtyje yra šarmo. Vengti patekimo į akis. Gali sukelti aklumą. Saugoti nuo vaikų || b)Kiti gaminiai | | | |3. VI priede:a) pirma dalis:įrašomi šie nuorodų numeriai:"(a) | (b) | (c) | (d) | (e) |50 | 3-(p-chlorfenoksi)-propan-l,2 diolis (chlorfenezinas) | 0,3 % | | |51 | Natrio hidroksimetilamino acetatas (natrio hidroksimetilglicinatas) | 0,5 % | | |52 | Sidabro chloridas, sumaišytas su titano dioksidu | 0,004 %, perskaičiavus į AgCl | 20 % AgCl (m/m) nuo TiO2. masės. Draudžiama gaminiuose vaikams iki trejų metų, burnos higienos priemonėse ir priemonėse, skirtose naudoti apie akis ir lūpas."; | |b) antra dalis:išbraukiami nuorodų numeriai 2 ir 30.Prie nuorodų numerių 16, 21 ir 29 nurodyta data "1996 6 30" pakeičiama "1997 6 30".4. VII priede:a) pirma dalis:įrašomas šis nuorodos numeris:"(a) | (b) | (c) | (d) | (e) |11 | N-{(2 ir 4)-[2-oksoborn-3-iliden)metil]benzil}akrilamido polimeras | 6 %"; | | |b) antra dalis:išbraukiami nuorodų numeriai 33 ir 34.Prie nuorodų numerių 2, 5, 6, 12, 13, 17, 25, 26, 29 ir 32 nurodyta data "1996 6 30" pakeičiama "1997 6 30".--------------------------------------------------


title: 1983 m. birželio 29 d. Trečioji Komisijos direktyva, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvos 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo II, III ir V priedus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31983L0341

Oficialusis leidinys L 188 , 13/07/1983 p. 0015 - 0015 specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 15 tomas 4 p. 0128  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 15 tomas 4 p. 0128  specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0192  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0192

		Trečioji Komisijos direktyva1983 m. birželio 29 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvos 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo II, III ir V priedus(83/341/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvą 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 83/191/EEB [2], ypač į jos 8 straipsnio 2 dalį,kadangi siekiant apsaugoti sveikatą, kai kurias chemines medžiagas turėtų būti uždrausta naudoti kaip plaukų dažus;kadangi p-diaminobenzenas turėtų būti perkeltas iš V priedo į III priedą;šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo kosmetikos gaminių prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 76/768/EEB iš dalies keičiama taip:1) į II priedo sąrašą įtraukiamos šios medžiagos:"363. o-fenilendiaminas ir jo druskos364. 4-metil-m- fenilendiaminas ir jo druskos";2) III priedo 1 dalies nuorodos Nr. 8 b skiltis pakeičiama taip:"m- ir p-fenilendiaminai, jų N-pakeisti dariniai ir jų druskos; N-pakeisti o-fenilendiamino dariniai [3]3) III priedo 1 dalies nuorodos Nr. 9 b skiltis pakeičiama taip:"Metilfenilendiaminai, jų N-pakeisti dariniai ir jų druskos [4], išskyrus II priede nurodytą medžiagą Nr. 364";4) iš V priedo išbraukiamas šis įrašas:"4. p-fenilendiaminas ir jo druskos."2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1984 m. gruodžio 31 d., įgvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1983 m. birželio 29 d.Komisijos varduKarl-Heinz NarjesKomisijos narys[1] OL L 262, 1976 9 27, p. 169.[2] OL L 109, 1983 4 26, p. 25.[3] OL L 262, 1976 9 27, p. 169.";[4] OL L 262, 1976 9 27, p. 169.--------------------------------------------------


title: 1991 m. birželio 25 d. Tarybos Direktyva pateikianti papildomas priemones, skatinančias gerinti terminuotuose arba laikinuose darbo santykiuose esančių darbuotojų saugą ir sveikatą darbe

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0383

Oficialusis leidinys L 206 , 29/07/1991 p. 0019 - 0021 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 5 tomas 5 p. 0063  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 5 tomas 5 p. 0063

		Tarybos Direktyva1991 m. birželio 25 d.pateikianti papildomas priemones, skatinančias gerinti terminuotuose arba laikinuose darbo santykiuose esančių darbuotojų saugą ir sveikatą darbe(91/383/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 118a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Sutarties 118a straipsnyje numatyta, kad Taryba direktyvomis nustato būtiniausius reikalavimus, skatinančius sąlygų, pirmiausia darbo aplinkos, gerinimą, kad būtų užtikrinta geresnė darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga;kadangi, pagal minėtąjį straipsnį, tokiomis direktyvomis turi būti vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, kurie trukdytų steigti ir plėtoti mažąsias bei vidutines įmones;kadangi labai padaugėjo terminuotų arba laikinų darbo santykių atvejų;kadangi atlikti tyrimai rodo, kad iš esmės tam tikruose sektoriuose pagal terminuotas arba laikinas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams labiau nei kitiems gresia nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų pavojus;kadangi šis papildomas pavojus tam tikruose sektoriuose iš dalies atsiranda dėl tam tikrų ypatingų naujų darbuotojų integravimo į įmonės veiklą būdų; kadangi tokia rizika galėtų sumažėti, jei nuo pat darbo pradžios jie gautų reikiamą informaciją ir būtų tinkamai apmokyti;kadangi direktyvose dėl darbo saugos ir sveikatos apsaugos, ypač 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvoje 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo [4], yra priimtos nuostatos, skirtos apskritai gerinti darbuotojų saugą ir sveikatos apsaugą darbe;kadangi dėl ypatingos terminuotuose arba laikinuose darbo santykiuose esančių darbuotojų padėties ir ypatingo rizikos, kuri jiems kyla tam tikruose sektoriuose, pobūdžio reikia priimti specialias papildomas taisykles, kurios visų pirma reglamentuotų informacijos teikimą, mokymą ir medicininę priežiūrą;kadangi ši direktyva padeda praktiškai siekti socialinės vidaus rinkos dimensijos,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKIRSNISTAIKYMO SRITIS IR TIKSLAS1 straipsnisTaikymo sritisŠi direktyva taikoma:1) darbo santykiams, nustatomiems terminuota darbo sutartimi, kuri sudaroma tiesiogiai tarp darbdavio ir darbuotojo ir kurios baigtis priklauso nuo objektyvių sąlygų: atėjus tam tikrai dienai, įvykdžius tam tikrą užduotį arba atsitikus tam tikram įvykiui;2) tarp laikino įdarbinimo tarnybos, kuri yra darbdavys, ir darbuotojo susiklosčiusiems laikiniems darbo santykiams, kai darbuotojas yra skiriamas dirbti įmonėje ir (arba) įstaigoje, kurioms reikia jo paslaugų ir kurios jį kontroliuoja.2 straipsnisTikslas1. Šios direktyvos tikslas — užtikrinti, kad darbuotojams, susietiems 1 straipsnyje nurodytų darbo santykių, būtų sudarytos tokios pačios darbo saugos ir sveikatos apsaugos sąlygos, kaip ir kitiems juos įdarbinusios įmonės ir (arba) įstaigos darbuotojams.2. 1 straipsnyje nurodytų darbo santykių egzistavimas nepateisina skirtingų darbo sąlygų sudarymo, kiek tai susiję su sauga ir sveikatos apsauga darbe, ypač aprūpinant asmeninėmis apsauginėmis priemonėmis.3. Nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) specialių šios direktyvos nuostatų, Direktyva 89/391/EEB ir visos atskiros direktyvos, kaip numatyta minėtos direktyvos 16 straipsnio 1 dalyje, taikomos tiems darbuotojams, kurie yra susieti 1 straipsnyje minėtų darbo santykių.II SKIRSNISBENDROSIOS NUOSTATOS3 straipsnisDarbuotojų informavimasNepažeidžiant Direktyvos 89/391/EEB 10 straipsnio, valstybės narės imasi būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, kad:1) darbuotoją, susietą 1 straipsnyje minėtų darbo santykių, jo paslaugomis besinaudojančios įmonės ir (arba) įstaigos informuotų apie visus galimus pavojus dar prieš jam pradedant dirbti;2) iš tokios informacijos būtų aišku:- kokia ypatinga profesinė kvalifikacija ar įgūdžiai arba kokia medicininė priežiūra yra reikalaujami pagal nacionalinius teisės aktus, ir- kokių padidintos rizikos pavojų, numatytų nacionalinės teisės aktuose, gali kilti dirbant tokį darbą.4 straipsnisDarbuotojų mokymasNepažeidžiant Direktyvos 89/391/EEB 12 straipsnio, valstybės narės imasi reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad 3 straipsnyje nurodytais atvejais visi darbuotojai būtų tinkamai mokomi, atsižvelgiant į darbo specifiką ir jų kvalifikaciją bei patirtį.5 straipsnisNaudojimasis darbuotojų paslaugomis ir darbuotojų medicininė priežiūra1. Valstybės narės gali uždrausti samdyti darbuotojus, susietus 1 straipsnyje minėtų darbo santykių, dirbti tam tikrus nacionaliniais teisės aktais numatytus darbus, kurie yra ypač pavojingi jų saugumui arba sveikatai, pirmiausia tuos, kuriuos galima dirbti tik atliekant nacionalinės teisės aktais numatytą specialią medicininę priežiūrą.2. Jeigu valstybės narės nesinaudoja 1 dalyje nurodyta galimybe, nepažeisdamos Direktyvos 89/391/EEB 14 straipsnio, jos turi imtis reikiamų priemonių, kad būtų užtikrinta, jog 1 straipsnyje minėtų darbo santykių susietiems ir specialios medicininės priežiūros reikalaujantį darbą, kaip numatyta nacionalinės teisės aktuose, dirbantiems darbuotojams būtų teikiama atitinkama speciali medicininė priežiūra.3. Valstybės narės gali nustatyti, kad 2 dalyje minėta speciali medicininė priežiūra turi būti atliekama ir po darbo santykių pasibaigimo.6 straipsnisApsaugos ir prevencijos paslaugosValstybės narės imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad darbuotojams, tarnyboms arba asmenims, kuriems, remiantis Direktyvos 89/391/EEB 7 straipsniu, yra pavesta vykdyti veiklą, susijusią su apsauga nuo darbo metu gresiančių pavojų ir jų prevencija, būtų pranešta apie 1 straipsnyje minėtais darbo santykiais susietų darbuotojų priėmimą į darbą, kad paskirtieji darbuotojai, tarnybos ar asmenys galėtų deramai vykdyti su apsauga ir prevencija susijusią veiklą visų įmonės ir (arba) įstaigos darbuotojų atžvilgiu.III SKIRSNISSPECIALIOSIOS NUOSTATOS7 straipsnisLaikini darbo santykiai: informacijaNepažeidžiant 3 straipsnio, valstybės narės imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad:1) įmonės ir (arba) įstaigos, samdančios darbuotojus, kuriuos sieja 1 straipsnio 2 dalyje minėti darbo santykiai, be kita ko, iš anksto praneštų laikino įdarbinimo tarnyboms apie reikalingas profesines kvalifikacijas ir esamų darbo vietų ypatybes;2) laikino įdarbinimo tarnybos supažindintų su šiais duomenimis suinteresuotus darbuotojus.Valstybės narės gali nustatyti, kad duomenys, kuriuos darbuotojus samdanti įmonė ir (arba) įstaiga pagal šio straipsnio 1 dalies 1 punktą turi pateikti laikino įdarbinimo tarnyboms, būtų nurodyti samdos sutartyje.8 straipsnisLaikini darbo santykiai: atsakomybėValstybės narės imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad:1) nesusilpninant laikino įdarbinimo tarnybų atsakomybės, numatytos nacionalinės teisės aktuose, darbuotojus samdanti įmonė ir (arba) įstaiga sutarties galiojimo metu yra atsakinga už sąlygas, taikomas atliekant darbą;2) taikant 1 punkto reikalavimą, darbo atlikimą reglamentuotų tik su darbo sauga, higiena ir sveikata susijusios sąlygos.IV SKIRSNISKITOS NUOSTATOS9 straipsnisPalankesnės nuostatosŠi direktyva nepažeidžia galiojančių arba būsimų nacionalinių ar Bendrijos nuostatų, kurios darbuotojams, susietiems 1 straipsnyje minėtų darbo santykių, užtikrina geresnę saugą ir sveikatos apsaugą.10 straipsnisBaigiamosios nuostatos1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 1992 m. gruodžio 31 dienos priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kad įgyvendintų šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Priimdamos šias nuostatas, valstybės narės daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų arba priimamų teisės aktų tekstus.3. Kas penkeri metai valstybės narės pateikia Komisijai ataskaitą apie praktinį šios direktyvos įgyvendinimą ir nurodo darbuotojų bei darbdavių nuomonę.Su šia ataskaita Komisija supažindina Europos Parlamentą, Tarybą, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą bei Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamąjį komitetą.4. Komisija, deramai atsižvelgdama į šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalis, reguliariai teikia Europos Parlamentui, Tarybai bei Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ataskaitas apie šios direktyvos įgyvendinimą.11 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1991 m. birželio 25 d.Tarybos varduPirmininkasJ.-C. Juncker[1] OL C 224, 1990 9 8, p. 4.[2] 1990 m. lapkričio 20 d. pateikta nuomonė (dar neišspausdinta Oficialiajame leidinyje) ir OL C 158, 1991 6 17.[3] OL C 332, 1990 12 31, p. 167.[4] OL L 183, 1989 6 29, p. 1.--------------------------------------------------