title: 2011 m. gegužės 23 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva 2011/60/ES, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/414/EEB, kad būtų įtraukta veiklioji medžiaga tebufenozidas, ir iš dalies keičiamas Komisijos sprendimas 2008/934/EB  Tekstas svarbus EEE

text:
24.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 136/58

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO DIREKTYVA 2011/60/ES
   2011 m. gegužės 23 d.
   kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/414/EEB, kad būtų įtraukta veiklioji medžiaga tebufenozidas, ir iš dalies keičiamas Komisijos sprendimas 2008/934/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 6 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos reglamentuose (EB) Nr. 451/2000 (2) ir (EB) Nr. 1490/2002 (3) nustatytos išsamios Direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos darbo programos trečiojo etapo įgyvendinimo taisyklės ir nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti, kad būtų galima jas įtraukti į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, sąrašas. Tame sąraše yra tebufenozidas.

               (2)

               Pagal Reglamento (EB) Nr. 1490/2002 11e straipsnį pranešėjas per du mėnesius nuo vertinimo ataskaitos projekto gavimo atsisakė siūlymo įtraukti tą veikliąją medžiagą į Direktyvos 91/414/EEB I priedą. Todėl 2008 m. gruodžio 5 d. buvo priimtas Komisijos sprendimas 2008/934/EB dėl tam tikrų veikliųjų medžiagų neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kuriuose yra tų medžiagų, registracijos panaikinimo (4), kuriuo tebufenozidas neįtrauktas į minėtą priedą.

               (3)

               Pirminis pranešėjas (toliau – pareiškėjas), vadovaudamasis Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 2 dalimi, pateikė naują paraišką prašydamas taikyti skubos tvarką, nustatytą 2008 m. sausio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 33/2008, nustatančio išsamias Tarybos direktyvos 91/414/EEB nuostatų taikymo taisykles, susijusias su veikliųjų medžiagų, įtrauktų į šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą darbų programą, bet neįtrauktų į jos I priedą, vertinimo įprasta ir skubos tvarka (5), 14–19 straipsniuose.

               (4)

               Paraiška pateikta Vokietijai, kuri Reglamentu (EB) Nr. 1490/2002 paskirta ataskaitą rengiančia valstybe nare. Nustatytų skubos tvarkos terminų buvo laikytasi. Veikliosios medžiagos specifikacija ir nurodytos paskirtys yra tokios pat, kaip ir Sprendime 2008/934/EB. Paraiška taip pat atitinka kitus Reglamento (EB) Nr. 33/2008 15 straipsnyje nustatytus turinio ir tvarkos reikalavimus.

               (5)

               Vokietija įvertino pareiškėjo pateiktus papildomus duomenis ir parengė papildomą ataskaitą. 2009 m. lapkričio 23 d. ji šią ataskaitą pateikė Europos maisto saugos tarnybai (toliau – Tarnyba) ir Komisijai. Tarnyba pateikė papildomą ataskaitą kitoms valstybėms narėms ir pareiškėjui, kad jie pateiktų pastabų, o gautas pastabas persiuntė Komisijai. Vadovaudamasi Reglamento (EB) Nr. 33/2008 20 straipsnio 1 dalimi ir Komisijos prašymu, 2010 m. spalio 19 d. Tarnyba Komisijai pateikė savo išvadas dėl tebufenozido (6). Vertinimo ataskaitos projektą, papildomą ataskaitą ir Tarnybos išvadas valstybės narės ir Komisija persvarstė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete ir 2011 m. kovo 11 d. pateikė kaip Komisijos tebufenozido peržiūros ataskaitą.

               (6)

               Atlikus įvairius tyrimus nustatyta, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra tebufenozido, gali būti laikomi iš esmės atitinkančiais Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktų reikalavimus, visų pirma dėl naudojimo atvejų, kurie buvo išnagrinėti ir išsamiai pateikti Komisijos peržiūros ataskaitoje. Todėl tebufenozidą tikslinga įtraukti į I priedą, siekiant užtikrinti, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra šios veikliosios medžiagos, visose valstybėse narėse būtų registruojami vadovaujantis tos direktyvos nuostatomis.

               (7)

               Nepažeidžiant šios išvados, reikėtų gauti papildomos informacijos tam tikrais konkrečiais klausimais. Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad medžiagos įtraukimas į I priedą gali priklausyti nuo tam tikrų sąlygų. Todėl tikslinga reikalauti, kad pareiškėjas pateiktų informacijos, patvirtinančios metabolitų RH-6595 (7), RH-2651 (8) ir M2 (9) svarbą, tebufenozido irimą šarminės terpės dirvožemyje ir pavojų, keliamą netiksliniams Lepidoptera būrio vabzdžiams.

               (8)

               Prieš įtraukiant veikliąją medžiagą į I priedą, turėtų būti skiriamas tinkamas laikotarpis, per kurį valstybės narės ir suinteresuotosios šalys galėtų pasirengti laikytis dėl veikliosios medžiagos įtraukimo atsiradusių naujų reikalavimų.

               (9)

               Nepažeidžiant Direktyvoje 91/414/EEB apibrėžtų pareigų, įtraukus veikliąją medžiagą į I priedą, valstybėms narėms turėtų būti suteiktas šešių mėnesių laikotarpis nuo tos medžiagos įtraukimo, per kurį jos patikslintų galiojančią augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra tebufenozido, registraciją, siekdamos įsitikinti, kad laikomasi Direktyvoje 91/414/EEB, ypač jos 13 straipsnyje nustatytų reikalavimų ir I priede išdėstytų atitinkamų sąlygų. Valstybės narės atitinkamai turėtų iš dalies keisti, pakeisti arba panaikinti galiojančią registraciją pagal Direktyvos 91/414/EEB nuostatas. Nukrypstant nuo pirmiau minėto galutinio termino, reikėtų suteikti ilgesnį laikotarpį, per kurį pagal Direktyvoje 91/414/EEB nustatytus vienodus principus būtų pateikiamas ir vertinamas III priede nurodytas visas kiekvieno augalų apsaugos produkto kiekvienos numatytos paskirties dokumentų rinkinys.

               (10)

               Ankstesnė patirtis, įgyta į Direktyvos 91/414/EEB I priedą įtraukiant veikliąsias medžiagas, įvertintas remiantis 1992 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3600/92, nustatančio išsamias darbų programos, minėtos Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalyje, pirmojo etapo įgyvendinimo taisykles (10), nuostatomis, rodo, kad gali kilti sunkumų išaiškinant galiojančios registracijos turėtojų pareigas, susijusias su galimybe naudotis duomenimis. Todėl, siekiant išvengti tolesnių sunkumų, būtina aiškiau apibrėžti valstybių narių pareigas, visų pirma pareigą patikrinti, ar registracijos turėtojas gali naudotis tos direktyvos II priedo reikalavimus atitinkančiu dokumentų rinkiniu. Tačiau, aiškiau apibrėžus esamas pareigas valstybėms narėms arba registracijos turėtojams, naujų įsipareigojimų, palyginti su iki šiol priimtomis I priedą iš dalies keičiančiomis direktyvomis, neatsirastų.

               (11)

               Todėl Direktyva 91/414/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.

               (12)

               Sprendimu 2008/934/EB tebufenozidas neįtrauktas į I priedą ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra tos medžiagos, registracijos panaikinamos iki 2011 m. gruodžio 31 d. Būtina išbraukti eilutę apie tebufenozidą to sprendimo priede.

               (13)

               Todėl Sprendimas 2008/934/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas.

               (14)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/414/EEB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   Sprendimo 2008/934/EB priedo eilutė apie tebufenozidą išbraukiama.
   3 straipsnis
   Valstybės narės ne vėliau kaip 2011 m. lapkričio 30 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikties lentelę.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2011 m. gruodžio 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   4 straipsnis
   1.   Vadovaudamosi Direktyva 91/414/EEB valstybės narės, jei būtina, iki 2011 m. lapkričio 30 d. iš dalies keičia arba panaikina galiojančią augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos tebufenozido, registraciją.
   Iki tos dienos jos turi patikrinti, ar laikomasi tos direktyvos I priede nurodytų reikalavimų, susijusių su tebufenozidu, išskyrus įrašo B dalyje apibrėžtus su ta veikliąja medžiaga susijusius reikalavimus, ir ar registracijos turėtojas turi visą dokumentų rinkinį, atitinkantį tos direktyvos II priedo reikalavimus, arba ar gali juo naudotis pagal tos direktyvos 13 straipsnio sąlygas.
   2.   Nukrypdamos nuo 1 dalies nuostatų, valstybės narės iš naujo pagal Direktyvos 91/414/EEB VI priede nustatytus vienodus principus, vadovaudamosi tos direktyvos III priedo reikalavimus atitinkančiu dokumentų rinkiniu ir atsižvelgdamos į jos I priedo įrašo B dalį, susijusią su tebufenozidu, įvertina kiekvieną registruotą augalų apsaugos produktą, kurio sudėtyje tebufenozidas yra vienintelė veiklioji medžiaga arba viena iš keleto į Direktyvos 91/414/EEB I priedą ne vėliau kaip iki 2011 m. gegužės 31 d. įtrauktų veikliųjų medžiagų. Remdamosi tuo įvertinimu, jos nustato, ar produktas atitinka Direktyvos 91/414/EEB 4 straipsnio 1 dalies b, c, d ir e punktuose išdėstytas sąlygas.
   Nustačiusios, ar produktas atitinka minėtas sąlygas, valstybės narės:

               a)

               jei būtina, ne vėliau kaip iki 2015 m. gegužės 31 d. iš dalies keičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje tebufenozidas yra vienintelė veiklioji medžiaga, registraciją; arba

               b)

               jei būtina, iš dalies keičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje tebufenozidas yra viena iš kelių veikliųjų medžiagų, registraciją ne vėliau kaip iki 2015 m. gegužės 31 d. arba iki tokiam pakeitimui ar panaikinimui atlikti nustatytos dienos, kuri nurodyta atitinkamoje direktyvoje arba direktyvose, kuriomis atitinkama medžiaga ar medžiagos buvo įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, pasirinkdamos vėliausią datą.

         5 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja 2011 m. birželio 1 d.
   6 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2011 m. gegužės 23 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 230, 1991 8 19, p. 1.

      (2)  OL L 55, 2000 2 29, p. 25.

      (3)  OL L 224, 2002 8 21, p. 23.

      (4)  OL L 333, 2008 12 11, p. 11.

      (5)  OL L 15, 2008 1 18, p. 5.

      (6)  Europos maisto saugos tarnyba, „Bendros peržiūros išvados dėl veikliosios medžiagos pesticido tebufenozido keliamos rizikos vertinimo“. Santrauka: EMST leidinys (2010 m.); 8(12):1871. (120 p.). doi:10.2903/j.efsa.2010.1871. Pateikta www.efsa.europa.eu.

      (7)  N’-((4-acetilfenil)karbonil)-N-tert-butil-3,5-dimetilbenzohidrazidas.

      (8)  4-({2-tert-butil-2-((3,5-dimetilfenil)karbonil)hidrazinil}karbonil)benzenkarboksirūgštis.

      (9)  Cheminės medžiagos pavadinimas dar nenustatytas

      (10)  OL L 366, 1992 12 15, p. 10.

      PRIEDAS
      Direktyvos 91/414/EEB I priedo lentelės pabaigoje įrašoma:

                     Nr.

                     Įprastas pavadinimas, Identifikavimo numeriai

                     IUPAC pavadinimas

                     Grynumas (1)

                     Įsigalioja

                     Įrašymo termino pabaiga

                     Konkrečios nuostatos

                     „355

                     Tebufenozidas
                     CAS Nr. 112410–23–8
                     CIPAC Nr. 724

                     N-tert-butil-N’-(4-etilbenzoil)-3,5-dimetilbenzohidrazidas

                     ≥ 970 g/kg
                     Svarbi priemaiša
                     t-butil hidrazinas < 0,001 g/kg

                     2011 m. birželio 1 d.

                     2021 m. gegužės 31 d.

                     A   DALIS
                     Leidžiama naudoti tik kaip insekticidą.
                     B   DALIS
                     Įgyvendinant VI priede numatytus vienodus principus, atsižvelgiama į tebufenozido peržiūros ataskaitos, priimtos Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete 2011 m. kovo 11 d., išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius.
                     Atlikdamos šį bendrą vertinimą valstybės narės:

                                 1)

                                 ypatingą dėmesį skiria operatorių ir darbuotojų saugai po apdorojimo medžiaga ir užtikrina, kad naudojimo sąlygose būtų nurodytos tinkamos asmens apsaugos priemones;

                                 2)

                                 ypatingą dėmesį skiria požeminio vandens apsaugai, kai veiklioji medžiaga yra naudojama regionuose, kuriems būdingas pažeidžiamas dirvožemis ir (arba) nepalankios klimato sąlygos;

                                 3)

                                 ypatingą dėmesį skiria vandens organizmų apsaugai ir užtikrina, kad, kai tikslinga, į naudojimo sąlygose būtų nurodytos tinkamos riziką mažinančios priemonės;

                                 4)

                                 ypatingą dėmesį skiria pavojui, keliamam netiksliniams Lepidoptera būrio vabzdžiams.

                           Prireikus registracijos sąlygose turi būti numatytos rizikos mažinimo priemonės.
                     Susijusios valstybės narės reikalauja, kad būtų pateikta patvirtinamosios informacijos apie:

                                 1)

                                 metabolitų RH-6595, RH-2651 ir M2 svarbą;

                                 2)

                                 tebufenozido irimą anaerobiniuose ir šarminės terpės dirvožemiuose.

                           Susijusios valstybės narės užtikrina, kad pareiškėjas pateiktų Komisijai 1 ir 2 punktuose nurodytą informaciją iki 2013 m. gegužės 31 d.“

         (1)  Išsamesnė informacija apie veikliosios medžiagos tapatybę ir specifikaciją pateikta peržiūros ataskaitoje.


title: 2011 m. balandžio 27 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva 2011/57/ES, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/414/EEB, kad būtų įtraukta veiklioji medžiaga fluometuronas, ir iš dalies keičiamas Komisijos sprendimas 2008/934/EB  Tekstas svarbus EEE

text:
28.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 108/34

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO DIREKTYVA 2011/57/ES
   2011 m. balandžio 27 d.
   kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/414/EEB, kad būtų įtraukta veiklioji medžiaga fluometuronas, ir iš dalies keičiamas Komisijos sprendimas 2008/934/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 6 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos reglamentuose (EB) Nr. 451/2000 (2) ir (EB) Nr. 1490/2002 (3) nustatytos išsamios Direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos darbo programos antrojo ir trečiojo etapų įgyvendinimo taisyklės ir nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti, kad būtų galima jas įtraukti į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, sąrašas. Tame sąraše yra fluometuronas.

               (2)

               Pagal Reglamento (EB) Nr. 1490/2002 11e straipsnį pranešėjas per du mėnesius nuo vertinimo ataskaitos projekto gavimo atsisakė siūlymo įtraukti tą veikliąją medžiagą į Direktyvos 91/414/EEB I priedą. Todėl 2008 m. gruodžio 5 d. buvo priimtas Komisijos sprendimas 2008/934/EB dėl tam tikrų veikliųjų medžiagų neįtraukimo į Direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kuriuose yra tų medžiagų, registracijos panaikinimo (4), kuriuo fluometuronas neįtrauktas į minėtą priedą.

               (3)

               Pirminis pranešėjas (toliau – pareiškėjas), vadovaudamasis Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 2 dalimi, pateikė naują paraišką prašydamas taikyti skubos tvarką, nustatytą 2008 m. sausio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 33/2008, nustatančio išsamias Tarybos direktyvos 91/414/EEB nuostatų taikymo taisykles, susijusias su veikliųjų medžiagų, įtrauktų į šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą darbų programą, bet neįtrauktų į jos I priedą, vertinimo įprasta ir skubos tvarka (5), 14–19 straipsniuose.

               (4)

               Paraiška pateikta Graikijai, kuri Reglamentu (EB) Nr. 1490/2002 paskirta ataskaitą rengiančia valstybe nare. Nustatytų skubos tvarkos terminų buvo laikytasi. Veikliosios medžiagos specifikacija ir nurodytos paskirtys yra tokios pat, kaip ir Sprendime 2008/934/EB. Paraiška taip pat atitinka kitus Reglamento (EB) Nr. 33/2008 15 straipsnyje nustatytus turinio ir tvarkos reikalavimus.

               (5)

               Graikija įvertino pareiškėjo pateiktus papildomus duomenis ir parengė papildomą ataskaitą. 2010 m. sausio 27 d. ji šią ataskaitą pateikė Europos maisto saugos tarnybai (toliau – Tarnyba) ir Komisijai. Tarnyba perdavė papildomą ataskaitą kitoms valstybėms narėms ir pareiškėjui, kad jie pateiktų pastabų, o gautas pastabas persiuntė Komisijai. Vadovaudamasi Reglamento (EB) Nr. 33/2008 20 straipsnio 1 dalimi ir Komisijos prašymu, 2010 m. gruodžio 14 d. Tarnyba Komisijai pateikė savo išvadas dėl fluometurono (6). Vertinimo ataskaitos projektą papildomą ataskaitą ir Tarnybos išvadą valstybės narės ir Komisija persvarstė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete ir 2011 m. kovo 11 d. pateikė kaip Komisijos fluometurono peržiūros ataskaitą.

               (6)

               Atlikus įvairius tyrimus nustatyta, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra fluometurono, gali būti laikomi iš esmės atitinkančiais Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktų reikalavimus, visų pirma dėl naudojimo atvejų, kurie buvo išnagrinėti ir išsamiai pateikti Komisijos peržiūros ataskaitoje. Todėl fluometuroną tikslinga įtraukti į I priedą, siekiant užtikrinti, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra šios veikliosios medžiagos, visose valstybėse narėse būtų registruojami vadovaujantis tos direktyvos nuostatomis.

               (7)

               Nepažeidžiant šios išvados, reikėtų gauti papildomos informacijos tam tikrais konkrečiais klausimais. Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad medžiagos įtraukimas į I priedą gali priklausyti nuo tam tikrų sąlygų. Todėl tikslinga reikalauti, kad pranešėjas pateiktų papildomos informacijos, kuria būtų patvirtinamos toksikologinės augalų metabolito trifluoracto rūgšties savybės ir analitiniai fluometurono stebėsenos ore ir dirvožemyje metodai bei dirvos metabolito trifluorometilanilino stebėsenos dirvožemyje ir vandenyje metodai. Tuo atveju, jei fluometuronas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1272/2008 (7) klasifikuojamas kaip „įtariama, kad sukelia vėžį“, susijusios valstybės narės prašo pateikti išsamesnės informacijos, kuria būtų patvirtinamas dirvos metabolitų desmetil-fluometurono ir trifluorometilanilino poveikis požeminiam vandeniui.

               (8)

               Prieš įtraukiant veikliąją medžiagą į I priedą, turėtų būti skiriamas tinkamas laikotarpis, per kurį valstybės narės ir suinteresuotosios šalys galėtų pasirengti laikytis dėl veikliosios medžiagos įtraukimo atsiradusių naujų reikalavimų.

               (9)

               Nepažeidžiant Direktyvoje 91/414/EEB apibrėžtų pareigų, įtraukus veikliąją medžiagą į I priedą, valstybėms narėms turėtų būti suteiktas šešių mėnesių laikotarpis nuo tos medžiagos įtraukimo, per kurį jos patikslintų galiojančią augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra fluometurono, registraciją, siekdamos įsitikinti, kad laikomasi Direktyvoje 91/414/EEB, ypač jos 13 straipsnyje nustatytų reikalavimų ir I priede išdėstytų atitinkamų sąlygų. Valstybės narės atitinkamai turėtų iš dalies keisti, pakeisti arba panaikinti galiojančią registraciją pagal Direktyvos 91/414/EEB nuostatas. Nukrypstant nuo pirmiau minėto galutinio termino, reikėtų suteikti ilgesnį laikotarpį, per kurį pagal Direktyvoje 91/414/EEB nustatytus vienodus principus būtų pateikiamas ir vertinamas III priede nurodytas visas kiekvieno augalų apsaugos produkto kiekvienos numatytos paskirties dokumentų rinkinys.

               (10)

               Ankstesnė patirtis, įgyta į Direktyvos 91/414/EEB I priedą įtraukiant veikliąsias medžiagas, įvertintas remiantis 1992 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3600/92, nustatančio išsamias darbų programos, minėtos Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalyje, pirmojo etapo įgyvendinimo taisykles (8), nuostatomis, rodo, kad gali kilti sunkumų išaiškinant galiojančios registracijos turėtojų pareigas, susijusias su galimybe naudotis duomenimis. Todėl, siekiant išvengti tolesnių sunkumų, būtina aiškiau apibrėžti valstybių narių pareigas, visų pirma pareigą patikrinti, ar registracijos turėtojas gali naudotis tos direktyvos II priedo reikalavimus atitinkančiu dokumentų rinkiniu. Tačiau, aiškiau apibrėžus esamas pareigas valstybėms narėms arba registracijos turėtojams, naujų įsipareigojimų, palyginti su iki šiol priimtomis I priedą iš dalies keičiančiomis direktyvomis, neatsirastų.

               (11)

               Todėl Direktyva 91/414/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.

               (12)

               Sprendimu 2008/934/EB fluometuronas neįtrauktas į I priedą ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra tos medžiagos, registracija panaikinama iki 2011 m. gruodžio 31 d. Būtina išbraukti eilutę apie fluometuroną to sprendimo priede.

               (13)

               Todėl Sprendimas 2008/934/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas.

               (14)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/414/EEB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   Sprendimo 2008/934/EB priedo eilutė apie fluometuroną išbraukiama.
   3 straipsnis
   Valstybės narės ne vėliau kaip 2011 m. lapkričio 30 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikties lentelę.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2011 m. gruodžio 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   4 straipsnis
   1.   Vadovaudamosi Direktyva 91/414/EEB valstybės narės, jei būtina, iki 2011 m. lapkričio 30 d. iš dalies keičia arba panaikina galiojančią augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos fluometurono, registraciją.
   Iki tos dienos jos turi patikrinti, ar laikomasi tos direktyvos I priede nurodytų reikalavimų, susijusių su fluometuronu, išskyrus įrašo B dalyje apibrėžtus su ta veikliąja medžiaga susijusius reikalavimus, ir ar registracijos turėtojas turi visą dokumentų rinkinį, atitinkantį tos direktyvos II priedo reikalavimus, arba ar gali juo naudotis pagal tos direktyvos 13 straipsnio sąlygas.
   2.   Nukrypdamos nuo 1 dalies nuostatų, valstybės narės iš naujo pagal Direktyvos 91/414/EEB VI priede nustatytus vienodus principus, vadovaudamosi tos direktyvos III priedo reikalavimus atitinkančiu dokumentų rinkiniu ir atsižvelgdamos į jos I priedo įrašo B dalį, susijusią su fluometuronu, įvertina kiekvieną registruotą augalų apsaugos produktą, kurio sudėtyje fluometuronas yra vienintelė veiklioji medžiaga arba viena iš keleto į Direktyvos 91/414/EEB I priedą ne vėliau kaip iki 2011 m. gegužės 31 d. įtrauktų veikliųjų medžiagų. Remdamosi tuo įvertinimu, jos nustato, ar produktas atitinka Direktyvos 91/414/EEB 4 straipsnio 1 dalies b, c, d ir e punktuose išdėstytas sąlygas.
   Nustačiusios, ar produktas atitinka minėtas sąlygas, valstybės narės:

               a)

               jei būtina, ne vėliau kaip iki 2015 m. gegužės 31 d. iš dalies keičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje fluometuronas yra vienintelė veiklioji medžiaga, registraciją; arba

               b)

               jei būtina, iš dalies keičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje fluometuronas yra viena iš kelių veikliųjų medžiagų, registraciją ne vėliau kaip iki 2015 m. gegužės 31 d. arba iki tokiam pakeitimui ar panaikinimui atlikti nustatytos dienos, kuri nurodyta atitinkamoje direktyvoje arba direktyvose, kuriomis atitinkama medžiaga ar medžiagos buvo įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, pasirinkdamos vėliausią datą.

         5 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja 2011 m. birželio 1 d.
   6 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2011 m. balandžio 27 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 230, 1991 8 19, p. 1.

      (2)  OL L 55, 2000 2 29, p. 25.

      (3)  OL L 224, 2002 8 21, p. 23.

      (4)  OL L 333, 2008 12 11, p. 11.

      (5)  OL L 15, 2008 1 18, p. 5.

      (6)  Europos maisto saugos tarnyba, „Bendros peržiūros išvados dėl veikliosios medžiagos pesticido fluometurono keliamos rizikos vertinimo“. EMST leidinys, 2011 m.; 9(1):1958. (p. 54). doi:10.2903/j.efsa.2011.1958. Pateikta www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm.

      (7)  OL L 353, 2008 12 31, p. 1.

      (8)  OL L 366, 1992 12 15, p. 10.

      PRIEDAS
      Direktyvos 91/414/EEB I priedo lentelės pabaigoje įrašoma:

                     Nr.

                     Įprastas pavadinimas, identifikavimo numeriai

                     IUPAC pavadinimas

                     Grynumas (1)

                     Įsigalioja

                     Įrašymo termino pabaiga

                     Konkrečios nuostatos

                     „343

                     Fluometuronas
                     CAS Nr. 2164–17–2
                     CIPAC Nr. 159

                        1,1-dimetil-3-(α,α,α -trifluoro-m-tolil)karbamidas

                     ≥ 940 g/kg

                     2011 m. birželio 1 d.

                     2021 m. gegužės 31 d.

                     A   DALIS
                     Leidžiama naudoti tik kaip herbicidą medvilnei.
                     B   DALIS
                     Įgyvendinant VI priede numatytus vienodus principus, atsižvelgiama į fluometurono peržiūros ataskaitos, priimtos Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete 2011 m. kovo 11 d., išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius.
                     Atlikdamos šį bendrą vertinimą valstybės narės:

                                 a)

                                 ypatingą dėmesį skiria operatorių ir darbuotojų saugai ir užtikrina, kad naudojimo sąlygose būtų numatyta naudoti tinkamas asmens apsaugos priemones;

                                 b)

                                 ypatingą dėmesį skiria požeminio vandens apsaugai, kai veiklioji medžiaga naudojama regionuose, kuriems būdingas lengvai pažeidžiamas dirvožemis ir (arba) nepalankios klimato sąlygos; valstybės narės užtikrina, kad registracijos sąlygose būtų numatytos riziką mažinančios priemonės ir privalomas stebėsenos programų vykdymas, kad prireikus patikrintų galimą pažeidžiamų vietovių užteršimą fluomeronu ir dirvos metabolitais desmetil-fluometuronu ir trifluorometilanilinu;

                                 c)

                                 ypatingą dėmesį skiria kitiems nei sliekai netiksliniams dirvožemio makroorganizmams ir netiksliniams augalams keliamai rizikai bei užtikrina, kad, kai tikslinga, registracijos sąlygose būtų numatytos riziką mažinančios priemonės.

                           Susijusios valstybės narės užtikrina, kad pareiškėjas pateiktų Komisijai papildomos patvirtinamosios informacijos apie:

                                 a)

                                 toksikologines augalų metabolito trifluoracto rūgšties savybes;

                                 b)

                                 analitinius fluometurono stebėsenos ore metodus;

                                 c)

                                 analitinius metabolito trifluorometilanilino stebėsenos ore ir dirvožemyje metodus;

                                 d)

                                 dirvos metabolitų desmetil-fluometurono ir trifluorometilanilino poveikį požeminiam vandeniui, jei fluometuronas pagal Reglamentą (EB) Nr. 1272/2008 klasifikuojamas kaip „įtariama, kad sukelia vėžį“.

                           Susijusios valstybės narės užtikrina, kad pareiškėjas pateiktų Komisijai a, b ir c punktuose nurodytą informaciją iki 2013 m. kovo 31 d. ir d punkte nurodytą informaciją – per šešis mėnesius nuo pranešimo apie sprendimą klasifikuoti fluomeroną priėmimo.“

         (1)  Išsamesnė informacija apie veikliosios medžiagos tapatybę ir specifikaciją pateikta peržiūros ataskaitoje.


title: 2014 m. spalio 15 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva 2014/96/ES dėl vaisinių augalų dauginamosios medžiagos ir sodininkystės vaisinių augalų, kuriems taikoma Tarybos direktyva 2008/90/EB, ženklinimo, plombavimo ir pakavimo reikalavimų

text:
16.10.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 298/12

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO DIREKTYVA 2014/96/ES
   2014 m. spalio 15 d.
   dėl vaisinių augalų dauginamosios medžiagos ir sodininkystės vaisinių augalų, kuriems taikoma Tarybos direktyva 2008/90/EB, ženklinimo, plombavimo ir pakavimo reikalavimų
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2008 m. rugsėjo 29 d. Tarybos direktyvą 2008/90/EB dėl prekybos vaisinių augalų dauginamąja medžiaga ir sodininkystei skirtais vaisiniais augalais (1), ypač į jos 9 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               siekiant užtikrinti, kad vaisinių augalų dauginamąja medžiaga ir sodininkystės vaisiniais augalais būtų prekiaujama pagal Direktyvą 2008/90/EB, tikslinga nustatyti jų ženklinimo, plombavimo ir pakavimo reikalavimus;

               (2)

               būtina numatyti vaisinių augalų dauginamosios medžiagos, kuri buvo oficialiai sertifikuota kaip superelitinė, elitinė arba sertifikuota medžiaga, ir vaisinių augalų, kurie buvo oficialiai sertifikuoti kaip sertifikuota medžiaga, plombavimo ir pakavimo reikalavimus;

               (3)

               superelitine, elitine arba sertifikuota medžiaga turėtų būti prekiaujama su etikete, atitinkančia tam tikrus reikalavimus. Tą etiketę turi parengti ir pritvirtinti atsakinga oficiali įstaiga. Valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė nustatyti, kad atsakinga oficiali įstaiga gali leisti jos prižiūrimam tiekėjui parengti ir pritvirtinti etiketę. Bet kuriuo atveju etiketės formą turėtų nustatyti atsakinga oficiali įstaiga, vadovaudamasi šioje direktyvoje nustatytais reikalavimais;

               (4)

               tam, kad būtų galima kartu prekiauti įvairių veislių ar rūšių superelitinės, elitinės arba sertifikuotos medžiagos partijomis, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama numatyti etiketę papildantį dokumentą, kad būtų lengviau informuoti vartotojus, atsekti partijas ir atlikti kontrolę visais prekybos etapais. Šis dokumentas turėtų būti parengtas atsakingos oficiali įstaigos arba jos prižiūrimo atitinkamo tiekėjo;

               (5)

               prekiaujant CAC (Conformitas Agraria Communitatis) medžiaga turėtų būti reikalaujama tiekėjo parengto dokumento;

               (6)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka nuolatinio Vaisinių augalų genčių ir rūšių dauginamosios medžiagos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Ženklinimo, plombavimo ir pakavimo reikalavimai
   Valstybės narės užtikrina, kad vaisinių augalų dauginamąja medžiaga (toliau – dauginamoji medžiaga), kuri buvo oficialiai sertifikuota kaip superelitinė medžiaga, elitinė medžiaga arba sertifikuota medžiaga, ir sodininkystės vaisiniais augalais (toliau – vaisiniai augalai), kurie buvo oficialiai sertifikuoti kaip sertifikuota medžiaga, būtų prekiaujama tik jei jie atitinka 2 ir 4 straipsniuose nustatytus ženklinimo, plombavimo ir pakavimo reikalavimus. Jei reikia, etiketei papildyti gali būti naudojamas 3 straipsnyje numatytas dokumentas.
   Valstybės narės užtikrina, kad dauginamąja medžiaga ir vaisiniais augalais, kurie laikomi CAC (Conformitas Agraria Communitatis) medžiaga, būtų prekiaujama tik jei jie atitinka 5 straipsnyje nustatytus tiekėjo dokumento reikalavimus.
   2 straipsnis
   Superelitinės, elitinės arba sertifikuotos medžiagos etiketė
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad atsakinga oficiali įstaiga parengtų 2–5 dalių reikalavimus atitinkančios superelitinės, elitinės arba sertifikuotos medžiagos etiketę ir ją pritvirtintų prie augalų arba jų dalių, kuriais turi būti prekiaujama kaip dauginamąja medžiaga arba vaisiniais augalais. Valstybės narės gali nustatyti, kad atsakinga oficiali įstaiga gali leisti etiketę parengti ir pritvirtinti jos prižiūrimam tiekėjui. Etiketės formą nustato atsakinga oficiali įstaiga, vadovaudamasi 2, 3 ir 4 dalimis.
   Jeigu dauginamoji medžiaga arba vaisiniai augalai yra tos pačios pakuotės, ryšulio ar konteinerio dalis ir jeigu etiketė pritvirtinta vadovaujantis 5 dalies antra pastraipa, tokia tą pačią partiją sudarančia medžiaga ar augalais galima prekiauti su viena etikete.
   Valstybės narės gali nustatyti, kad ne jaunesni kaip vienerių metų amžiaus vaisiniai augalai būtų ženklinami atskirai. Tokiu atveju augalus galima ženklinti lauke prieš juos iškasant, kasant arba iškasus. Jeigu augalai ženklinami vėliau, tos pačios partijos augalai turi būti kasami kartu ir laikomi atskirai nuo kitų partijų paženklintuose konteineriuose, kol šie augalai bus paženklinti.
   2.   Etiketėje turi būti pateikiama tokia informacija:

               a)

               nuoroda „ES taisyklės ir standartai“;

               b)

               paženklinusi valstybė narė arba atitinkamas kodas;

               c)

               atsakinga oficiali įstaiga arba atitinkamas kodas;

               d)

               tiekėjo pavadinimas arba jo registracinis numeris ar kodas, kurį suteikė atsakinga oficiali įstaiga;

               e)

               pakuotės arba ryšulio numeris, atskiras serijos numeris, savaitės numeris arba siuntos numeris;

               f)

               botaninis pavadinimas;

               g)

               kategorija, o jei tai elitinė medžiaga – ir kartos skaičius;

               h)

               veislės pavadinimas ir, jei reikia, klonas. Jeigu tai veislei nepriklauso poskiepiai, nurodomas atitinkamas rūšies pavadinimas arba tarprūšinis hibridas. Jei tai skiepyti augalai, tokia informacija pateikiama apie poskiepius ir į viršūnę skiepytus augalus. Jeigu tai veislės, kurių oficialios registracijos arba augalo veislės teisinės apsaugos paraiškos nagrinėjamos, nurodoma tokia informacija: „siūlomas pavadinimas“ ir „paraiška nagrinėjama“;

               i)

               jei reikia, nuoroda „oficialiai pripažintą aprašą turinti veislė“;

               j)

               kiekis;

               k)

               auginimo šalis ir atitinkamas kodas (jei tai kita nei ženklinimo valstybė narė);

               l)

               išdavimo metai;

               m)

               jeigu pirminė etiketė buvo pakeista kita – pirminės etiketės išdavimo metai.

         3.   Etiketė turi būti atspausdinta viena iš oficialiųjų Sąjungos kalbų, ji turi būti nenutrinama, lengvai matoma ir įskaitoma.
   4.   Jeigu tam tikros kategorijos augalai arba augalų dalys žymimi spalvotomis etiketėmis, etiketė yra tokios spalvos:

               a)

               superelitinės medžiagos etiketė – baltos spalvos su įstriža violetine juosta;

               b)

               elitinės medžiagos etiketė – baltos spalvos;

               c)

               sertifikuotos medžiagos etiketė – mėlynos spalvos.

         5.   Etiketė tvirtinama prie augalų arba augalų dalių, kuriais turi būti prekiaujama kaip dauginamąja medžiaga arba vaisiniais augalais. Jeigu tokiais augalais arba augalų dalimis turi būti prekiaujama pakuotėje, ryšulyje arba konteineryje, etiketė tvirtinama prie tos pakuotės, ryšulio ar konteinerio.
   Jeigu, vadovaujantis 1 dalies antra pastraipa, dauginamąja medžiaga arba vaisiniais augalai prekiaujama su viena etikete, ta etiketė tvirtinama prie tos pakuotės, ryšulio ar konteinerio, kurį sudaro ta dauginamoji medžiaga arba tie vaisiniai augalai.
   3 straipsnis
   Prie superelitinės, elitinės arba sertifikuotos medžiagos pridedamas dokumentas
   1.   Valstybės narės gali nustatyti, kad 2 straipsnyje nurodyta įvairių veislių ar rūšių superelitinės, elitinės arba sertifikuotos medžiagos partijų, kuriomis turi būti prekiaujama kartu, etiketė gali būti papildoma dokumentu, kurį parengia atsakinga oficiali įstaiga arba jos prižiūrimas atitinkamas tiekėjas.
   2.   Pridedamas dokumentas turi atitikti šiuos reikalavimus:

               a)

               jame turi būti pateikiama informacija, nurodyta 2 straipsnio 2 dalyje ir atitinkamoje etiketėje;

               b)

               jis turi būti parašytas viena iš oficialiųjų Sąjungos kalbų;

               c)

               jis turi būti pateikiamas bent dviem egzemplioriais (tiekėjui ir gavėjui);

               d)

               jis turi būti vežamas su medžiaga nuo tiekėjo iki gavėjo vietos;

               e)

               jame turi būti nurodytas gavėjo vardas, pavardė (pavadinimas) ir adresas;

               f)

               jame turi būti nurodyta dokumento išdavimo data;

               g)

               jei reikia, jame turi būti nurodyta su papildoma informacija apie atitinkamas partijas.

         3.   Jeigu pridedamame dokumente nurodyta informacija prieštarauja 2 straipsnyje nurodytoje etiketėje pateiktai informacija, galioja toje etiketėje pateikta informacija.
   4 straipsnis
   Superelitinės, elitinės arba sertifikuotos medžiagos plombavimo ir pakavimo reikalavimai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad prekiaujant superelitine, elitine arba sertifikuota medžiaga partijomis, kurias sudaro ne mažiau kaip du augalai arba augalų dalys, tos partijos turi būti pakankamai vienalytės.
   Tokias partijas sudarantys augalai arba jų dalys turi atitikti a arba b punkte nustatytus reikalavimus:

               a)

               augalai arba jų dalys yra pakuotėje arba konteineryje, užplombuotuose kaip apibrėžta 2 dalyje, arba

               b)

               augalai arba jų dalys yra ryšulio, užplombuoto kaip apibrėžta 2 dalyje, dalis.

         2.   Šioje direktyvoje plombavimas – pakuotės arba konteinerio uždarymas taip, kad jų nebūtų galima atidaryti nepažeidžiant plombos, o jei tai ryšulys – jis turi būti užrištas taip, kad ryšulį sudarančių augalų ar augalų dalių nebūtų galima atskirti nesugadinus raiščio ar raiščių. Pakuotė, konteineris arba ryšulys turi būti paženklinti taip, kad pašalinus etiketę ši taptų negaliojanti.
   5 straipsnis
   Tiekėjo dokumentas CEC medžiagai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad CEC medžiaga būtų prekiaujama su tiekėjo parengtu dokumentu, atitinkančiu 2 ir 3 dalių reikalavimus (toliau – tiekėjo dokumentas).
   Valstybės narės užtikrina, kad tiekėjo dokumentas nebūtų panašus į 2 straipsnyje minimą etiketę ar į 3 straipsnyje nurodytą pridedamą dokumentą, tam, kad tiekėjo dokumento ir tų dviejų dokumentų nebūtų įmanoma supainioti.
   2.   Tiekėjo dokumente turi būti nurodoma bent ši informacija:

               a)

               nuoroda „ES taisyklės ir standartai“;

               b)

               valstybė narė, kurioje parengtas tiekėjo dokumentas, arba atitinkamas kodas;

               c)

               atsakinga oficiali įstaiga arba atitinkamas kodas;

               d)

               tiekėjo pavadinimas arba jo registracinis numeris ar kodas, kurį suteikė atsakinga oficiali įstaiga;

               e)

               atskiras serijos numeris, savaitės numeris arba siuntos numeris;

               f)

               botaninis pavadinimas;

               g)

               CAC medžiaga;

               h)

               veislės pavadinimas ir, jei reikia, klonas. Jeigu tai veislei nepriklauso poskiepiai, nurodomas atitinkamas rūšies pavadinimas arba tarprūšinis hibridas. Jei tai skiepyti augalai, tokia informacija pateikiama apie poskiepius ir į viršūnę skiepytus augalus. Jeigu tai veislės, kurių oficialios registracijos arba augalo veislės teisinės apsaugos paraiškos nagrinėjamos, nurodoma tokia informacija: „siūlomas pavadinimas“ ir „paraiška nagrinėjama“;

               i)

               kiekis;

               j)

               auginimo šalis ir atitinkamas kodas (jei tai kita valstybė narė, nei ta, kurioje parengtas tiekėjo dokumentas);

               k)

               dokumento išdavimo data.

         3.   Tiekėjo dokumentas turi būti atspausdintas viena iš oficialiųjų Sąjungos kalbų, jis turi būti nenutrinamas, lengvai matomas ir įskaitomas.
   6 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2016 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2017 m. sausio 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   7 straipsnis
   Nuostata dėl peržiūros
   Komisija iki 2019 m. sausio 1 d. peržiūri 2 straipsnio 4 dalį.
   8 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   9 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 15 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 267, 2008 10 8, p. 8.


title: 2013 m. spalio 18 d. Komisijos deleguotoji direktyva 2014/10/ES, kuria, derinant prie technikos pažangos, iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/65/ES IV priedo nuostatos dėl išimties, kuria leidžiama naudoti šviną lydiniuose kaip superlaidininką arba šilumos laidininką, naudojamą kriogeninių įrenginių šaldomosiose galvutėse ir (arba) kriogeniniuose zonduose ir (arba) kriogeninėse ekvipotencialiojo sujungimo sistemose, kurie naudojami medicinos įrangoje (8 kategorija) ir (arba) pramoniniuose stebėjimo ir kontrolės prietaisuose  Tekstas svarbus EEE

text:
9.1.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 4/63

         KOMISIJOS DELEGUOTOJI DIREKTYVA 2014/10/ES
   2013 m. spalio 18 d.
   kuria, derinant prie technikos pažangos, iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/65/ES IV priedo nuostatos dėl išimties, kuria leidžiama naudoti šviną lydiniuose kaip superlaidininką arba šilumos laidininką, naudojamą kriogeninių įrenginių šaldomosiose galvutėse ir (arba) kriogeniniuose zonduose ir (arba) kriogeninėse ekvipotencialiojo sujungimo sistemose, kurie naudojami medicinos įrangoje (8 kategorija) ir (arba) pramoniniuose stebėjimo ir kontrolės prietaisuose
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2011 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2011/65/ES dėl tam tikrų pavojingų medžiagų naudojimo elektros ir elektroninėje įrangoje apribojimo (1), ypač į jos 5 straipsnio 1 dalies a punktą,
   kadangi:

               (1)

               Direktyva 2011/65/ES draudžiama šviną naudoti rinkai teikiamoje elektros ir elektronikos įrangoje;

               (2)

               švino, naudojamo lydiniuose kaip superlaidininkas arba šilumos laidininkas, naudojamas kriogeninių įrenginių šaldomosiose galvutėse ir (arba) kriogeniniuose zonduose ir (arba) kriogeninėse ekvipotencialiojo sujungimo sistemose, kurie naudojami medicinos įrangoje (8 kategorija) ir (arba) pramoniniuose stebėjimo ir kontrolės prietaisuose, pakeisti arba iš viso nenaudoti kol kas neįmanoma. Šiuo metu perspektyvių bešvinių pakaitalų minėtoms reikmėms rinkoje nėra;

               (3)

               reikia laiko alternatyvių sprendimų patikimumui išbandyti ir atitinkamiems produktams įregistruoti;

               (4)

               Direktyvą 2011/65/ES reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2011/65/ES IV priedas iš dalies keičiamas kaip nurodyta šios direktyvos priede.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo jos įsigaliojimo. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2013 m. spalio 18 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 174, 2011 7 1, p. 88.

      PRIEDAS
      Į Direktyvos 2011/65/ES IV priedą įrašomas toks 29 punktas:

                  „29.

                  Švinas lydiniuose kaip superlaidininkas arba šilumos laidininkas, naudojamas kriogeninių įrenginių šaldomosiose galvutėse ir (arba) kriogeniniuose zonduose ir (arba) kriogeninėse ekvipotencialiojo sujungimo sistemose, kurie naudojami medicinos įrangoje (8 kategorija) ir (arba) pramoniniuose stebėjimo ir kontrolės prietaisuose. Nustoja galioti 2021 m. birželio 30 d.“


title: 2015 m. gruodžio 17 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva (ES) 2015/2392 dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 596/2014 nuostatų dėl pranešimų apie faktinius arba galimus to reglamento pažeidimus teikimo kompetentingoms institucijoms

text:
18.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 332/126

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO DIREKTYVA (ES) 2015/2392
   2015 m. gruodžio 17 d.
   dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 596/2014 nuostatų dėl pranešimų apie faktinius arba galimus to reglamento pažeidimus teikimo kompetentingoms institucijoms
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 596/2014 dėl piktnaudžiavimo rinka (Piktnaudžiavimo rinka reglamentas) ir kuriuo panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/6/EB ir Komisijos direktyvos 2003/124/EB, 2003/125/EB ir 2004/72/EB (1), ypač į jo 32 straipsnio 5 dalį,
   kadangi:

               (1)

               asmenys, pranešantys kompetentingoms institucijoms apie faktinius arba galimus Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimus (toliau – informatoriai), gali pateikti kompetentingoms institucijoms naujos informacijos ir padėti joms nustatyti piktnaudžiavimo rinka atvejus bei skirti už juos sankcijas. Tačiau informuoti apie pažeidimus gali būti vengiama baiminantis keršto, diskriminacijos ar asmens duomenų atskleidimo. Todėl, siekiant užtikrinti informatorių ir kaltinamųjų pagrindinių teisių bendrą apsaugą ir tai, kad šių teisių būtų paisoma, būtina nustatyti tinkamą informavimo apie pažeidimus tvarką. Asmenys, kurie kompetentingoms institucijoms tyčia pateikia neteisingą arba klaidinančią informaciją, neturėtų būti laikomi informatoriais ir todėl jiems neturėtų būti taikomos apsaugos priemonės;

               (2)

               kompetentingos institucijos turėtų leisti pranešimus teikti anonimiškai, ir šioje direktyvoje numatytos apsaugos priemonės turėtų būti taikomos ir tais atvejais, kai informatorius anonimas vėlesniu etapu nusprendžia atskleisti savo tapatybę kompetentingai institucijai. Informatoriai turėtų turėti galimybę pranešimus teikti arba pagal vidaus procedūras, jei tokios yra nustatytos, arba tiesiogiai kompetentingai institucijai;

               (3)

               kompetentingos institucijos turėtų paskirti specialiai parengtus, įskaitant parengimą taikomų duomenų apsaugos taisyklių srityje, darbuotojus, kurie tvarkytų pranešimus apie Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimus, palaikytų ryšius su pranešimo teikėju ir imtųsi tinkamų tolesnių su pranešimu susijusių veiksmų;

               (4)

               asmenys, ketinantys pranešti apie faktinius arba galimus Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimus, turėtų būti pakankamai informuoti, kad galėtų priimti pagrįstą sprendimą, ar, kaip ir kada pateikti pranešimą. Todėl kompetentingos institucijos turėtų viešai skelbti informaciją apie galimus ryšių su jomis palaikymo kanalus, taikomas procedūras ir institucijos paskirtus darbuotojus, tvarkančius pranešimus apie pažeidimus, taip pat sudaryti sąlygas lengvai susipažinti su šia informacija. Visa su pranešimais apie pažeidimus susijusi informacija turėtų būti skaidri, lengvai suprantama ir patikima, kad būtų skatinama teikti pranešimus apie pažeidimus ir nebūtų nuo to atbaidoma;

               (5)

               kad būtų galima veiksmingai bendrauti su paskirtais darbuotojais, kompetentingos institucijos turi būti nustačiusios ir naudoti skirtingus ryšių kanalus, kurie turėtų būti patogūs naudotojams ir kuriais būtų galima bendrauti raštu, žodžiu, elektroniniu ir neelektroniniu būdu;

               (6)

               svarbu, kad apie Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimus pranešančių arba jais kaltinamų asmenų, dirbančių pagal darbo sutartis, nepriklausomai nuo jų darbo santykių pobūdžio ir nuo to, ar jiems mokamas darbo užmokestis, apsaugos procedūromis būtų užtikrinta tokių asmenų apsauga nuo keršto, diskriminacijos ir kito pobūdžio tiesioginio arba netiesioginio nesąžiningo elgesio. Nesąžiningas elgesys gali būti labai įvairių formų, priklausomai nuo aplinkybių. Todėl atskiri atvejai turi būti vertinami taikant ginčų sprendimo taisykles arba teismines procedūras, numatytas nacionalinėje teisėje;

               (7)

               valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kompetentingos institucijos būtų nustačiusios tinkamas apsaugos procedūras, susijusias su pranešimų apie pažeidimus tvarkymu ir su asmenų, apie kuriuos pranešta, asmens duomenų tvarkymu. Tokiomis procedūromis turėtų būti užtikrinta, kad kiekvieno pranešimo teikėjo ir asmens, apie kurį pranešta, tapatybės duomenys būtų apsaugoti visais procedūros etapais. Šia prievole neturėtų būti daromas poveikis prievolės atskleisti informaciją būtinybei ir proporcingumui tais atvejais, kai atskleisti informaciją būtina pagal Sąjungos ar nacionalinės teisės aktus ir kai pagal tokius teisės aktus taikomos atitinkamos apsaugos priemonės, įskaitant atvejus, kai vykdomi tyrimai arba teismo procesai arba kai siekiama apsaugoti kitų asmenų laisves, įskaitant asmens, apie kurį pranešta, teisę į gynybą;

               (8)

               labai svarbu ir būtina, kad kompetentingos institucijos paskirti darbuotojai ir darbuotojai, kuriems suteikiama teisė susipažinti su pranešimo teikėjo kompetentingai institucijai pateikta informacija, laikytųsi profesinės paslapties saugojimo ir konfidencialumo užtikrinimo pareigos, perduodami duomenis kompetentingos institucijos viduje ir už jos ribų, įskaitant atvejus, kai kompetentinga institucija pradeda su pranešimu apie pažeidimus susijusią tyrimo ar nagrinėjimo procedūrą arba imasi tolesnių su juo susijusių vykdymo užtikrinimo veiksmų;

               (9)

               valstybės narės turėtų užtikrinti, kad apie visus pranešimus apie pažeidimus būtų saugomi tinkami įrašai, kad kompetentinga institucija galėtų surasti kiekvieną pranešimą ir kad pranešimuose pateiktą informaciją atitinkamais atvejais būtų galima panaudoti kaip įrodymą įgyvendinant vykdymo užtikrinimo veiksmus. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad būtų laikomasi Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB (2) ir nacionalinės teisės aktų, kuriais perkeliama ši direktyva;

               (10)

               pranešimo teikėjo ir asmens, apie kurį pranešta, asmens duomenų apsauga yra labai svarbi siekiant išvengti nesąžiningo elgesio arba žalos reputacijai dėl asmens duomenų, visų pirma duomenų, kuriais atskleidžiama atitinkamo asmens tapatybė, atskleidimo. Todėl kompetentingos institucijos turėtų ne tik laikytis duomenų apsaugos nacionalinės teisės aktų, kuriais perkeliama Direktyva 95/46/EB, bet ir nustatyti būtent pranešimo teikėjo ir asmens, apie kurį pranešta, apsaugai skirtas tinkamas duomenų apsaugos procedūras, kurios turėtų apimti kompetentingoje institucijoje įdiegtą saugią sistemą, kurios prieigos teisės būtų ribotos ir suteikiamos tik įgaliotiems darbuotojams;

               (11)

               kad būtų galima įvertinti pranešimą apie pažeidimus ir imtis reikiamų tyrimo ir vykdymo užtikrinimo veiksmų, gali reikėti, kad kompetentinga institucija perduotų su pranešimu apie pažeidimą susijusius asmens duomenis. Perduodamos duomenis savo viduje arba trečiosioms šalims, kompetentingos institucijos turėtų pagal nacionalinę teisę didžiausiu įmanomu mastu išsaugoti konfidencialumą;

               (12)

               asmens, kuris pranešime kaltinamas Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimu, teisės turėtų būti saugomos siekiant išvengti žalos jo reputacijai arba kitų neigiamų pasekmių. Be to, kiekvienu po pranešimo pradėtos procedūros etapu turėtų būti visapusiškai paisoma asmens, apie kurį pranešta, teisės į gynybą ir į teisių gynimo priemones. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad, vykstant tyrimams arba paskesniems teismo procesams, asmuo, apie kurį pranešta, turėtų teisę į gynybą, įskaitant teisę susipažinti su byla, teisę būti išklausytam ir teisę naudotis veiksminga teisių gynimo priemone, jei jis nesutinka su dėl jo priimtu sprendimu, pagal nacionalinėje teisėje nustatytas procedūras;

               (13)

               kompetentingos institucijos turėtų reguliariai, bent kas dvejus metus, peržiūrėti savo procedūras, taip užtikrindamos, kad šios procedūros būtų tinkamos ir atnaujintos, taigi atitiktų savo paskirtį. Šiuo tikslu svarbu, kad kompetentingos institucijos įvertintų savo patirtį ir keistųsi ja ir gerosios praktikos pavyzdžiais su kitomis kompetentingomis institucijomis;

               (14)

               atsižvelgiant į tai, kad išsamias informatorių apsaugos taisykles, įskaitant administracinius, procedūrinius ir institucinius aspektus, valstybėms narėms būtų sunkiau suderinti su nacionalinėmis sistemomis ir praktiškai jas prie jų pritaikyti, įgyvendinimo aktas turi būti gana lankstus. Toks lankstumas geriausiai būtų užtikrintas ne reglamentu, o direktyva, todėl direktyva yra tinkamiausia priemonė siekiant suteikti valstybėms narėms galimybę veiksmingai pritaikyti pranešimų apie pažeidimus teikimo tvarką prie savo nacionalinių sistemų, įskaitant institucines sistemas;

               (15)

               atsižvelgiant į tai, kad Reglamentas (ES) Nr. 596/2014 įsigalioja 2016 m. liepos 3 d., tikslinga, kad valstybės narės su šia direktyva susijusias nuostatas perkeltų ir taikytų nuo 2016 m. liepos 3 d.;

               (16)

               šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Europos vertybinių popierių komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   I SKYRIUS

      DALYKAS IR APIBRĖŽTYS

   1 straipsnis
   Dalykas
   Šia direktyva nustatomos taisyklės, kuriomis patikslinamos Reglamento (ES) Nr. 596/2014 32 straipsnio 1 dalyje nurodytos procedūros, įskaitant pranešimų teikimo bei su jais susijusių tolesnių veiksmų vykdymo tvarką ir pagal darbo sutartį dirbančių asmenų apsaugos priemones bei asmens duomenų apsaugos priemones.
   2 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
   1.   pranešimo teikėjas– asmuo, pranešantis kompetentingai institucijai apie faktinį arba galimą Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimą;
   2.   asmuo, apie kurį pranešta– asmuo, kurį pranešimo teikėjas kaltina padarius arba ketinant padaryti Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimą;
   3.   pranešimas apie pažeidimą– pranešimo teikėjo kompetentingai institucijai pateiktas pranešimas apie faktinį arba galimą Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimą.
   II SKYRIUS

      PRANEŠIMŲ APIE PAŽEIDIMUS PRIĖMIMO IR SU JAIS SUSIJUSIŲ TOLESNIŲ VEIKSMŲ VYKDYMO PROCEDŪROS

   3 straipsnis
   Paskirti darbuotojai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos turėtų darbuotojų, paskirtų tvarkyti pranešimus apie pažeidimus (toliau – paskirti darbuotojai). Paskirti darbuotojai yra parengti tvarkyti pranešimus apie pažeidimus.
   2.   Paskirti darbuotojai atlieka šias funkcijas:

               a)

               teikia visiems suinteresuotiesiems asmenims informaciją apie pranešimų apie pažeidimus teikimo procedūras;

               b)

               priima pranešimus apie pažeidimus ir vykdo tolesnius su jais susijusius veiksmus;

               c)

               palaiko ryšius su pranešimo teikėju, kai šis atskleidžia savo tapatybę.

         4 straipsnis
   Informacija apie pranešimų apie pažeidimus priėmimą ir su jais susijusius tolesnius veiksmus
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos savo svetainėse, atskirame lengvai pastebimame ir prieinamame skyrelyje, skelbtų 2 dalyje nustatytą informaciją apie pranešimų apie pažeidimus priėmimą.
   2.   1 dalyje nurodyta informacija apima visus šiuos elementus:

               a)

               6 straipsnio 1 dalyje nurodytus ryšių kanalus, kuriais priimami pranešimai apie pažeidimus ir vykdomi su jais susiję tolesni veiksmai ir kuriais galima susisiekti su paskirtais darbuotojais, įskaitant:

                           1)

                           telefono numerius ir informaciją apie tai, ar tomis telefono linijomis vykstantys pokalbiai yra įrašomi, ar ne;

                           2)

                           specialius saugius elektroninio pašto ir pašto adresus, kuriais galima susisiekti su paskirtais darbuotojais ir kuriais užtikrinamas konfidencialumas;

               b)

               5 straipsnyje nurodytas pranešimams apie pažeidimus taikomas procedūras;

               c)

               konfidencialumo tvarką, taikomą pranešimams apie pažeidimus, teikiamus pagal 5 straipsnyje nurodytas jiems taikomas procedūras;

               d)

               pagal darbo sutartį dirbančių asmenų apsaugos procedūras;

               e)

               pareiškimą, kuriame aiškiai nurodoma, kad pagal Reglamentą (ES) Nr. 596/2014 kompetentingai institucijai informaciją teikiantys asmenys nelaikomi pažeidžiančiais kokius nors informacijos atskleidimo apribojimus, nustatytus sutartimi arba bet kokia įstatymų ir kitų teisės aktų ar administracine nuostata, ir jiems netaikoma jokia su tokiu informacijos atskleidimu susijusi atsakomybė.

         3.   Kompetentingos institucijos gali savo svetainėse paskelbti išsamesnę 2 dalyje nustatytą informaciją apie pranešimų apie pažeidimus priėmimą ir tolesnius su jais susijusius veiksmus.
   5 straipsnis
   Pranešimams apie pažeidimus taikomos procedūros
   1.   4 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytose pranešimams apie pažeidimus taikomose procedūrose aiškiai nurodoma visa ši informacija:

               a)

               tai, kad pranešimus apie pažeidimus galima teikti ir anonimiškai;

               b)

               būdas, kuriuo kompetentinga institucija gali prašyti pranešimo teikėjo paaiškinti pateiktą informaciją arba prašyti jo pateikti papildomos jo turimos informacijos;

               c)

               grįžtamosios informacijos apie pranešimo apie pažeidimą pateikimo rezultatus, kurios pranešimo teikėjas gali tikėtis pateikęs pranešimą, rūšis, turinys ir pateikimo laikotarpis;

               d)

               pranešimams apie pažeidimus taikoma konfidencialumo tvarka, įskaitant išsamų aplinkybių, kuriomis pranešimo teikėjo konfidencialūs duomenys gali būti atskleisti pagal Reglamento (ES) Nr. 596/2014 27, 28 ir 29 straipsnius, aprašymą.

         2.   1 dalies d punkte nurodytu išsamiu aprašymu užtikrinama, kad pranešimo teikėjas būtų informuotas apie išimtinius atvejus, kuriais duomenų konfidencialumas gali būti neužtikrintas, įskaitant atvejus, kuriais duomenų atskleidimas yra būtina ir proporcinga Sąjungos ar nacionalinės teisės aktuose nustatyta prievolė, taikoma vykstant tyrimams ar paskesniems teismo procesams arba siekiant apsaugoti kitų asmenų laisves, įskaitant asmens, apie kurį pranešta, teisę į gynybą, kiekvienu atveju taikant atitinkamas tokiais teisės aktais nustatytas apsaugos priemones.
   6 straipsnis
   Specialūs ryšių kanalai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos nustatytų nepriklausomus ir autonominius pranešimams apie pažeidimus priimti ir tolesniems veiksmams vykdyti skirtus ryšių kanalus, kurie yra saugūs ir kuriais užtikrinamas konfidencialumas (toliau – specialūs ryšių kanalai).
   2.   Specialūs ryšių kanalai laikomi nepriklausomais ir autonominiais, jei jie atitinka visus šiuos kriterijus:

               a)

               jie yra atskirti nuo kompetentingos institucijos bendrųjų ryšių kanalų, įskaitant kanalus, kuriais vyksta kompetentingos institucijos vidaus bendravimas ir kuriais ji bendrauja su trečiosiomis šalimis vykdydama įprastą veiklą;

               b)

               jie yra sukurti, įdiegti ir naudojami taip, kad būtų užtikrinamas informacijos išsamumas, vientisumas ir konfidencialumas ir kad jais negalėtų naudotis neįgalioti kompetentingos institucijos darbuotojai;

               c)

               jais suteikiama galimybė pagal 7 straipsnį patvariai saugoti informaciją, kad būtų galima atlikti tolesnius tyrimus.

         3.   Specialiais ryšių kanalais suteikiama galimybė teikti pranešimus apie faktinius arba galimus pažeidimus bent visais šiais būdais:

               a)

               teikti pranešimus apie pažeidimus raštu elektronine forma arba popieriuje;

               b)

               teikti pranešimus apie pažeidimus žodžiu telefono linijomis, kuriomis vykstantys pokalbiai įrašomi arba neįrašomi;

               c)

               teikti pranešimus fiziškai susitikus su kompetentingos institucijos paskirtais darbuotojais.

         4.   Kompetentinga institucija pateikia pranešimo teikėjui 4 straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją prieš priimdama pranešimą apie pažeidimą arba ne vėliau kaip jį priimdama.
   5.   Kompetentingos institucijos užtikrina, kad pranešimas apie pažeidimą, gautas kitomis nei šiame straipsnyje nurodyti specialūs ryšių kanalai priemonėmis, būtų nepakeistas nedelsiant persiųstas kompetentingos institucijos paskirtiems darbuotojams, naudojant specialius ryšių kanalus.
   7 straipsnis
   Įrašų apie gautus pranešimus saugojimas
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos saugotų įrašus apie kiekvieną gautą pranešimą apie pažeidimą.
   2.   Kompetentingos institucijos nedelsdamos pranešimo teikėjo nurodytu pašto arba elektroniniu adresu patvirtina gavusios rašytinius pranešimus apie pažeidimus, išskyrus atvejus, kai pranešimo teikėjas aiškiai paprašė gavimo nepatvirtinti arba kai kompetentinga institucija pagrįstai mano, kad patvirtinus rašytinio pranešimo gavimą iškiltų pavojus pranešimo teikėjo tapatybės duomenų apsaugai.
   3.   Jei pranešimams apie pažeidimus teikti naudojama telefono linija, kuria vykstantys pokalbiai yra įrašomi, kompetentinga institucija turi teisę dokumentuoti žodžiu pateiktą pranešimą:

               a)

               išsaugodama pokalbio garso įrašą patvarioje laikmenoje, kurioje galima rasti ieškomą informaciją;

               b)

               išsaugodama kompetentingos institucijos paskirtų darbuotojų išsamiai ir tiksliai surašytą pokalbio tekstą. Tais atvejais, kai pranešimo teikėjas atskleidžia savo tapatybę, kompetentinga institucija suteikia pranešimo teikėjui galimybę patikrinti ir ištaisyti surašytą pokalbio telefonu tekstą ir jį pasirašyti išreiškiant savo sutikimą.

         4.   Jei pranešimams apie pažeidimus teikti naudojama telefono linija, kuria vykstantys pokalbiai nėra įrašomi, kompetentinga institucija turi teisę dokumentuoti žodžiu pateiktą pranešimą išsaugodama savo paskirtų darbuotojų parengtą tikslų pokalbio protokolą. Tais atvejais, kai pranešimo teikėjas atskleidžia savo tapatybę, kompetentinga institucija suteikia pranešimo teikėjui galimybę patikrinti ir ištaisyti pokalbio telefonu protokolą ir jį pasirašyti išreiškiant savo sutikimą.
   5.   Jei asmuo pageidauja pateikti pranešimą apie pažeidimą fiziškai susitikęs su kompetentingos institucijos paskirtais darbuotojais, kaip numatyta 6 straipsnio 3 dalies c punkte, kompetentingos institucijos užtikrina, kad patvarioje laikmenoje, kurioje galima rasti ieškomą informaciją, būtų saugomi išsamūs ir tikslūs įrašai apie susitikimą. Kompetentinga institucija turi teisę dokumentuoti įrašus apie fizinį susitikimą:

               a)

               išsaugodama pokalbio garso įrašą patvarioje laikmenoje, kurioje galima rasti ieškomą informaciją, arba

               b)

               išsaugodama savo paskirtų darbuotojų parengtą tikslų susitikimo protokolą. Tais atvejais, kai pranešimo teikėjas atskleidžia savo tapatybę, kompetentinga institucija suteikia pranešimo teikėjui galimybę patikrinti ir ištaisyti susitikimo protokolą ir jį pasirašyti išreiškiant savo sutikimą.

         8 straipsnis
   Pagal darbo sutartį dirbančių asmenų apsauga
   1.   Valstybės narės nustato procedūras, kuriomis užtikrinama, kad kompetentingos institucijos ir bet kokios kitos atitinkamos institucijos, dalyvaujančios užtikrinant asmenų, kurie dirba pagal darbo sutartį ir kurie pateikia kompetentingai institucijai pranešimus apie Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimus arba yra tokiais pažeidimais kaltinami, apsaugą nuo keršto, diskriminacijos ar kito pobūdžio nesąžiningo elgesio, kurį lemia pranešimai apie Reglamento (ES) Nr. 596/2014 pažeidimus arba su kuriais jis yra susijęs, veiksmingai keistųsi informacija ir bendradarbiautų.
   2.   1 dalyje nurodytomis procedūromis užtikrinama bent tai, kad:

               a)

               pranešimų teikėjai galėtų susipažinti su išsamia informacija ir patarimais dėl teisių gynimo priemonių ir procedūrų, kuriomis jie gali naudotis pagal nacionalinę teisę, siekdami apsisaugoti nuo nesąžiningo elgesio, įskaitant procedūras, susijusias su piniginės kompensacijos reikalavimu;

               b)

               pranešimų teikėjai galėtų pasinaudoti veiksminga kompetentingų institucijų pagalba, reikalinga bendraujant su bet kokia atitinkama institucija, dalyvaujančia užtikrinant jų apsaugą nuo nesąžiningo elgesio, įskaitant pagalbą, susijusią su pranešimo teikėjo kaip informatoriaus statuso patvirtinimu tuo atveju, kai nagrinėjami darbo ginčai.

         9 straipsnis
   Asmens duomenų apsaugos procedūros
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos saugotų 7 straipsnyje nurodytus įrašus saugioje sistemoje, kuria užtikrinamas konfidencialumas.
   2.   Prieigai prie 1 dalyje nurodytos sistemos taikomi apribojimai, kuriais užtikrinama, kad su joje saugomais duomenimis galėtų susipažinti tik tie kompetentingos institucijos darbuotojai, kuriems susipažinti su tais duomenimis būtina, kad jie galėtų atlikti savo profesines pareigas.
   10 straipsnis
   Duomenų perdavimas kompetentingos institucijos viduje ir už jos ribų
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos būtų nustačiusios tinkamas procedūras, susijusias su pranešimo teikėjo ir asmens, apie kurį pranešta, asmens duomenų perdavimu kompetentingos institucijos viduje ir už jos ribų.
   2.   Valstybės narės užtikrina, kad, perduodant su pranešimu apie pažeidimą susijusius duomenis kompetentingos institucijos viduje ar už jos ribų, nebūtų tiesiogiai arba netiesiogiai atskleista pranešimo teikėjo arba asmens, apie kurį pranešta, tapatybė ir nebūtų nurodytos jokios kitos aplinkybės, pagal kurias būtų galima nustatyti pranešimo teikėjo arba asmens, apie kurį pranešta, tapatybę, išskyrus atvejus, kai toks perdavimas atliekamas laikantis 5 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytos konfidencialumo tvarkos.
   11 straipsnis
   Asmenų, apie kuriuos pranešta, apsaugos procedūros
   1.   Jei asmenų, apie kuriuos pranešta, tapatybė nėra žinoma visuomenei, atitinkama valstybė narė užtikrina, kad jų tapatybės duomenys būtų saugomi bent jau taip pat, kaip asmenų, dėl kurių kompetentinga institucija atlieka tyrimus.
   2.   Asmenų, apie kuriuos pranešta, tapatybės duomenų apsaugai taip pat taikomos 9 straipsnyje nustatytos procedūros.
   12 straipsnis
   Kompetentingų institucijų atliekama procedūrų peržiūra
   Valstybės narės užtikrina, kad jų kompetentingos institucijos reguliariai, bent kas dvejus metus, peržiūrėtų pranešimų apie pažeidimus priėmimo ir su jais susijusių tolesnių veiksmų vykdymo procedūras. Peržiūrėdamos šias procedūras, kompetentingos institucijos atitinkamai pritaiko jas atsižvelgdamos į savo ir į kitų kompetentingų institucijų patirtį ir į rinkos bei technologijų pokyčius.
   III SKYRIUS

      BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

   13 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   Valstybės narės ne vėliau kaip 2016 m. liepos 3 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2016 m. liepos 3 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   14 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   15 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2015 m. gruodžio 17 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OL L 173, 2014 6 12, p. 1.

      (2)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31.


title: 2014 m. vasario 27 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva 2014/37/ES, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/671/EEB dėl saugos diržų ir vaikų tvirtinimo sistemų transporto priemonėse privalomojo naudojimo

text:
28.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 59/32

      KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO DIREKTYVA 2014/37/ES
   2014 m. vasario 27 d.
   kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/671/EEB dėl saugos diržų ir vaikų tvirtinimo sistemų transporto priemonėse privalomojo naudojimo
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Tarybos direktyvą 91/671/EEB dėl saugos diržų ir vaikų tvirtinimo sistemų transporto priemonėse privalomojo naudojimo (1), ypač į jos 7a straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Tarybos sprendimu 97/836/EB (2)1998 m. kovo 24 d. Europos bendrija prisijungė prie Jungtinių Tautų Europos ekonominės komisijos (JT EEK) susitarimo dėl suvienodintų techninių normų priėmimo ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti montuojamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, ir pagal tas normas suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų (toliau – pataisytas 1958 m. susitarimas);

               (2)

               remiantis Sprendimo 97/836/EB II priedo 1 dalimi, pagal pataisytą 1958 m. susitarimą priimtų JT EEK reglamentų techniniai reikalavimai laikomi alternatyviais atitinkamų atskirų Sąjungos direktyvų techniniams priedams, jeigu toms direktyvoms priskiriama tokia pati taikymo sritis ir jeigu JT EEK reglamentams yra parengtos atskiros Sąjungos direktyvos. Tačiau ir toliau galioja papildomos direktyvų nuostatos, pvz., dėl montavimo reikalavimų arba patvirtinimo procedūros;

               (3)

               naujas JT EEK vienodų nuostatų dėl variklinėse transporto priemonėse naudojamų patobulintų vaikų apsaugos sistemų patvirtinimo reglamentas (toliau – reglamentas Nr. 129) buvo parengtas ir priimtas remiant JT EEK;

               (4)

               2013 m. liepos 9 d. reglamentas Nr. 129 įsigaliojo kaip pataisyto 1958 m. susitarimo priedas;

               (5)

               reglamento Nr. 129 norminiai reikalavimai yra alternatyvūs patobulinti reikalavimai, palyginti su taisyklės Nr. 44 „Vienodos nuostatos dėl variklinių transporto priemonių keleiviams vaikams skirtų apsaugos priemonių patvirtinimo („vaikų apsaugos priemonės“)“ (3) reikalavimais, ir atspindi vaikų apsaugos priemonių srityje padarytą technikos pažangą, susijusią, pavyzdžiui, su apsaugos nuo šoninio smūgio bandymais, vaikų iki 15 mėnesių amžiaus sodinimu į galą atsuktoje tvirtinimo sistemoje, suderinamumu su įvairiomis transporto priemonėmis, bandymų manekenais bei stendais ir pritaikomumu įvairaus dydžio vaikams;

               (6)

               Direktyvoje 91/671/EEB nustatyti vaikų tvirtinimo sistemų patvirtinimo ir jų privalomojo naudojimo transporto priemonėse Sąjungoje reikalavimai, todėl ji turėtų būti iš dalies pakeista, siekiant įtraukti vaikų tvirtinimo sistemų, patvirtintų pagal reglamento Nr. 129 techninius reikalavimus, naudojimą;

               (7)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 91/671/EB 7b straipsnį įsteigto komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/671/EEB 2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

               (1)

               1 dalies a punkto i papunktis pakeičiamas taip:

                           „i)

                           valstybės narės reikalauja, kad visi naudojamų M1, N1, N2 ir N3 kategorijų transporto priemonių keleiviai naudotų įrengtas saugos sistemas.
                           Mažesnio kaip 150 cm ūgio vaikai, sėdintys M1, N1, N2 ir N3 kategorijų transporto priemonėse su saugos sistemomis, tvirtinami integruotąja arba neintegruotąja vaikų tvirtinimo sistema, nurodyta 1 straipsnio 4 dalies a ir b punktuose, kuri vaiko fizinėms savybėms pritaikyta pagal:

                                       —

                                       1 straipsnio 3 dalyje numatytą klasifikaciją – vaikų tvirtinimo sistemoms, patvirtintoms pagal šios dalies c punkto i papunktį;

                                       —

                                       gamintojo nurodytą dydžio intervalą ir didžiausią vaiko, kuriam skirta vaikų tvirtinimo sistema, masę – vaikų tvirtinimo sistemoms, patvirtintoms pagal šios dalies c punkto ii papunktį.

                                 M1, N1, N2 ir N3 kategorijų transporto priemonėse, kuriose saugos sistemos neįrengtos:

                                       —

                                       draudžiama vežti jaunesnius kaip trejų metų vaikus,

                                       —

                                       nepažeidžiant ii papunkčio, ne jaunesni kaip trejų metų vaikai, kurių ūgis yra mažesnis kaip 150 cm, sodinami ne priekinėje sėdynėje;“

               (2)

               1 dalies c punktas pakeičiamas taip:

                           „c)

                           naudojama vaikų tvirtinimo sistema turi būti patvirtinta pagal:

                                       i)

                                       JT EEK reglamento Nr. 44/03 ar Direktyvos 77/541/EEB arba

                                       ii)

                                       JT EEK reglamento Nr. 129 standartus

                                 arba bet kokių vėlesnių jų suderintų versijų standartus.
                           Vaikų tvirtinimo sistema įtaisoma vadovaujantis vaikų tvirtinimo sistemos gamintojo pateikta montavimo informacija (pvz., naudojimo instrukcija, informaciniu lapu ar elektroniniu leidiniu), kurioje deklaruojama, kokiu būdu ir kokių tipų transporto priemonėse sistema gali būti naudojama saugiai.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip praėjus šešiems mėnesiams nuo jos įsigaliojimo dienos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstus.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. vasario 27 d.

            Komisijos vardu Pirmininko pavedimu

         Siim KALLAS

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 373, 1991 12 31, p. 26.

      (2)  1997 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimas 97/836/EB dėl Europos bendrijos prisijungimo prie Jungtinių Tautų Europos ekonominės komisijos susitarimo dėl suvienodintų techninių normų priėmimo ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti montuojamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, ir pagal tas normas suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų (OL L 346, 1997 12 17, p. 78).

      (3)  OL L 306, 2007 11 23, p. 1.


title: 2014 m. gruodžio 17 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva 2014/111/ES, kuria atsižvelgiant į tam tikrus Tarptautinės jūrų organizacijos priimtus kodeksus ir su jais susijusius kai kurių konvencijų ir protokolų pakeitimus iš dalies keičiama Direktyva 2009/15/EB  Tekstas svarbus EEE

text:
20.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 366/83

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO DIREKTYVA 2014/111/ES
   2014 m. gruodžio 17 d.
   kuria atsižvelgiant į tam tikrus Tarptautinės jūrų organizacijos priimtus kodeksus ir su jais susijusius kai kurių konvencijų ir protokolų pakeitimus iš dalies keičiama Direktyva 2009/15/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/15/EB dėl laivų patikrinimo ir apžiūros organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų (1), ypač į jos 7 straipsnio 2 dalies antrą sakinį,
   taikydama Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) (2), 5 straipsnyje nustatytą atitikties tikrinimo procedūrą,
   kadangi:

               (1)

               pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio 1 dalį valstybės narės ir Komisija bendradarbiauja, kad atitinkamai nustatytų bendrą poziciją arba principą, kurių laikytųsi tarptautiniuose kompetentinguose forumuose siekdamos sumažinti Sąjungos jūrų teisės aktų ir tarptautinių priemonių prieštaros riziką;

               (2)

               Direktyva 2009/15/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 391/2009 (3) sudaro nuoseklų teisės aktų kompleksą, pagal kurį pripažintų organizacijų veikla reguliuojama nuosekliai, laikantis tų pačių principų ir naudojant tas pačias apibrėžtis. Direktyvos 2009/15/EB 3 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad valstybei narei nusprendus įgalioti organizacijas atlikti laivų, plaukiojančių su jos vėliava, patikrinimus ir apžiūras, susijusius su teisės aktais nustatytais liudijimais, šias pareigas ji patiki tik pripažintoms organizacijoms, kurios pagal tos direktyvos 2 straipsnio g punktą yra pagal Reglamento (EB) Nr. 391/2009 nuostatas pripažintos organizacijos. Todėl taisyklės, kuriomis remiantis patvirtinamos atitinkamos organizacijos, turi poveikio abiems teisės aktams;

               (3)

               kaip apibrėžta Direktyvos 2009/15/EB 2 straipsnio d punkte, tarptautinės konvencijos – tai 1974 m. lapkričio 1 d. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS konvencija), išskyrus jos priedo XI-2 skyrių, 1966 m. balandžio 5 d. Tarptautinė konvencija dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo (Krovininės vaterlinijos konvencija) ir 1973 m. lapkričio 2 d. Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos (MARPOL konvencija) kartu su protokolais ir šių konvencijų papildymais bei atitinkamais privalomais visose valstybėse narėse kodeksais, jų naujausia redakcija;

               (4)

               28-ojoje sesijoje TJO asamblėja priėmė 2013 m. gruodžio 4 d. Rezoliucijoje A.1070(28) pateiktą TJO priemonių įgyvendinimo kodeksą (III kodeksą), o 2013 m. gruodžio 4 d. Rezoliucijoje A.1083(28) išdėstytus Krovininės vaterlinijos konvencijos pakeitimus, pagal kuriuos III kodeksas ir atitinkama vėliavos valstybių audito sistema tampa privalomi;

               (5)

               TJO Jūrų aplinkos apsaugos komitetas (angl. santrumpa MEPC) 66-ojoje sesijoje priėmė 2014 m. balandžio 4 d. Rezoliucijoje MEPC.246(66) išdėstytus 1978 m. protokolo, susijusio su MARPOL konvencija, pakeitimus ir 2014 m. balandžio 4 d. Rezoliucijoje MEPC.247(66) išdėstytus 1997 m. protokolo, susijusio su atitinkamu 1978 m. protokolu iš dalies pakeista MARPOL konvencija, pakeitimus, pagal kuriuos III kodeksas ir atitinkama vėliavos valstybių audito sistema tampa privalomi;

               (6)

               TJO Jūrų saugumo komitetas (angl. santrumpa MSC) 93-ojoje sesijoje priėmė 2014 m. gegužės 22 d. Rezoliucijoje MSC.366(93) išdėstytus SOLAS konvencijos pakeitimus ir 2014 m. gegužės 22 d. Rezoliucijoje MSC.375(93) išdėstytus 1988 m. protokolo, susijusio su Krovininės vaterlinijos konvencija, pakeitimus, pagal kuriuos III kodeksas ir atitinkama vėliavos valstybių audito sistema tampa privalomi;

               (7)

               MEPC 65-ojoje savo sesijoje, o MSC 92-ojoje savo sesijoje priėmė 2013 m. birželio 21 d. Rezoliucijoje MSC.349(92) pateiktą TJO pripažintų organizacijų kodeksą (PO kodeksą);

               (8)

               MEPC 65-ojoje sesijoje priėmė 2013 m. gegužės 17 d. Rezoliucijoje MEPC.238(65) išdėstytus 1978 m. protokolo, susijusio su MARPOL konvencija, pakeitimus, pagal kuriuos PO kodeksas tampa privalomas;

               (9)

               MSC 92-ojoje sesijoje priėmė 2013 m. birželio 21 d. rezoliucijose MSC.350(92) ir MSC.356(92) išdėstytus SOLAS konvencijos ir 1988 m. protokolo, susijusio su Krovininės vaterlinijos konvencija, pakeitimus, pagal kuriuos PO kodeksas tampa privalomas;

               (10)

               todėl numatoma, kad III kodeksas ir PO kodeksas įsigalios 2015 m. sausio 1 d.–2018 m. sausio 1 d. pagal atitinkamose JMO konvencijose nustatytas pakeitimų priėmimo, ratifikavimo ir įsigaliojimo taisykles;

               (11)

               2013 m. gegužės 13 d. Taryba priėmė Sprendimą 2013/268/ES dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinėje jūrų organizacijoje (TJO) dėl tam tikrų kodeksų ir tam tikrų konvencijų bei protokolų susijusių pakeitimų priėmimo (4). Pagal to sprendimo 5 straipsnį Taryba suteikia valstybėms narėms įgaliojimus pareikšti sutikimą, kad šios direktyvos 4–9 konstatuojamosiose dalyse nurodyti pakeitimai atsižvelgiant į Sąjungos interesus ir pateikiant to sprendimo priede pateiktą pareiškimą taptų joms privalomi;

               (12)

               prie Tarybos sprendimo 2013/268/ES pridėtame pareiškime teigiama, kad III kodekse ir PO kodekse yra nustatyti būtiniausi reikalavimai, kuriuos valstybės gali atitinkamai plėtoti ir tobulinti siekdamos saugesnės laivybos ir geresnės aplinkos apsaugos;

               (13)

               Jame taip pat teigiama, kad jokia minėtų kodeksų nuostata negali būti aiškinama taip, kad kokiu nors būdu valstybei narei neleistų ar trukdytų vykdyti pagal Europos Sąjungos teisę nustatytus įsipareigojimus, susijusius su „įstatymuose numatytų sertifikatų“ ir „klasifikacinių sertifikatų“ apibrėžtimis, pripažintoms organizacijoms nustatytų pareigų ir kriterijų apimtimi ir Europos Komisijos pareigomis, susijusiomis su pripažintų organizacijų pripažinimu, vertinimu ir prireikus taisomųjų priemonių ar sankcijų joms taikymu. Pareiškime taip pat teigiama, kad TJO audito atveju valstybė narė nurodys, kad turi būti tikrinama tik atitiktis toms atitinkamų tarptautinių konvencijų nuostatoms, kurias ji pripažino, atsižvelgiant ir į šio pareiškimo sąlygas;

               (14)

               pagal Sąjungos teisinę tvarką Direktyvos 2009/15/EB ir Reglamento (EB) Nr. 391/2009 taikymo sritis apima nuorodas į 3 konstatuojamojoje dalyje išvardytas tarptautines konvencijas. Tokiu būdu TJO konvencijų pakeitimams įsigaliojant tarptautiniu lygmeniu jie tuo pat metu automatiškai perkeliami į Sąjungos teisę, įskaitant ir atitinkamus privalomus kodeksus, kaip antai III kodeksas ir PO kodeksas, kurie priklauso TJO priemonėms, aktualioms taikant Direktyvą 2009/15/EB;

               (15)

               tačiau tarptautinių konvencijų pakeitimai gali būti ir neįtraukiami į Sąjungos jūros teisės aktų taikymo sritį, jei atlikus atitikties tikrinimo procedūrą nustatoma, kad tie pakeitimai atitinka bent vieną iš dviejų Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio 2 dalyje nustatytų kriterijų;

               (16)

               Komisija pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnį įvertino TJO konvencijų pakeitimus ir nustatė, kad tarp III kodekso ir PO kodekso ir tarp Direktyvos 2009/15/EB ir Reglamento (EB) Nr. 391/2009 esama neatitikimų;

               (17)

               pirmas neatitikimas: III kodekso 2 dalies 16.1 punkte pateikiamas būtiniausių išteklių ir procedūrų, kuriuos privalo turėti vėliavos valstybės, sąrašas, įskaitant administracinius nurodymus, susijusius, inter alia, su laivo klasės liudijimais, kurių vėliavos valstybė reikalauja, kad įsitikintų, jog laikomasi laivo konstrukcijos ir mechaninės bei elektros įrangos reikalavimų ir (arba) kitų tarptautinės konvencijos, kurios šalis yra vėliavos valstybė, reikalavimų ar nacionalinių pačios vėliavos valstybės nuostatų reikalavimų. Tačiau, kaip nurodyta 21 konstatuojamojoje dalyje, Sąjunga atskiria teisės aktais nustatytus liudijimus ir laivo klasės liudijimus. Pastarieji yra privataus pobūdžio dokumentai – jie nėra nei vėliavos valstybės aktai, nei išduodami kurios nors vėliavos valstybės vardu. Ši III kodekso nuostata iš tiesų yra susijusi su SOLAS konvencijos II-1 skyriaus A-1 dalies 3-1 taisykle, kurioje numatyta, kad laivai turi būti projektuojami, statomi ir prižiūrimi laikantis konstrukcijos ir mechaninės bei elektros įrangos reikalavimų, nustatytų klasifikacinės bendrovės, kurią pagal XI-1 skyriaus 1 taisyklę pripažino administracija. 1. SOLAS konvencijoje aiškiai nustatyta, kad šis reikalavimas taikomas laivui arba jo teisiniam atstovui vėliavos valstybės atžvilgiu. Be to, vykdydama savo kaip klasifikacinės bendrovės įgaliojimus, pripažinta organizacija išduodama laivo klasės liudijimus laikydamasi savo pačios taisyklių, procedūrų, sąlygų ir privačių sutarčių, kurių vėliavos valstybė nėra pasirašiusi. Todėl ši III kodekso nuostata prieštarauja klasifikacinės ir teisės aktais nustatytos veiklos apibūdinimui, pateiktam dabartiniuose ES teisės aktuose.

               (18)

               antras neatitikimas: pagal III kodekso 2 dalies 18.1 punktą vėliavos valstybė turi reikalauti, kad pripažinta organizacija turėtų pakankamai išteklių, užtikrinančių technines, valdymo ir mokslinių tyrimų galimybes vykdyti jai patikėtas užduotis, tačiau šis reikalavimas galioja „tik kai tai susiję su laivais, turinčiais teisę plaukioti su tos valstybės vėliava“. Tuo tarpu Sąjungos teisėje šis aspektas išreikštas reikalavimu, būtinu įvykdyti norint gauti pripažinimą, kaip išdėstyta Reglamento (EB) Nr. 391/2009 I priedo A dalies 3 punkte nustatytame kriterijuje; jis taikomas visiems organizacijos klasei priskiriamiems laivams, nepriklausomai nuo vėliavos. Minėtą III kodekso nuostatą įtraukus į Sąjungos teisę, Reglamento (EB) Nr. 391/2009 I priedo A dalies 3 punkte nustatytas kriterijus turėtų būti taikomas tik tai pripažintos organizacijos veiklai, kuri susijusi su laivais, plaukiojančiais su valstybių narių vėliavomis, o tai prieštarautų šiuo metu galiojantiems reikalavimams.

               (19)

               trečias neatitikimas: III kodekso 2 dalies 19 punkte nustatyta, kad vėliavos valstybė negali savo pripažintų organizacijų įpareigoti laivams, kurie neturi teisės plaukioti su jos vėliava, taikyti reikalavimų, susijusių, inter alia, su jų klasifikacinėmis taisyklėmis, reikalavimais ar procedūromis. Pagal Direktyvą 2009/15/EB valstybės narės gali įgalioti organizaciją jų vardu išduoti jų laivams teisės aktais nustatytus liudijimus tik jei ta organizacija yra pripažinta ir šiuo tikslu kontroliuojama pagal Reglamentą (EB) Nr. 391/2009. Tokiu būdu pripažintos organizacijos iš esmės turi laikytis tam tikrų reikalavimų, taikomų atitinkamai jų veiklai, susijusiai su visais jų klasifikuotais laivais, nepriklausomai nuo vėliavos. Tie reikalavimai yra dauguma Reglamento (EB) Nr. 391/2009 I priede nustatytų kriterijų, taip pat kiti įpareigojimai, visų pirma nustatytieji to reglamento 10 straipsnio 4 dalyje. Minėtą III kodekso nuostatą įtraukus į Sąjungos teisę, Reglamente (EB) Nr. 391/2009 nustatyti pripažinimo reikalavimai (inter alia, jei tai yra taisyklės, reikalavimai ir procedūros) galiotų tik tai pripažintos organizacijos veiklai, kuri susijusi su laivais, plaukiojančiais su valstybių narių vėliavomis.

               (20)

               ketvirtas neatitikimas: PO kodekso 2 dalies 1.1 punkte pripažinta organizacija apibrėžiama kaip vėliavos valstybės įvertinta organizacija, atitinkanti to kodekso 2 dalies reikalavimus. Tuo tarpu Direktyvos 2009/15/EB 2 dalies g punkte pripažinta organizacija – „pagal Reglamento (EB) Nr. 391/2009 nuostatas pripažinta organizacija“. Remiantis 21–23 konstatuojamosiose dalyse išdėstyta Komisijos analize paaiškėja, kad net kelios PO kodekso 2 dalies nuostatos yra nesuderinamos su Reglamentu (EB) Nr. 391/2009. Taigi, PO kodekse apibrėžta pripažinta organizacija negalėtų tenkinti visų Reglamento (EB) Nr. 391/2009 reikalavimų ir neatitiktų Sąjungos teisėje nustatytos pripažintų organizacijų apibrėžties.

               (21)

               penktas neatitikimas: PO kodekso 2 dalies 1.3 punkte teisės aktais nustatytų liudijimų išdavimas ir teisės aktais nustatytos paslaugos apibrėžiami kaip tos pačios kategorijos veikla, kurią pripažinta organizacija turi teisę vykdyti vėliavos valstybės vardu, įskaitant liudijimų, susijusių tiek su teisės aktais nustatytais reikalavimais, tiek su klasifikaciniais reikalavimais, išdavimą. Direktyvos 2009/15/EB 2 straipsnio i ir k punktuose, priešingai, aiškiai atskiriami teisės aktais nustatyti liudijimai, t. y. vėliavos valstybės arba jos vardu pagal tarptautines konvencijas išduoti liudijimai, ir laivo klasės liudijimai, t. y. laivo tinkamumą konkrečiam laivo naudojimui ar eksploatavimui patvirtinantys dokumentai, kuriuos pagal savo nustatytas ir viešai paskelbtas taisykles ir procedūras išduoda pripažinta organizacija, vykdydama savo, kaip klasifikacinės bendrovės, įgaliojimus. Tai reikštų, kad pagal Sąjungos teisę teisės aktais nustatyti liudijimai ir laivo klasės liudijimai yra atskiri skirtingo pobūdžio dokumentai. Tai yra, teisės aktais nustatyti liudijimai yra viešo pobūdžio, o laivo klasės liudijimai – privataus, ir pastaruosius išduoda klasifikacinė bendrovė pagal savas taisykles, procedūras ir sąlygas. Todėl laivo klasės liudijimai, kuriuos pripažinta organizacija išduoda laivams patvirtindama atitiktį klasifikacinėms taisyklėms ir procedūroms, įskaitant tuos atvejus, kai vėliavos valstybė liudijimus patvirtina kaip atitikties SOLAS konvencijos II-I skyriaus A-1 dalies 3-1 taisyklei įrodymus, yra griežtai privataus pobūdžio dokumentai – jie nėra nei vėliavos valstybės aktai, nei išduodami kurios nors vėliavos valstybės vardu. Tačiau PO kodekse nuolat minima, kad pripažintos organizacijos teisės aktais nustatytus liudijimus išduoda ir teisės aktais nustatytas paslaugas teikia „vėliavos valstybės vardu“, o tai prieštarauja Sąjungos teisėje nustatytam teisiniam atskyrimui. Be minėtos prieštaros, šią PO kodekso nuostatą perkėlus kaip normą į Sąjungos teisinę tvarką, dar kiltų akivaizdi rizika, kad ES nebebus įmanoma užtikrinti Reglamente (EB) Nr. 391/2009 nustatytų pripažinimo reikalavimų, susijusių su visa organizacijos veikla, nepriklausomai nuo vėliavos, vykdymo. Dėl 2 konstatuojamojoje dalyje išaiškintos dviejų priemonių sąsajos ši rizika palies ir Direktyvos 2009/15/EB nuostatų taikymą.

               (22)

               šeštas neatitikimas: PO kodekso 2 dalies 3.9.3.1 punkte numatytas mechanizmas, pagal kurį pripažintos organizacijos bendradarbiauja tarpusavyje pagal bendrą sistemą, kurią nustato vėliavos valstybė siekdama standartizuoti su teisės aktais nustatytų liudijimų išdavimu ir teisės aktais nustatytomis paslaugomis susijusius atitinkamus procesus; o to kodekso 2 dalies 3.9.3.2 punkte reikalaujama, kad „vėliavos valstybė arba jų grupė“ nustatytų sistemą, pagal kurią būtų reguliuojamas jų pripažintų organizacijų bendradarbiavimas sprendžiant techninius ir su sauga susijusius „teisės aktais nustatytų liudijimų išdavimo ir teisės aktais nustatytų paslaugų teikimo laivams (…) atitinkamos vėliavos valstybės vardu“ klausimus. Tuo tarpu pagal Sąjungos teisę pripažintų organizacijų bendradarbiavimas reglamentuojamas Reglamento (EB) Nr. 391/2009 10 straipsnio 1 dalimi, kurioje nustatyta, kad pripažintos organizacijos turi viena su kita periodiškai konsultuotis, siekdamos užtikrinti organizacijų naudojamų taisyklių ir procedūrų bei jų įgyvendinimo lygiavertiškumą ir darną, ir nustatyta medžiagų, įrangos ir detalių klasės liudijimų tarpusavio pripažinimo atitinkamais atvejais sistema. Šios dvi 10 straipsnio 1 dalyje numatytos bendradarbiavimo procedūros galioja pripažintų organizacijų, vykdančių savo, kaip klasifikacinių bendrovių, įgaliojimus, privačiai veiklai, ir todėl yra taikomos nepriklausomai nuo vėliavos. Todėl PO kodekse numatytus bendradarbiavimo mechanizmus įtraukus į Sąjungos teisę, Reglamente (EB) Nr. 391/2009 nustatyta bendradarbiavimo sistema galiotų tik tai pripažintų organizacijų veiklai, kuri susijusi su laivais, plaukiojančiais su valstybių narių vėliavomis, o tai prieštarautų šiuo metu galiojantiems reikalavimams.

               (23)

               septintas neatitikimas: PO kodekso 2 dalies 3.9.3.3 punktas yra identiškas III kodekso 2 dalies 19 punktui, todėl 19 konstatuojamojoje dalyje pateikti argumentai analogiškai galioja ir šiai PO kodekso nuostatai.

               (24)

               jokiomis III kodekso arba PO kodekso nuostatomis niekaip neturėtų būti apribojamos Sąjungos galios pagal Sutartis ir tarptautinę teisę nustatyti atitinkamas sąlygas, pagal kurias būtų suteikiamas pripažinimas organizacijoms, kurios nori gauti valstybių narių įgaliojimus jų vardu vykdyti laivų apžiūros ir liudijimų išdavimo jiems veiklą, siekiant įgyvendinti Sąjungos tikslus, visų pirma, padidinti jūrų saugumą ir aplinkos apsaugą;

               (25)

               Reglamento (EB) Nr. 391/2009 10 straipsnio 1 dalyje nustatyta medžiagų, įrangos ir detalių klasės liudijimų tarpusavio pripažinimo sistema galioja tik Sąjungoje ir tik su valstybių narių vėliavomis plaukiojantiems laivams. Užsienio laivų atveju atitinkami liudijimai pripažįstami atitinkamų ES nepriklausančių vėliavos valstybių nuožiūra joms vykdant savo išimtinę jurisdikciją, visų pirma pagal Jungtinių Tautų jūrų teisės konvenciją (UNCLOS);

               (26)

               remdamasi savo vertinimu Komisija nusprendė, kad ankstesnėse konstatuojamosiose dalyse nurodytos III kodekso ir PO kodekso nuostatos nesuderinamos su Direktyva 2009/15/EB (arba su Reglamentu (EB) Nr. 391/2009 ir todėl atitinkamai su Direktyva 2009/15/EB, nes šie du aktai susiję tarpusavyje, kaip paaiškinta 2 konstatuojamojoje dalyje) ir turėtų būti pašalintos iš jos taikymo srities. Todėl Direktyvos 2009/15/EB 2 straipsnio d punktas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (27)

               kadangi PO kodeksas įsigalioja 2015 m. sausio 1 d., ši direktyva turėtų įsigalioti kuo greičiau po jos paskelbimo;

               (28)

               Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS) nuomonės apie šioje direktyvoje numatytas priemones nepateikė. Buvo nuspręsta, kad reikia įgyvendinimo akto, taigi pirmininkas pateikė jo projektą toliau svarstyti apeliaciniame komitete. Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka apeliacinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2009/15/EB 2 straipsnio d punktas pakeičiamas taip:

      „d)   tarptautinės konvencijos– naujausios redakcijos 1974 m. lapkričio 1 d. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS 74), išskyrus jos priedo XI–2 skyrių, 1966 m. balandžio 5 d. Tarptautinė konvencija dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo ir 1973 m. lapkričio 2 d. Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos (MARPOL) kartu su naujausios redakcijos jų protokolais ir pakeitimais, taip pat atitinkamais visose valstybėse narėse privalomais kodeksais, išskyrus TJO Priemonių įgyvendinimo kodekso 2 dalies 16.1, 18.1 ir 19 punktus ir TJO Pripažintų organizacijų kodekso 2 dalies 1.1, 1.3, 3.9.3.1, 3.9.3.2 ir 3.9.3.3 punktus.“

   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2015 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2016 m. vasario 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gruodžio 17 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OL L 131, 2009 5 28, p. 47.

      (2)  OL L 324, 2002 11 29, p. 1.

      (3)  2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 391/2009 dėl laivų patikrinimo ir apžiūros organizacijų bendrųjų taisyklių ir standartų (OL L 131, 2009 5 28, p. 11).

      (4)  OL L 155, 2013 6 7, p. 3.