title: 1981 m. balandžio 13 d. Komisijos direktyva, iš dalies keičianti Direktyvą 79/490/EEB, derinančią su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/221/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių ir jų priekabų skystųjų degalų bakais ir galiniais apsaugos įtaisais, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31981L0333

Oficialusis leidinys L 131 , 18/05/1981 p. 0004 - 0005 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0116  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0177  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0116  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 11 p. 0177

		Komisijos direktyva1981 m. balandžio 13 d.iš dalies keičianti Direktyvą 79/490/EEB, derinančią su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/221/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių ir jų priekabų skystųjų degalų bakais ir galiniais apsaugos įtaisais, suderinimo(81/333/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 80/1267/EEB [2], ypač į jos 13 straipsnį,atsižvelgdama į 1970 m. kovo 20 d. Tarybos direktyvą 70/221/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių ir jų priekabų skystųjų degalų bakais ir galiniais apsaugos įtaisais, suderinimo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 79/490/EEB [4], ypač į jos 3 straipsnį,kadangi patirtis parodė, kad dabartinė Direktyvos 79/490/EEB priedo II.5.2 punkto formuluotė, susijusi su M1, M2, M3, N1, O1 ir O2 kategorijų transporto priemonių galinės apsaugos įtaisais, nepakankamai aiškiai apibrėžia plotį, dėl kurio būtina išpildyti reikalavimą; kadangi dėl to skirtingos standartizacijos tarnybos gali nustatyti skirtingus reikalavimus, kurie gali prieštarauti Tarybos direktyvai 74/483/EEB [5], susijusiai su M1 kategorijos transporto priemonių į išorę išsikišančiomis dalimis, bei lemti techninius prekybos barjerus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 79/490/EEB iš dalies keičiama taip:Priedo II.5.2 punktas pakeičiamas taip:"II.5.2. Yra laikoma, kad bet kokia M1, M2, M3, N1, O1 ar O2 kategorijos (kategorijos, paremtos tarptautine klasifikacija, yra pateiktos Tarybos direktyvos 70/156/EEB I priedo b punkte) transporto priemonė atitinka II.5.1 punkte nustatytą sąlygą:- jeigu ji atitinka II.5.3 punkte išdėstytas sąlygas arba- jeigu transporto priemonės be krovinio galinės dalies užimamo kelio plotis daugiau nei 55 cm neviršija pločio, kuris už galinės ašies plotį nėra trumpesnis daugiau kaip 10 cm bet kurioje pusėje (išskyrus bet kurią žemai išsikišančią padangą).Kai galinių ašių yra daugiau nei viena, imamas plačiausiosios plotis.Šis reikalavimas privalo būti patenkintas bent jau dėl linijos, kuri turi būti ne toliau kaip 45 cm nuo transporto priemonės labiausiai išsikišusios galinės dalies."2 straipsnisValstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios iki 1981 m. spalio 1 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1981 m. balandžio 13 d.Komisijos varduKarl-Heinz narjesKomisijos narys[1] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[2] OL L 375, 1980 12 31, p. 34.[3] OL L 76, 1970 4 6, p. 23 ir OL L 65, 1979 3 15, p. 42.[4] OL L 128, 1979 5 26, p. 22.[5] OL L 266, 1974 10 2, p. 4.--------------------------------------------------


title: 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/62/ES dėl euro ir kitų valiutų apsaugos nuo padirbinėjimo baudžiamosios teisės priemonėmis, kuria pakeičiamas Tarybos pamatinis sprendimas 2000/383/TVR

text:
2014 5 21

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 151/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/62/ES
         2014 m. gegužės 15 d.
         dėl euro ir kitų valiutų apsaugos nuo padirbinėjimo baudžiamosios teisės priemonėmis, kuria pakeičiamas Tarybos pamatinis sprendimas 2000/383/TVR
         EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 83 straipsnio 1 dalį,
         atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
         teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
         atsižvelgdami į Europos Centrinio Banko nuomonę (1),
         atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
         laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
         kadangi:

                     (1)

                     euro, kaip bendra valiuta, yra naudojamas euro zonos valstybėse narėse ir atlieka svarbų vaidmenį Sąjungos ekonomikoje ir kasdieniame jos piliečių gyvenime. Kita vertus, kadangi nuo euro įvedimo 2002 m. ši valiuta nuolat tampa organizuotų nusikaltėlių grupių, veikiančių pinigų padirbinėjimo srityje, taikiniu, euro padirbinėjimas sukėlė mažiausiai 500 mln. EUR žalos. Todėl visai Sąjungai svarbu kovoti su bet kokia veikla, dėl kurios, padirbinėjant bendrą valiutą, galėtų būti pakenkta euro autentiškumui, ir už ją numatyti baudžiamąją atsakomybę;

                     (2)

                     dėl padirbtų pinigų smarkiai nukenčia visuomenė. Dėl padirbinėjimo nukenčia piliečiai ir įmonės, kuriems neatlyginama, net jeigu padirbtų pinigų jie gavo veiklą vykdydami sąžiningai. Vartotojams gali kilti susirūpinimas dėl pakankamos grynųjų pinigų apsaugos ir jie gali bijoti gauti padirbtų banknotų ir monetų. Todėl visose valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse labai svarbu užtikrinti piliečių, įmonių ir finansų įstaigų pasitikėjimą, kad jie būtų tikri dėl banknotų ir monetų autentiškumo;

                     (3)

                     labai svarbu užtikrinti, kad euro ir kitos valiutos, kurių apyvarta yra teisiškai leista, būtų tinkamai apsaugotos efektyviomis ir veiksmingomis baudžiamosios teisės priemonėmis visose valstybėse narėse;

                     (4)

                     Tarybos reglamentu (EB) Nr. 974/98 (4) valstybės narės, kurių valiuta yra euro, įpareigotos užtikrinti tinkamas sankcijas už euro banknotų ir monetų padirbinėjimą bei klastojimą;

                     (5)

                     Tarybos reglamentuose (EB) Nr. 1338/2001 (5) ir (EB) Nr. 1339/2001 (6) nustatomos priemonės, būtinos euro apsaugai nuo padirbinėjimo, visų pirma padirbtų euro banknotų ir monetų išėmimo iš apyvartos priemonės;

                     (6)

                     1929 m. balandžio 20 d. Ženevoje pasirašytoje Tarptautinėje konvencijoje dėl kovos su pinigų padirbinėjimu ir jos protokole (7) (toliau – Ženevos konvencija) nustatytos veiksmingos valiutos padirbinėjimo prevencijos, baudžiamojo persekiojimo ir baudimo už jį nuostatos. Visų pirma ja siekiama užtikrinti, kad už valiutos padirbinėjimo veikas būtų galima skirti griežtas baudžiamąsias ir kitas sankcijas. Visos Ženevos konvencijos Susitariančiosios Šalys turi taikyti nediskriminavimo principą kitų valiutų, kurios nėra jų nacionalinė valiuta, atžvilgiu;

                     (7)

                     ši direktyva papildo Ženevos konvencijos nuostatas ir sudaro valstybėms narėms lengvesnes sąlygas jas taikyti. Tuo tikslu svarbu, kad valstybės narės būtų Ženevos konvencijos šalys;

                     (8)

                     ši direktyva grindžiama Tarybos pamatiniu sprendimu 2000/383/TVR (8) ir jį atnaujina. Ji papildo to pamatinio sprendimo nuostatas dėl sankcijų lygio, tyrimo priemonių ir padirbtų euro banknotų ir monetų analizės, nustatymo ir suradimo vykstant teismo procesui;

                     (9)

                     šia direktyva turėtų būti apsaugoti visi banknotai ir monetos, kurių apyvarta yra teisiškai leista, neatsižvelgiant į tai, ar jie pagaminti iš popieriaus, metalo ar kokios kitos medžiagos;

                     (10)

                     siekiant užtikrinti euro ir kitų valiutų apsaugą, reikia bendrai apibrėžti su valiutos padirbinėjimu susijusias nusikalstamas veikas, taip pat bendras, veiksmingas, proporcingas ir atgrasomąsias sankcijas, taikytinas ir fiziniams, ir juridiniams asmenims. Kad būtų užtikrintas derėjimas su Ženevos konvencija, šioje direktyvoje turėtų būti numatyta, kad turi būti baudžiama už tas pačias veikas kaip ir Ženevos konvencijoje. Todėl netikrų banknotų ir monetų gaminimas ir platinimas turėtų būti laikomas nusikalstama veika. Atskirai turėtų būti baudžiama už svarbų pasirengimą šioms veikoms, pavyzdžiui, už padirbinėjimo priemonių ir sudedamųjų dalių gaminimą. Apibrėžiant tas veikas siekiama bendro tikslo – atgrasyti nuo bet kokių veiksmų, susijusių su padirbtais banknotais ir monetomis, ir nuo jiems gaminti skirtų priemonių bei kitų įrankių naudojimo;

                     (11)

                     netinkamas autorizuotų spaustuvių ar monetų kalyklų teisėtos įrangos ar medžiagų naudojimas neleistinai banknotų ir monetų gamybai siekiant juos apgaulingai naudoti taip pat turėtų būti laikomas nusikalstama veika. Toks netinkamas naudojimas apima atvejus, kai nacionalinis centrinis bankas arba monetų kalykla ar kitas veiklos leidimą turintis pramonės atstovas gamina banknotus ar monetas viršydamas Europos Centrinio Banko (ECB) nustatytą kvotą. Jis taip pat apima atvejus, kai teisiškai įgaliotos spaustuvės ar monetų kalyklos darbuotojas nesąžiningai naudoja įrangą savo tikslams. Tokie veiksmai turėtų būti baudžiami kaip nusikalstama veika, net jeigu leisti kiekiai ir neviršijami, kadangi į apyvartą išleistų pagamintų banknotų ir monetų nebūtų galima atskirti nuo teisėtai į apyvartą išleistos valiutos;

                     (12)

                     šia direktyva taip pat turėtų būti apsaugoti banknotai ir monetos, kurių ECB arba nacionaliniai centriniai bankai ir monetų kalyklos oficialiai dar neišleido. Taigi, pavyzdžiui, euro monetos su naujomis nacionalinėmis pusėmis arba naujos serijos euro banknotai turėtų būti apsaugoti prieš juos oficialiai išleidžiant į apyvartą;

                     (13)

                     kai tinkama, taip pat turėtų baudžiama už kurstymą, bendrininkavimą ir kėsinimąsi padaryti pagrindines valiutos padirbinėjimo veikas, įskaitant netinkamą teisėtos įrangos ar medžiagų naudojimą ir banknotų ir monetų, kurie dar neišleisti, bet kurie yra skirti išleisti į apyvartą, padirbinėjimą. Pagal šią direktyvą nereikalaujama, kad valstybės narės pradėtų bausti už kėsinimąsi padaryti veiką, susijusią su valiutos padirbinėjimo priemone ir sudedamąja dalimi;

                     (14)

                     tyčia turėtų būti būdinga visiems šioje direktyvoje nustatytų nusikalstamų veikų elementams;

                     (15)

                     valiutos padirbinėjimas valstybėse narėse tradiciškai laikomas nusikaltimu, už kurį skiriamos griežtos sankcijos. Taip yra dėl sunkaus nusikaltimo pobūdžio ir didelio poveikio piliečiams bei įmonėms, taip pat dėl to, kad reikia užtikrinti Sąjungos piliečių pasitikėjimą euro ir kitų valiutų autentiškumu. Tai visų pirma pasakytina apie euro – bendrą valiutą, kurią naudoja daugiau nei 330 mln. euro zonos gyventojų ir kuri yra antra pagal svarbą tarptautinė valiuta;

                     (16)

                     valstybės narės nacionalinės teisės aktuose turėtų numatyti baudžiamąsias sankcijas, susijusias su Sąjungos teisės nuostatomis dėl kovos su valiutos padirbinėjimu. Tos sankcijos turėtų būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasomosios ir turėtų apimti laisvės atėmimą. Šioje direktyvoje numatytas maksimalios laisvės atėmimo bausmės už joje nurodytas nusikalstamas veikas minimalus lygis turėtų būti taikomas bent už sunkiausias tų nusikalstamų veikų formas;

                     (17)

                     skiriamos sankcijos turėtų būti veiksmingos ir atgrasomosios, tačiau neturėtų būti neproporcingos padarytoms veikoms. Nors už tyčinį padirbtos valiutos, kuri buvo gauta veiklą vykdant sąžiningai, realizavimą galėtų būti baudžiama taikant kitokio tipo sankciją pagal valstybių narių nacionalinę teisę, įskaitant baudas, toje nacionalinėje teisėje kaip maksimali sankcija turėtų būti numatytas laisvės atėmimas. Fizinių asmenų laisvės atėmimo sankcijos turės stiprų atgrasomąjį poveikį potencialiems nusikaltėliams visoje Sąjungoje;

                     (18)

                     kadangi šia direktyva nustatomos būtiniausios taisyklės, valstybės narės gali priimti arba toliau taikyti su valiutos padirbinėjimu susijusias nusikalstamas veikas reglamentuojančias griežtesnes taisykles;

                     (19)

                     ši direktyva neturi poveikio nacionalinėje baudžiamojoje teisėje įtvirtintoms bendrosioms taisyklėms ir principams dėl nuosprendžių priėmimo ir vykdymo atsižvelgiant į kiekvieno konkretaus atvejo aplinkybes;

                     (20)

                     kadangi pasitikėjimą banknotų ir monetų autentiškumu taip pat gali sumažinti arba jam pakenkti juridinių asmenų veiksmai, juridiniai asmenys turėtų atsakyti už jų vardu padarytas nusikalstamas veikas;

                     (21)

                     kad būtų užtikrinta valiutos padirbinėjimo veikų tyrimų ir baudžiamojo persekiojimo už jas sėkmė, už tokių veikų tyrimą ir baudžiamąjį persekiojimą už jas atsakingi asmenys turėtų turėti galimybę naudotis veiksmingomis tyrimo priemonėmis, pavyzdžiui, priemonėmis, kurios naudojamos kovojant su organizuotais ar kitais sunkiais nusikaltimais. Tokios priemonės atitinkamais atvejais galėtų apimti, pavyzdžiui, ryšio pranešimų perėmimą, slaptą stebėjimą, įskaitant elektroninį stebėjimą, banko sąskaitų stebėjimą ir kitus finansinius tyrimus. Atsižvelgiant, inter alia, į proporcingumo principą, tokių priemonių naudojimas pagal nacionalinę teisę turėtų būti proporcingas tiriamų nusikalstamų veikų pobūdžiui ir sunkumui. Turėtų būti paisoma teisės į asmens duomenų apsaugą;

                     (22)

                     valstybės narės savo teritorijoje ir savo piliečių padarytų veikų atžvilgiu turėtų nustatyti savo jurisdikciją nuosekliai pagal Ženevos konvenciją ir kitų Sąjungos baudžiamosios teisės aktų nuostatas dėl jurisdikcijos, turint mintyje, kad nusikalstamos veikos paprastai geriausiai tiriamos pagal tos valstybės, kuriose jos padarytos, baudžiamojo teisingumo sistemą;

                     (23)

                     atsižvelgiant į išskirtinę euro reikšmę Sąjungos ekonomikai ir visuomenei, taip pat į specifinę euro, kaip valiutai, pasauliniu mastu kylančią grėsmę, kurią rodo didelis skaičius trečiosiose šalyse veikiančių spaustuvių, reikia imtis papildomų jo apsaugos priemonių. Todėl turėtų būti nustatytas jurisdikcijos principas ne atitinkamos valstybės narės teritorijoje padarytų su euro susijusių veikų atžvilgiu, jeigu veiką padaręs asmuo yra tos valstybės narės teritorijoje ir nėra išduotas, arba jeigu su ta veika susijusių padirbtų euro banknotų ar monetų randama toje valstybėje narėje.
                     Atsižvelgiant į objektyviai kitokią valstybių narių, kurių valiuta yra euro, padėtį, yra tikslinga, kad tokios jurisdikcijos nustatymo prievolė būtų taikoma tik toms valstybėms narėms. Siekiant patraukti baudžiamojon atsakomybėn už 3 straipsnio 1 dalies a punkte, 3 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas veikas, kai jos yra susijusios su 3 straipsnio 1 dalies a punktu, taip pat už kurstymą vykdyti, bendrininkavimą vykdant ir kėsinimąsi įvykdyti tas veikas, jurisdikcijos nustatymui neturėtų būti keliama sąlyga, kad veiksmai sudaro nusikalstamą veiką toje vietoje, kurioje jie buvo įvykdyti. Taikydamos tokią jurisdikciją valstybės narės turėtų atkreipti dėmesį į tai, ar nusikalstamos veikos tiriamos pagal tos valstybės, kuriose jos padarytos, baudžiamojo teisingumo sistemą, ir turėtų paisyti proporcingumo principo, visų pirma atsižvelgdamos į trečiosios šalies už tuos pačius veiksmus paskelbtą apkaltinamąjį nuosprendį;

                     (24)

                     padirbti euro banknotai ir monetos analizuojami ir nustatomi centralizuotai atitinkamai nacionaliniuose analizės centruose arba atitinkamai nacionaliniuose monetų analizės centruose, kurie yra paskirti arba įsteigti Reglamentu (EB) Nr. 1338/2001. Analizuoti, nustatyti ir rasti padirbtus euro banknotus ir monetas taip pat turėtų būti įmanoma vykstant teismo procesui, siekiant paspartinti padirbtų pinigų gamybos šaltinio aptikimą vykdant konkretų nusikalstamų veikų tyrimą ar baudžiamąjį persekiojimą už jas ir užkirsti kelią tokios rūšies padirbtų pinigų tolesniam patekimui į apyvartą bei juos išimti iš apyvartos, tinkamai atsižvelgiant į teisingo ir veiksmingo bylos nagrinėjimo principą. Taip būtų prisidedama prie kovos su padirbinėjimo nusikalstamomis veikomis veiksmingumo ir tuo pačiu metu padidėtų konfiskuotų padirbtų pinigų perdavimų skaičius vykstant baudžiamajam procesui, taikant ribotas išimtis, kai turėtų būti suteikta tik prieiga prie padirbtų pinigų. Apskritai kompetentingos institucijos turėtų leisti padirbtus pinigus fiziškai perduoti nacionaliniams analizės centrams ir nacionaliniams monetų analizės centrams. Tam tikromis aplinkybėmis, pavyzdžiui, kai įrodymus baudžiamajame procese sudaro tik keli padirbti banknotai ar monetos, arba jeigu fiziškai juos perdavus kiltų rizika, kad bus sunaikinti tokie įrodymai, kaip pirštų atspaudai, kompetentingos institucijos turėtų galėti nuspręsti suteikti galimybę susipažinti su banknotais ir monetomis;

                     (25)

                     būtina rinkti palyginamuosius duomenis apie šioje direktyvoje nustatytas nusikalstamas veikas. Kad būtų gauta išsamesnės informacijos apie padirbinėjimo problemą Sąjungos lygmeniu ir taip padedama rasti veiksmingesnių reagavimo būdų, valstybės narės turėtų perduoti Komisijai atitinkamus statistinius duomenis apie nusikalstamų veikų, susijusių su padirbtais banknotais ir monetomis, taip pat patrauktų baudžiamojon atsakomybėn ir nuteistų asmenų skaičių;

                     (26)

                     siekiant tikslo kovoti euro banknotų ir euro monetų padirbinėjimu, susitarimai su trečiosiomis šalimis, visų pirma tomis, kurios naudoja euro kaip valiutą, turėtų būti sudaromi laikantis atitinkamų Sutartyje numatytų procedūrų;

                     (27)

                     šia direktyva paisoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje įtvirtintų pagrindinių teisių ir principų, pirmiausia teisės į laisvę ir saugumą, teisės į privatų ir šeimos gyvenimą, laisvės pasirinkti profesiją ir teisės dirbti, laisvės verstis verslu, teisės į nuosavybę, teisės į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, nekaltumo prezumpcijos ir teisės į gynybą, teisėtumo ir nusikalstamos veikos bei bausmės proporcingumo principų, taip pat teisės nebūti antrą kartą teisiamam ar baudžiamam už tą pačią nusikalstamą veiką. Šia direktyva minėtos teisės ir principai turėtų būti visapusiškai gerbiami ir atitinkamai įgyvendinami;

                     (28)

                     šia direktyva siekiama iš dalies pakeisti ir išplėsti Pamatinio sprendimo 2000/383/TVR nuostatas. Kadangi pakeitimų, kuriuos reikia padaryti, yra daug ir jie yra svarbūs, siekiant aiškumo visas tas pamatinis sprendimas turėtų būti pakeistas valstybių narių, kurioms ši direktyva privaloma, atžvilgiu;

                     (29)

                     kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. apsaugoti euro ir kitas valiutas nuo padirbinėjimo, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl šios direktyvos taikymo masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;

                     (30)

                     pagal prie ES sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą, todėl ji nėra jai privaloma ar taikoma;

                     (31)

                     pagal prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 3 straipsnį Airija pranešė pageidaujanti dalyvauti priimant ir taikant šią direktyvą;

                     (32)

                     pagal prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 1 ir 2 straipsnius bei 4a straipsnio 1 dalį ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui, Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šią direktyvą, todėl ji nėra jai privaloma ar taikoma,

               PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

            1 straipsnis
            Dalykas
            Šia direktyva nustatomos minimalios taisyklės dėl nusikalstamų veikų ir sankcijų apibrėžimo euro ir kitų valiutų padirbinėjimo srityje. Ja taip pat nustatomos bendros nuostatos, skirtos kovai su tomis veikomis sustiprinti ir jų tyrimui pagerinti bei geresniam bendradarbiavimui kovojant su padirbinėjimu užtikrinti.

            2 straipsnis
            Apibrėžtys
            Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:

                        a)

                        valiuta – banknotai ir monetos, kurių apyvarta yra teisiškai leista, įskaitant euro banknotus ir monetas, kurių apyvarta yra teisiškai leista pagal Reglamentą (EB) Nr. 974/98;

                        b)

                        juridinis asmuo – subjektas, turintis teisinį subjektiškumą pagal taikytiną teisę, išskyrus valstybes ar valdžios funkcijas vykdančias viešąsias įstaigas bei viešąsias tarptautines organizacijas.

            3 straipsnis
            Nusikalstamos veikos

               1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už šiuos tyčinius veiksmus būtų baudžiama kaip už nusikalstamą veiką:

                           a)

                           apgaulingą valiutos gaminimą ar perdirbimą bet kuriuo būdu;

                           b)

                           apgaulingą padirbtos valiutos išleidimą į apyvartą;

                           c)

                           padirbtos valiutos įvežimą, išvežimą, gabenimą, gavimą ar įsigijimą numatant ją išleisti į apyvartą ir žinant, kad ji yra padirbta;

                           d)

                           apgaulingą gaminimą, gavimą, įsigijimą ar laikymą:

                                       i)

                                       priemonių, gaminių, kompiuterinių programų ir duomenų bei bet kurių kitų priemonių, specialiai pritaikytų valiutai padirbti ar perdirbti; arba

                                       ii)

                                       apsauginių požymių, pavyzdžiui, hologramų, vandens ženklų ar kitų valiutos sudedamųjų dalių, padedančių apsaugoti nuo padirbinėjimo.

               2.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytus veiksmus būtų baudžiama ir tais atvejais, kai jie yra susiję su banknotais arba monetomis, kurie yra gaminami arba yra pagaminti naudojant teisėtą įrangą ar medžiagas, pažeidžiant teises ar sąlygas, pagal kurias kompetentingos institucijos gali išleisti banknotus arba monetas.

               3.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 1 ir 2 dalyse nurodytus veiksmus būtų baudžiama ir tais atvejais, kai jie yra susiję su banknotais ir monetomis, kurie dar nėra išleisti, tačiau yra skirti išleisti į apyvartą kaip teisėta mokėjimo priemonė.

            4 straipsnis
            Kurstymas, bendrininkavimas ir kėsinimasis

               1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 3 straipsnyje nurodytų veikų kurstymą ar bendrininkavimą jas darant būtų baudžiama kaip už nusikalstamą veiką.

               2.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už kėsinimąsi padaryti 3 straipsnio 1 dalies a, b arba c punkte, 3 straipsnio 2 arba 3 dalyje nurodytą nusikalstamą veiką, kai ji yra susijusi su 3 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytais veiksmais, būtų baudžiama kaip už nusikalstamą veiką.

            5 straipsnis
            Sankcijos fiziniams asmenims

               1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 3 ir 4 straipsniuose nurodytus veiksmus būtų baudžiama taikant veiksmingas, proporcingas ir atgrasomąsias baudžiamąsias sankcijas.

               2.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 3 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytas nusikalstamas veikas, 3 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytas nusikalstamas veikas, kai jos yra susijusios su 3 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytais veiksmais, būtų baudžiama taikant maksimalią sankciją, kuria numatomas laisvės atėmimas.

               3.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 3 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytas nusikalstamas veikas ir 3 straipsnio 3 dalyje nurodytas nusikalstamas veikas, kai jos yra susijusios su 3 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytais veiksmais, būtų baudžiama skiriant maksimalią bent aštuonerių metų laisvės atėmimo bausmę.

               4.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 3 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytas nusikalstamas veikas ir 3 straipsnio 3 dalyje nurodytas nusikalstamas veikas, kai jos yra susijusios su 3 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytais veiksmais, būtų baudžiama skiriant maksimalią bent penkerių metų laisvės atėmimo bausmę.

               5.   Už 3 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytą nusikalstamą veiką valstybės narės gali numatyti kitas veiksmingas, proporcingas ir atgrasomąsias baudžiamąsias sankcijas nei nurodytos šio straipsnio 4 dalyje, įskaitant baudas ir laisvės atėmimą, jei padirbta valiuta buvo gauta nežinant, kad ji yra padirbta, tačiau realizuota žinant, kad ji yra padirbta.

            6 straipsnis
            Juridinių asmenų atsakomybė

               1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad juridiniai asmenys galėtų būti traukiami atsakomybėn už 3 ir 4 straipsniuose nurodytas nusikalstamas veikas, kurias jų naudai padarė asmuo, veikęs individualiai arba kaip tokio juridinio asmens organo narys ir užimantis to juridinio asmens struktūroje vadovaujančias pareigas, jeigu jis turėjo teisę:

                           a)

                           atstovauti juridiniam asmeniui;

                           b)

                           priimti sprendimus juridinio asmens vardu; arba

                           c)

                           vykdyti kontrolę juridinio asmens struktūroje.

               2.   Valstybės narės užtikrina, kad juridinis asmuo galėtų būti traukiamas atsakomybėn, kai dėl šio straipsnio 1 dalyje nurodyto asmens nepakankamos priežiūros arba kontrolės jam pavaldus asmuo galėjo padaryti 3 ir 4 straipsniuose nurodytas nusikalstamas veikas to juridinio asmens naudai.

               3.   Juridinio asmens atsakomybė pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis nepašalina fizinių asmenų, padariusių, kursčiusių ar padėjusių padaryti 3 ir 4 straipsniuose nurodytas nusikalstamas veikas, baudžiamosios atsakomybės.

            7 straipsnis
            Sankcijos juridiniams asmenims
            Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad juridiniam asmeniui, patrauktam atsakomybėn pagal 6 straipsnį, būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomosios sankcijos, kurios apima baudžiamąsias arba ne baudžiamojo pobūdžio baudas ir gali apimti kitas sankcijas, pavyzdžiui:

                        a)

                        teisės į valstybės teikiamas lengvatas arba pagalbą atėmimas;

                        b)

                        laikinas ar nuolatinis teisės verstis komercine veikla atėmimas;

                        c)

                        teisminės priežiūros skyrimas;

                        d)

                        likvidavimas teismo nurodymu;

                        e)

                        laikinas ar galutinis įmonių, su kurių pagalba buvo įvykdyta nusikalstama veika, uždarymas.

            8 straipsnis
            Jurisdikcija

               1.   Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių, kad nustatytų savo jurisdikciją 3 ir 4 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų atžvilgiu, jeigu:

                           a)

                           nusikalstama veika visiškai ar iš dalies padaryta jų teritorijoje; arba

                           b)

                           nusikalstamą veiką padaręs asmuo yra vienas iš jų piliečių.

               2.   Kiekviena valstybė narė, kurios valiuta yra euro, imasi būtinų priemonių, kad nustatytų savo jurisdikciją 3 ir 4 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų, padarytų už jos teritorijos ribų, atžvilgiu, bent jau tais atvejais, kai jos susijusios su euro, ir jeigu:

                           a)

                           nusikalstamą veiką padaręs asmuo yra tos valstybės narės teritorijoje ir nėra išduotas; arba

                           b)

                           su nusikalstama veika susiję padirbti euro banknotai ar monetos yra surandami tos valstybės narės teritorijoje.

                     Siekdama patraukti baudžiamojon atsakomybėn už 3 straipsnio 1 dalies a punkte, 3 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytas nusikalstamas veikas, kai jos yra susijusios su 3 straipsnio 1 dalies a punktu, taip pat už kurstymą vykdyti, bendrininkavimą vykdant ir kėsinimąsi įvykdyti tas nusikalstamas veikas, kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, jog jos jurisdikcijos nustatymui nebūtų keliama sąlyga, kad veiksmai yra nusikalstama veika toje vietoje, kurioje jie buvo įvykdyti.

            9 straipsnis
            Tyrimo priemonės
            Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 3 ir 4 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų tyrimą ar baudžiamąjį persekiojimą atsakingi asmenys, padaliniai ar tarnybos galėtų naudotis veiksmingomis tyrimo priemonėmis, pavyzdžiui, tomis, kurios naudojamos organizuoto nusikalstamumo ar kitų sunkių nusikaltimų atvejais.

            10 straipsnis
            Pareiga perduoti padirbtus euro banknotus ir monetas padirbtų pinigų analizės ir suradimo tikslais
            Valstybės narės užtikrina, kad baudžiamojo proceso metu nacionaliniam analizės centrui ir nacionaliniam monetų analizės centrui būtų leidžiama nedelsiant ištirti įtariamai padirbtus euro banknotus ir monetas, kad būtų galima atlikti jų analizę, nustatymą ir surasti daugiau padirbtų pinigų. Kompetentingos institucijos būtinus pavyzdžius perduoda nedelsdamos ir ne vėliau kaip priėmus galutinį sprendimą dėl baudžiamojo proceso.

            11 straipsnis
            Statistiniai duomenys
            Valstybės narės bent du kartus per metus perduoda Komisijai duomenis apie 3 ir 4 straipsniuose nustatytų nusikalstamų veikų ir už tuose straipsniuose nustatytas nusikalstamas veikas patrauktų baudžiamojon atsakomybėn bei nuteistų asmenų skaičių.

            12 straipsnis
            Komisijos ataskaitos ir peržiūra
            Ne vėliau kaip 2019 m. gegužės 23 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai šios direktyvos taikymo ataskaitą. Ataskaitoje vertinama, kokiu mastu valstybės narės ėmėsi šiai direktyvai įgyvendinti būtinų priemonių. Kartu su ataskaita, jei būtina, pateikiamas atitinkamas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.

            13 straipsnis
            Pamatinio sprendimo 2000/383/TVR pakeitimas
            Pamatinis sprendimas 2000/383/TVR pakeičiamas nedarant poveikio valstybių narių, kurioms ši direktyva privaloma, pareigoms, susijusioms su Pamatinio sprendimo 2000/383/TVR perkėlimo į nacionalinę teisę terminu.
            Valstybių narių, kurioms ši direktyva privaloma, atžvilgiu nuorodos į Pamatinį sprendimą 2000/383/TVR laikomos nuorodomis į šią direktyvą.

            14 straipsnis
            Perkėlimas į nacionalinę teisę

               1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2016 m. gegužės 23 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
               Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.

               2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.

            15 straipsnis
            Įsigaliojimas
            Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

            16 straipsnis
            Adresatai
            Ši direktyva pagal Sutartis skirta valstybėms narėms.

            Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 15 d.

                  Europos Parlamento vardu

                  Pirmininkas

               M. SCHULZ

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               D. KOURKOULAS

            (1)  OL C 179, 2013 6 25, p. 9.

            (2)  OL C 271, 2013 9 19, p. 42.

            (3)  2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimas.

            (4)  1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 974/98 dėl euro įvedimo (OL L 139, 1998 5 11, p. 1).

            (5)  2001 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1338/2001, nustatantis priemones, būtinas euro apsaugai nuo padirbinėjimo (OL L 181, 2001 7 4, p. 6).

            (6)  2001 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1339/2001, išplečiantis Reglamento (EB) Nr. 1338/2001, nustatančio priemones, būtinas euro apsaugai nuo padirbinėjimo, veikimą toms valstybėms narėms, kurios nėra priėmusios euro kaip savo bendros valiutos (OL L 181, 2001 7 4, p. 11).

            (7)  1931 m. Tautų Lygos sutarčių serija, Nr. 2623, p. 372.

            (8)  2000 m. gegužės 29 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2000/383/TVR dėl apsaugos nuo padirbinėjimo griežtinimo kriminalinėmis bausmėmis ir kitokiomis sankcijomis ryšium su euro įvedimu (OL L 140, 2000 6 14, p. 1).


title: 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva dėl prekybos pašarinių augalų sėkla

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31966L0401

Oficialusis leidinys 125 , 11/07/1966 p. 2298 - 2308 specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1965-1966 p. 0115  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1965-1966 p. 0132  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 1 p. 0243  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 1 p. 0174  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 1 p. 0174  specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 1 p. 0131  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 1 p. 0131

		Tarybos direktyva1966 m. birželio 14 d.dėl prekybos pašarinių augalų sėkla(66/401/EEB)EUROPOS EKONOMINĖS BENDRIJOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę,kadangi Europos ekonominės bendrijos žemės ūkyje pašarinių augalų auginimas užima svarbią vietą;kadangi geri pašarinių augalų auginimo rezultatai didžia dalimi priklauso nuo tinkamos sėklos naudojimo; kadangi dėl to tam tikros valstybės narės buvo kuriam laikui apribojusios prekybą pašarinių augalų sėkla leisdamos prekiauti tik aukštos kokybės sėkla; kadangi jos sugebėjo pasinaudoti keletą dešimtmečių plėtojama sisteminga augalų selekcija, padėjusia sukurti pakankamai stabilias ir vienodas pašarinių augalų veisles, kurios savo savybėmis gali būti labai vertingos siekiant numatytų tikslų;kadangi pašarinių augalų auginimas taps produktyvesnis Bendrijoje, jei pasirinktoms veislėms, kuriomis leidžiama prekiauti, valstybės narės taikys vienodas kuo griežtesnes taisykles;kadangi vis dėlto prekybos apribojimai kai kurioms veislėms pateisinami tik tada, jei naudotojas bus tikras, kad tikrai galės įsigyti tų veislių sėklos;kadangi tam tikros valstybės narės šiuo tikslu taiko sertifikavimo schemas, skirtas veislės tapatumui ir grynumui užtikrinti vykdant oficialią kontrolę;kadangi tokia schemos jau taikoma tarptautiniu lygiu; kadangi, be to, Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija sukūrė tarptautinėje prekyboje esančių žolių sėklos veislių sertifikavimo schemą;kadangi pageidautina sukurti vienodą Bendrijos sertifikavimo schemą, pagrįstą patirtimi, įgyta taikant tokią schemą bei nacionalines šio produkto sertifikavimo schemas;kadangi tokia schema turėtų būti taikoma prekybai tiek kitų valstybių narių, tiek vidaus rinkose;kadangi paprastai pašarinių augalų sėkla, kad ir kokiems tikslams auginama, turėtų būti leidžiama prekiauti tik tada, jei ji oficialiai ištiriama ir pagal sertifikavimo taisykles sertifikuojama kaip elitinė sėkla arba sertifikuota sėkla, o tam tikrų genčių ir rūšių sėklos atveju – oficialiai ištiriama ir pripažįstama komercine sėkla; kadangi techninių terminų "elitinė sėkla" ir "sertifikuota sėkla" pasirinkimas grindžiamas jau egzistuojančia tarptautine terminologija;kadangi komercinė sėkla turėtų būti pripažįstama siekiant atsižvelgti į tai, kad ne iš visų augalininkystei svarbių pašarinių augalų genčių ir rūšių iki šiol išauginta pageidaujamos veislės ar pakankamas egzistuojančių veislių sėklos kiekis, kuris patenkintų visus Bendrijos poreikius; kadangi dėl to būtina patvirtinti tam tikrų pašarinių augalų genčių ir rūšių sėklą, kuri, neturėdama veislės pavadinimo, atitinka reglamentų reikalavimus visais kitais atžvilgiais;kadangi pašarinių augalų sėklai, kuri nėra patiekiama į rinką dėl jos nedidelės ekonominės vertės, neturėtų būti taikomos Bendrijos taisyklės; kadangi valstybės narės turėtų išlaikyti teisę tokiai sėklai taikyti specialias nuostatas;kadangi Bendrijos taisyklės neturėtų būti taikomos sėklai, kurią ketinama eksportuoti į trečiąsias šalis;kadangi, siekiant pagerinti ne tik genetinę Bendrijos pašarinių augalų sėklos kokybę, bet ir jos išorinius požymius, reikėtų nustatyti tam tikrus analitinio grynumo ir daigumo reikalavimus;kadangi, siekiant užtikrinti sėklos tapatumą, turi būti nustatytos Bendrijos pakavimo, mėginių ėmimo, uždarymo ir žymėjimo taisyklės; kadangi šiuo tikslu etiketėse turėtų būti nurodomi duomenys, skirti tiek oficialiai kontrolei, tiek naudotojui informuoti, ir aiškiai įrodyti įvairių kategorijų sertifikuotos sėklos Bendrijos sertifikavimą;kadangi tam tikroms valstybėms narėms specialiam naudojimui reikia įvairių genčių ir rūšių pašarinių augalų sėklos mišinių; kadangi, siekiant atsižvelgti į šiuos poreikius, valstybėms narėms turėtų būti leista šiuos mišinius patvirtinti pagal tam tikrus reikalavimus;kadangi, siekdamos užtikrinti, kad prekiaujant būtų laikomasi tiek sėklos kokybės reikalavimų, tiek jos tapatumą užtikrinančių nuostatų, valstybės narės privalo numatyti atitinkamas kontrolės priemones;kadangi šiuos reikalavimus atitinkančiai sėklai, nepažeidžiant Sutarties 36 straipsnio, neturėtų būti taikomi jokie prekybos apribojimai, išskyrus numatytus Bendrijos taisyklėse;kadangi pirmajame etape, iki bus sudarytas bendrasis veislių katalogas, tarp leistinų apribojimų visų pirma turėtų būti valstybių narių teisė riboti prekybą leidžiant prekiauti tik tų veislių sertifikuota sėkla, kuri pasižymi ūkiniu vertingumu ir tinkamumu naudoti jų pačių teritorijoje;kadangi tam tikromis sąlygomis sėkla, kuri kitoje šalyje yra padauginta iš valstybėje narėje sertifikuotos elitinės sėklos, turėtų būti pripažįstama lygiaverte toje valstybėje narėje padaugintai sėklai;kadangi, kita vertus, reikėtų numatyti leidimą Bendrijoje prekiauti pašarinių augalų sėkla, išauginta trečiosiose šalyse, jei šiai sėklai bus suteikiamos tokios pačios garantijos, kokios yra suteikiamos Bendrijoje oficialiai sertifikuotai arba oficialiai pripažintai komercinei sėklai, ir bus laikomasi Bendrijos taisyklių;kadangi laikotarpiais, kai kyla sunkumų gaunant įvairių kategorijų sertifikuotos sėklos arba komercinės sėklos, turėtų būti leista laikinai prekiauti sėkla, atitinkančia ne tokius griežtus reikalavimus;kadangi, siekiant suderinti įvairiose valstybėse narėse taikomus techninius sertifikavimo metodus ir sudaryti sąlygas ateityje palyginti Bendrijoje sertifikuotą sėklą su sėkla iš trečiųjų šalių, valstybėse narėse reikėtų įrengti Bendrijos bandymų laukus, kad būtų galima atlikti kasmetinius sėklos, priklausančios įvairioms "sertifikuotos sėklos" kategorijoms a posteriori kontrolę;kadangi Komisijai reikėtų pavesti patvirtinti tam tikras priemones dėl šios direktyvos taikymo; kadangi, norint palengvinti siūlomų priemonių įgyvendinimą, turėtų būti numatyta valstybių narių ir Komisijos glaudaus bendradarbiavimo Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatiniame komitete tvarka,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva taikoma pašarinių augalų sėklai, parduodamai Bendrijoje, nepriklausomai nuo išaugintos sėklos numatytos naudojimo paskirties.2 straipsnisŠioje direktyvoje vartojami šie apibrėžimai:A. Pašariniai augalai: šių genčių ir rūšių augalai:a)Gramineae | Žolės |Agrostis spec. | smilga |Alopecurus pratensis L. | pievinis pašiaušėlis |Arrehnatherum elatius (L.) J. et C. Presl. | aukštoji aviža |Dactylis glomerata L. | paprastoji šunažolė |Festuca arundinacea Schreb. | nendrinis eraičinas |Festuca ovina L. | avinis eraičinas |Festuca pratensis Huds. | tikrasis eraičinas |Festuca rubra L. | raudonasis eraičinas |Lolium spec. | svidrė |Phleum pratense L. | pašarinis motiejukas |Poa spec. | miglė |Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. | gelsvoji visgė |b)Leguminosae | Ankštiniai augalai |Lotus corniculatus L. | paprastasis garždenis |Lupinus spec., išskyrus | lubinas, išskyrus |Lupinus perennis L. | daugiametį lubiną |Medicago lupulina L. | apyninė liucerna |Medicago sativa L. | mėlynžiedė liucerna |Medicago varia Martyn. | margoji liucerna |Onobrychis sativa Lam. | mėlynžiedis esparcetas |Pisum arvense L. | dirvinis žirnis |Trifolium hybridum L. | rausvasis dobilas |Trifolium incarnatum L. | purpurinis dobilas |Trifolium pratense L. | raudonasis dobilas |Trifolium repens L. | baltasis dobilas |Vicia spec. išskyrus Vicia faba major L. | vikis ir pupa, išskyrus pašarines pupas |B. Elitinė sėkla:1) Selekcinių veislių sėkla: sėkla:a) ruošiama selekcininkų pagal patvirtintus veislės palaikymo metodus;b) skirta auginti sėklai, priklausančiai kategorijai "sertifikuota sėkla";c) pagal 4 straipsnio nuostatas atitinkanti I ir II prieduose išdėstytus reikalavimus, keliamus elitinei sėklai;d) atitinkanti pirmiau nurodytus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą.2) Vietinių veislių sėkla: sėkla:a) kuri oficialiai kontroliuojant buvo išauginta iš medžiagos, kuri oficialiai pr ipažįstama vietine veisle, viename ar keliuose ūkiuose, įsikūrusiuose aiškiai pažymėtuose kilmės regionuose;b) skirta auginti sėklai, priklausančiai kategorijai "sertifikuota sėkla";c) pagal 4 straipsnio nuostatas atitinkanti I ir II prieduose išdėstytus reikalavimus, keliamus elitinei sėklai, ird) atitinkanti pirmiau nurodytus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą.C. Sertifikuota sėkla: sėkla:a) tiesiogiai išauginta iš tam tikros veislės elitinės sėklos ar sertifikuotos sėklos;b) skirta auginti sėklai, priklausančiai kategorijai "sertifikuota sėkla" arba augalams auginti;c) pagal 4 straipsnio b punkto nuostatas atitinkanti I ir II prieduose išdėstytus reikalavimus, keliamus sertifikuotai sėklai, beid) atitinkanti pirmiau nurodytus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą.D. Komercinė sėkla: sėkla:a) identifikuojama kaip priklausianti rūšiai;b) pagal 4 straipsnio b punkto nuostatas atitinkanti II priede išdėstytus reikalavimus, keliamus komercinei sėklai, beic) atitinkanti pirmiau nurodytus reikalavimus, kaip nustatyta atlikus oficialų tyrimą.E. Oficialios priemonės: priemonės, kurių imasi:a) valstybinės valdžios institucijos, arbab) bet kuris pagal viešąją ar privatinę teisę veikiantis juridinis asmuo valstybės atsakomybe; arbac) jei tai papildoma veikla, kurią taip pat kontroliuoja valstybė – bet kuris tam tikslui atitinkamai prisaikdintas fizinis asmuo,jei tokios priemonės b ir c punktuose minimiems asmenims nesuteikia asmeninės naudos.3 straipsnis1. Valstybės narės numato, kad:Dactylis glomerata paprastosios šunažolėsFestuca arundinacea nendrinio eraičinoFestuca pratenses tikrojo eraičinoFestuca rubraL. raudonojo eraičinoLolium svidrėsPhleum pratense L. pašarinio motiejukoMedicago sativa mėlynžiedės liucernosMedicago varia margosios liucernosPisum arvense dirvinio žirnioTrifolium repens baltojo dobilosėkla negali būti pateikiama į rinką, jei ji nėra oficialiai sertifikuota kaip "elitinė sėkla" arba "sertifikuota sėkla" ir neatitinka II priede išdėstytų reikalavimų.2. Valstybės narės numato, kad 1 dalyje nepaminėtų pašarinių augalų genčių ir rūšių sėkla negali būti pateikiama į rinką, jei ji nėra oficialiai sertifikuota kaip "elitinė sėkla", "sertifikuota sėkla" arba ji nėra komercinė sėkla ir jei sėkla taip pat neatitinka II priede išdėstytų reikalavimų.3. 21 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija gali numatyti, kad praėjus nustatytoms datoms 1 dalyje nepaminėtų pašarinių augalų genčių ir rūšių sėkla nebūtų pateikiama į rinką, jei ji nėra oficialiai sertifikuota kaip "elitinė sėkla" arba "sertifikuota sėkla".4. Valstybės narės užtikrina, kad oficialūs tyrimai būtų atliekami pagal dabartinius tarptautinius metodus, jei tokie metodai egzistuoja.5. Valstybės narės gali numatyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo 1 ir 2 dalių, taikomas:a) iki elitinės sėklos buvusioms reprodukcijoms priklausančiai selekcinei sėklai;b) bandymams ar moksliniams tikslams;c) selekciniam darbui;d) išaugintai sėklai, parduodamai perdirbimui, jei užtikrinamas sėklos tapatumas.4 straipsnisTačiau valstybės narės, nukrypdamos nuo 3 straipsnio nuostatų:a) gali leisti oficialiai sertifikuoti ir parduoti elitinę sėklą, kuri neatitinka II priede išdėstytų daigumo reikalavimų; analogiška išlyga gali būti taikoma sertifikuotai Trifolium pratense L. sėklai, jei ta sėkla yra skirta tolimesniam kitos sertifikuotos sėklos auginimui.Pirmiau minėtais atvejais imamasi visų reikalingų priemonių užtikrinti, kad tiekėjas garantuotų konkretų daigumą, kurį jis nurodo specialioje etiketėje kartu su savo pavadinimu ar pavarde, adresu bei sėklos partijos referencinis numeris parduodamas sėklą;b) kad būtų galima greitai įsigyti sėklą, nors dar nebaigtas oficialus tyrimas, skirtas patikrinti, ar sėkla atitinka II priede išdėstytus daigumo reikalavimus, gali leisti oficialiai sertifikuoti ar pripažinti ir parduoti pirmajam pirkėjui "elitinės sėklos", "sertifikuotos sėklos" ar "komercinės sėklos" kategorijoms priklausančią sėklą. Sertifikuojama ar pripažįstama tik pateikus parengtinio sėklos analitinio tyrimo pažymą, jeigu nurodomas pirmojo gavėjo pavadinimas ar pavardė ir adresas; imamasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad tiekėjas garantuotų parengtiniu tyrimu nustatytą daigumą; šis daigumas nurodomas specialioje etiketėje kartu su tiekėjo pavadinimu ar pavarde, adresu ir partijos referenciniu numeriu parduodant sėklą;Šios nuostatos netaikomos iš trečiųjų šalių importuotai sėklai, jei 15 straipsnyje nenumatytos kitokios dauginimo už Bendrijos ribų nuostatos.5 straipsnisValstybės narės gali taikyti papildomus arba griežtesnius reikalavimus sėklos sertifikavimui ir jų teritorijoje išaugintos komercinės sėklos tyrimui, nei nurodyti I ir II prieduose.6 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė sudaro oficialiai leistų sertifikuoti jos teritorijoje pašarinių augalų veislių sąrašą; sąraše nurodomos pagrindinės morfologinės arba fiziologinės savybės, pagal kurias gali būti viena nuo kitos atskiriamos augalų veislės, gautos tiesiogiai iš sėklos, priklausančios "sertifikuotos sėklos" kategorijai, nurodomas kiekvienos veislės sėklos, kilusios iš elitinės sėklos, oficialiai nustatytas maksimalus reprodukcijų skaičius sėklos sertifikavimui. Auginant vietines veisles sąraše nurodomas kilmės regionas.2. Sertifikuojant hibridines arba sintetines veisles, institucijos, atsakingos už sėklos pripažinimą ir sertifikavimą, informuojamos apie genealoginius komponentus. Valstybės narės užtikrina, kad tyrimo rezultatai ir genealoginių komponentų aprašymas, selekcininkui reikalaujant, būtų įslaptinti.3. Veislė yra tinkama sertifikuoti, jei oficialiais arba oficialiai kontroliuojamais tyrimais, ypač a posteriori kontrole, nustatoma, kad tokia veislė yra pakankamai vienoda ir stabili.4. Tinkamos veislės yra sistemingai oficialiai tikrinamos. Jei nebesilaikoma kurio nors tinkamumo sertifikavimui reikalavimo, pripažinimas panaikinamas, o veislė išbraukiama iš sąrašo.5. Šie sąrašai ir padaryti jų pakeitimai nedelsiant siunčiami Komisijai, kuri juos perduoda kitoms valstybėms narėms.7 straipsnis1. Valstybės narės reikalauja, kad siekiant patikrinti veisles, ištirti sertifikavimui skirtą sėklą ir komercinę sėklą, mėginiai būtų imami oficialiai pagal atitinkamus metodus.2. Sertifikavimui skirtos sėklos ir komercinės sėklos ištyrimui mėginiai imami iš vienodų partijų; didžiausias partijos svoris ir mažiausias mėginio svoris nurodyti III priede.8 straipsnis1. Valstybės narės reikalauja, kad elitine sėkla, sertifikuota sėkla ir komercine sėkla būtų prekiaujama tik pakankamai vienodomis siuntomis ir uždarytose pakuotėse, turinčiose uždarymo įtaisą ir pažymėtose pagal 9 ir 10 straipsnius.2. Valstybės narės prekybai galutiniam naudotojui skirtais nedideliais kiekiais gali taikyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo 1 dalies, dėl sėklos pakavimo, uždarymo ir žymėjimo.9 straipsnis1. Valstybės narės reikalauja, kad elitinės sėklos, sertifikuotos sėklos ir komercinės sėklos pakuotės būtų oficialiai uždaromos taip, kad atidarant pakuotę uždarymo įtaisas būtų sugadinamas ir pakuotės nebūtų galima uždaryti iš naujo.2. Pakuotės iš naujo uždaromos tik oficialiai. Jei pakuotės uždaromos iš naujo, pagal 10 straipsnio 1 dalį būtinoje etikėje nurodomas uždarymo faktas, naujo uždarymo data ir už tai atsakinga institucija.10 straipsnis1. Valstybės narės reikalauja, kad elitinės sėklos, sertifikuotos sėklos ir komercinės sėklos pakuotės:a) išorinėje pusėje būtų paženklintos oficialia etikete viena iš oficialių Bendrijos kalbų pagal IV priede išdėstytas specifikacijas; etiketė pritvirtinama oficialia plomba ar spaudu; elitinei sėklai naudojamos baltos, sertifikuotai pirmosios elitinės sėklos reprodukcijos sėklai – mėlynos, sertifikuotai vėlesnių reprodukcijų sėklai – raudonos, o komercinei sėklai – tamsiai geltonos spalvos etiketės; parduodant sėklą kitose valstybėse narėse, etiketėje nurodoma oficialaus uždarymo data; jei, kaip numatyta 4 straipsnio a punkte, elitinė sėkla arba sertifikuota sėkla neatitinka II priede išdėstytų daigumo reikalavimų, tai turi būti nurodyta etiketėje;b) turėtų tokios pat spalvos kaip ir etiketė oficialų dokumentą, kuriame būtų nurodyta tokia pati informacija, kokia turi būti pateikta etiketėje pagal IV priedą; šio dokumento nereikia, jei informacija neištrinamais spaudmenimis užrašoma ant pakuotės.2. Valstybės narės gali:a) reikalauti, kad visais atvejais oficialaus uždarymo data būtų nurodyta etiketėje;b) mažomis pakuotėms numatyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo 1 dalies.11 straipsnisŠi direktyva neturi įtakos valstybių narių teisei reikalauti, kad 4 straipsnyje nenumatytais atvejais elitinės sėklos, sertifikuotos sėklos ir komercinės sėklos pakuotės, nepriklausomai nuo to, ar sėkla išaugintos toje valstybėje, ar importuota, būtų paženklintos tiekėjo etikete, jei sėklą ketinama parduoti tos valstybės teritorijoje.12 straipsnisValstybės narės reikalauja, kad apie bet kokį elitinės sėklos, sertifikuotos sėklos ir komercinės sėklos cheminį apdorojimą būtų nurodyta oficialioje etiketėje arba tiekėjo etiketėje bei ant pakuotės arba jos viduje.13 straipsnis1. Valstybės narės gali leisti prekiauti pašarinių augalų sėklos mišiniais, susidedančiais iš įvairių genčių ir rūšių pašarinių augalų sėklos, arba mišiniais, kuriuose yra augalų, kurie nėra pašariniai augalai tokia prasme kaip vartojama šioje direktyvoje, sėklos, jei įvairios mišinio sudėtinės dalys, prieš jas sumaišant, atitiko joms taikomas pardavimo taisykles.2. Taikomos 8, 9, ir 11 straipsnių nuostatos bei 10 straipsnio nuostatas, išskyrus tai, kad sėklos mišiniams žymėti naudojama žalios spalvos etiketė.14 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad elitinei sėklai ir sertifikuotai sėklai, kuri yra oficialiai sertifikuota ir kurios pakuotės buvo oficialiai pažymėtos bei uždarytos pagal šią direktyvą, ir komercinei sėklai, kurios pakuotės buvo oficialiai pažymėtos ir uždarytos pagal šią direktyvą, nebūtų taikomi jokie kiti prekybos apribojimai dėl jų savybių, tyrimo sąlygų, žymėjimo ir uždarymo nei nustatyti šioje direktyvoje.2. Valstybės narės gali:a) tais atvejais, jei Komisija nesiima 3 straipsnio 3 dalyje numatytų priemonių ir jokios priemonės neįsigalioja, numatyti, kad praėjus nustatytoms datoms 3 straipsnio 1 dalyje nepaminėtų pašarinių augalų genčių ir rūšių sėkla nebūtų pateikiama į rinką, jei ji nėra oficialiai sertifikuota kaip "elitinė sėkla" arba "sertifikuota sėkla";b) priimti nuostatas dėl priimtino didžiausio sėklos drėgnumo ją parduodant;c) apriboti prekybą sertifikuotas pašarinių augalų sėkla leisdama prekiauti tik sertifikuota pirmosios reprodukcijos pašarinių augalų sėkla;d) iki bus sudarytas bendrasis veislių katalogas, bet ne vėliau kaip 1970 m. sausio 1 d., apriboti prekybą pašarinių augalų sėkla leisdama prekiauti tik tomis veislėmis, kurios yra įtrauktos į nacionalinį sąrašą, pagrįstą jų ūkiniu vertingumu ir tinkamumu naudoti toje teritorijoje; tiek iš kitų valstybių narių įsigytoms, tiek vietinėms veislėms taikomos tos pačios įtraukimo į sąrašą sąlygos.15 straipsnisValstybės narės numato, kad pašarinių augalų sėkla, išauginta tiesiogiai iš elitinės sėklos, kuri yra sertifikuota vienoje valstybėje narėje, o nuimta kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje, būtų laikoma lygiaverte sertifikuota pirmosios reprodukcijos sėklai, išaugintai iš elitinės sėklos, nuimtos elitinę sėklą išauginusioje valstybėje, jei atliktas sėklos aprobavimas, atitinkantis I priede nustatytus reikalavimus, ir jei oficialus tyrimas rodo, kad ji atitinka II priede išdėstytus sertifikuotai sėklai keliamus reikalavimus.16 straipsnis1. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma nustato, ar:a) 15 straipsnyje numatytu atveju aprobavimo rezultatai trečiojoje šalyje atitinka I priede nustatytus reikalavimus;b) pašarinių augalų sėkla, nuimta trečiojoje šalyje, kuriai suteikiamos tokios pačios garantijos dėl požymių, tyrimo priemonių, tapatumo užtikrinimo, žymėjimo ir kontrolės, visais šiais atžvilgiais yra lygiavertė elitinei sėklai, sertifikuotai sėklai arba komercinei sėklai, išaugintai Bendrijoje ir atitinkančiai šios direktyvos nuostatas.2. Kol Taryba priims 1 dalyje numatytą sprendimą, valstybės narės turi teisę pačios priimti tuos sprendimus. Šios teisės galiojimas baigiasi 1969 m. liepos 1 dieną.17 straipsnis1. Siekdama panaikinti laikinus bendro pobūdžio elitinės sėklos, sertifikuotos sėklos ar komercinės sėklos tiekimo sunkumus, atsirandančius vienoje ar keliose valstybėse narėse, kurių negalima įveikti Bendrijoje, Komisija 21 straipsnyje numatyta tvarka įgalioja vieną ar kelias valstybes nares tam tikrą laikotarpį, kurį turi nustatyti Komisija, leisti prekiauti sėkla, priklausančia kategorijai, kuriai keliami ne tokie griežti reikalavimai.2. Bet kurios konkrečios veislės sėklos kategorija ženklinama būtent tai kategorijai numatyta oficialia etikete; visais kitais atvejais naudojama komercinei sėklai skirta etiketė. Etiketėje visada nurodoma, kad ši sėkla priklauso kategorijai, kuriai keliami ne tokie griežti reikalavimai.18 straipsnisŠi direktyva netaikoma pašarinių augalų sėklai, kai nurodoma, kad ji yra skirta eksportui į trečiąsias šalis.19 straipsnisValstybės narės imasi tinkamų priemonių, kad pardavimo metu pašarinių augalų sėkla būtų oficialiai kontroliuojama, bent jau imant kontrolinius mėginius siekiant nustatyti, ar laikomasi šios direktyvos reikalavimų.20 straipsnis1. Bendrijos bandymų laukai įrengiami Bendrijoje, kad būtų galima atlikti kasmetinius tyrimams atrinktos sėklos mėginių a posteriori kontrolę; šiuos laukus tikrina 21 straipsnyje minimas Komitetas.2. Pirmajame tokių lyginamųjų tyrimų etape suderinami techniniai sertifikavimo metodai, kad būtų galima gauti lygiaverčius rezultatus. Pasiekus šį tikslą, kasmet parengiamos metinės tokių lyginamųjų tyrimų pažangos ataskaitos, kurios konfidencialiai siunčiamos valstybėms narėms bei Komisijai. 12 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija nustato pirmosios ataskaitos pateikimo dieną.3. 21 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija imasi reikiamų priemonių lyginamiesiems tyrimams atlikti. Taip pat gali būti atliekami pašarinių augalų, išaugintų trečiosiose šalyse, lyginamieji tyrimai.21 straipsnis1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje numatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva ar valstybės narės atstovo prašymu klausimus perduoda Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatiniam komitetui (toliau – komitetas), įsteigtam 1966 m. birželio 14 d. Tarybos sprendimu [2].2. Komitete valstybių narių balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl šių priemonių pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonės tvirtinamos dvylikos balsų dauguma.4. Komisija patvirtina priemones, kurių imamasi nedelsiant. Tačiau, kai šios priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama apie taip praneša Tarybai. Tokiu atveju Komisija gali atidėti patvirtintų priemonių taikymą ne ilgiau kaip vienam mėnesiui nuo tokio pranešimo dienos.Taryba kvalifikuota balsų dauguma per vieną mėnesį gali priimti kitokį sprendimą.22 straipsnisŠi direktyva nepažeidžia nacionalinių įstatymų nuostatų, pateisinamų dėl žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatos ir gyvybės apsaugos arba pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos.23 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1968 m. liepos 1 d., įgyvendina 14 straipsnio 1 dalies nuostatas, o ne vėliau kaip 1969 m. liepos 1 d. – visas kitas šios direktyvos ir jos priedų nuostatas. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.24 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms,Priimta Briuselyje, 1966 m. birželio 14 d.Tarybos varduPirmininkasP. Werner[1] OL 109, 1964 7 9, p. 1751/64.[2] OL 125, 1966 7 11, p. 2289/66.--------------------------------------------------I PRIEDASPasėlių sertifikavimo reikalavimai1. Pasėliai yra pakankamai tapačios ir grynos veislės.2. Prieš nuimant sėklą atliekamas ne mažiau kaip vienas oficialus aprobavimas.3. Laukas įdirbamas taip, o pasėliai yra tokio augimo tarpsnio, kad būtų galima tinkamai patikrinti jų tapatumą ir veislės grynumą.4. Lauke augintas priešsėlis turi derėti prie sėklai auginamų rūšių ir veislių augalų auginimo.5. Kryžmadulkių augalų rūšys nuo tų pačių rūšių, bet kitų veislių pasėlių, nuo tos pačios veislės augalų su aiškiais išsigimimo požymiais ir nuo giminingų rūšių pasėlių, auginamos tokiais minimaliais atstumais, kurio neišlaikius gali įvykti nepageidaujamas svetimas apdulkinimas:| Atstumas iki dauginimo laukų |ne didesnis nei 2 hektarai | didesnis nei 2 hektarai |a)Dauginimui skirta sėkla | 200 m | 100 m |b)Sėkla, iš kurios bus auginami pašariniai augalai | 100 m | 50 m |Šių atstumų galima nesilaikyti, jei yra pakankamai apsisaugota nuo nepageidaujamo pašalinio apsidulkinimo.--------------------------------------------------II PRIEDASReikalavimai, kuriuos turi atitikti sėklaI. SERTIFIKUOTA SĖKLA1. Sėkla yra pakankamai tapačios ir grynos veislės.2. Ligų, menkinančių sėklos vertę, yra kuo mažiau.3. Sėkla taip pat atitinka:A. Standartai:Rūšis | Grynumas, ne mažiau kaip (% svorio) | Didžiausias piktžolių sėklų kiekis (% svorio) | Minimalus daigumas (% grynos sėklos) |a)GramineaeAgrostis alba | 90 | 1 | 80 |Agrostis al spec. | 90 | 1 | 75 |Alopecurus pratensis L. | 75 | 1,5 | 70 |Arrhenatherum elatius (L.) J. ir C. Presl. | 90 | 1 | 80 |Dactylis glomerata L. | 90 | 1 | 80 |Festuca arundinacea Schreb. | 95 | 1 | 80 |Festuca ovina L. | 85 | 1 | 75 |Festuca pratensis Huds. | 95 | 1 | 80 |Festuca rubra L. | 90 | 1 | 75 |Lolium multiflorum spec. italicum | 96 | 1 | 75 |Lolium al. spec. | 96 | 1 | 80 |Phleum pratense L. | 95 | 0,5 | 80 |Poa spec. | 85 | 1 | 75 |Trisetum flavescens (L.) Pal Beauv. | 75 | 1 | 75 |Rūšis | Grynumas, ne mažiau kaip (% svorio) | Didžiausias piktžolių sėklų kiekis (% svorio) | Minimalus daigumas (% grynos sėklos) | Didžiausias kietųjų sėklų kiekis (% grynos sėklos) |b)LeguminosaeLotus corniculatus L. | 95 | 0,8 | 75 | 40 |Lupinus spec. | 98 | 0,1 | 80 | 20 |Medicago lupulina L. | 97 | 0,8 | 80 | 20 |Medicago sativa L. | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Medicago varia Martyn | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Onobrychis sativa L. | 95 | 1,5 | 75 | 20 |Pisum arvense L. | 97 | 0,1 | 80 | – |Trifolium hybridum L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium incarnatum L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium pratense L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium repens var. giganteum | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Trifolium repens L. | 97 | 0,8 | 80 | 20 |Vicia faba | 97 | 0,1 | 85 | 20 |Vicia al. spec. | 97 | 0,5 | 85 | 20 |B. Pastabos:a) neviršijant didžiausio nurodyto kiekio, esamos kietosios sėklos laikomos galinčiomis sudygti sėklomis;b) visa po pirminio apdorojimo nesudygusi šviežia ir sveika sėkla laikoma sudygusia sėkla;c) sėkla turi būti neužkrėsta Avena fatua ir Cuscuta; tačiau viena Avena fatua ar Cuscuta sėkla 100 gramų sėklos mėginyje nelaikoma priemaiša, jei kitas 200 gramų sėklos mėginys neužkrėstas Avena fatua ar Cuscuta;d) Alopercurus myosuroides sėklos svoris neviršija 0,3 %;e) kitų auginamų augalų sėklos svoris neviršija 1 %; Poa rūšių atveju, 1 % kitų Poa rūšių sėklos nelaikomas priemaiša.C. Specialūs reikalavimai Lupinus spec.:a) kitos spalvos lubinų sėklos kiekis neviršija 1 %;b) karčiųjų lubinų sėklos kiekis saldžiųjų lubinų sėkloje neviršija:5 %, jei tai yra sertifikuota pirmosios reprodukcijos sėkla,3 %, jei tai yra sertifikuota vėlesnių reprodukcijų sėkla.II. ELITINĖ SĖKLALaikantis toliau išdėstytų papildomų nuostatų, elitinei sėklai taikomi šio priedo I skirsnyje nurodyti reikalavimai:1) Kitų augalų sėklos svoris neviršija 0,2 %; iš jų kitų auginamų augalų ir piktžolių sėklų svoris neviršija 0,1 %.2) Alopecurus myosuroides sėklos kiekis 25 gramų sėklos mėginyje neviršija 5.3) Lupinus spec.: karčiųjų lubinų sėklos kiekis saldžiųjų lubinų sėkloje neviršija 1 %.III. KOMERCINĖ SĖKLALaikantis toliau išdėstytų papildomų nuostatų, komercinei sėklai taikomi šio priedo 2 ir 3 dalyse nurodyti reikalavimai:1) Kitų auginamų augalų sėklos svorius neviršija 3 %.2) Poa rūšių atveju 3 % kitų Poa rūšių sėklos nelaikomi priemaiša.3) Vicia rūšių atveju, Vicia pannonica, Vicia villosa ir jiems giminingų auginamų rūšių sėklos 6 % nelaikomi priemaiša.4) Lupinus spec.:a) kitos spalvos sėklos kiekis neviršija 2 %;b) karčiųjų lubinų sėklos kiekis saldžiųjų lubinų sėkloje neviršija 5 %.--------------------------------------------------III PRIEDAS| Didžiausias mėginio svoris | Didžiausias partijos svoris |1.Ne mažesnės už kviečio grūdą sėklos | 20 metrinių tonų | 500 gramų |2.Mažesnės už kviečio grūdą sėklos | 10 metrinių tonų | 300 gramų |--------------------------------------------------IV PRIEDAS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 2006 m. sausio 18 d.  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/1/EB dėl transporto priemonių, išnuomotų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais (kodifikuota redakcija)   (Tekstas svarbus EEE)

text:
4.2.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 33/82

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2006/1/EB

   2006 m. sausio 18 d.
   dėl transporto priemonių, išnuomotų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais
   (kodifikuota redakcija)
   (tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1984 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva 84/647/EEB dėl transporto priemonių, išnuomotų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais (3) buvo iš esmės keičiama (4). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.

               (2)

               Vertinant makroekonominiu požiūriu, kai naudojamos išnuomotos transporto priemonės, tam tikrais atvejais galima optimaliai paskirstyti resursus apribojant neekonomišką gamybos veiksnių naudojimą.

               (3)

               Vertinant mikroekonominiu požiūriu, ši galimybė padeda lanksčiau organizuoti transporto veiklą, taip pagerindama atitinkamų įmonių produktyvumą.

               (4)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais I priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Šioje direktyvoje:

               a)

               „transporto priemonė“ – tai motorinė transporto priemonė, priekaba, puspriekabė arba transporto priemonių junginys, skirtas vežti išimtinai kroviniams;

               b)

               „išnuomota transporto priemonė“ – tai transporto priemonė, remiantis sandoriu, sudarytu su įmone, pateikiančia transporto priemones, už atlygį ir nustatytam laikotarpiui perduota įmonei, užsiimančiai krovinių vežimu keliais samdos pagrindais ar už atlygį arba savo sąskaita.

         2 straipsnis
   1.   Visos valstybės narės eismui tarp valstybių narių leidžia savo teritorijoje naudoti transporto priemones, kurias išsinuomoja kitos valstybės narės teritorijoje įsisteigusios įmonės, jeigu:

               a)

               transporto priemonė įregistruota arba pradėta naudoti laikantis pastarosios valstybės narės teisės aktų;

               b)

               sandoris susijęs išimtinai su transporto priemonės nuoma be vairuotojo ir prie šio sandorio nepridedama paslaugų sutartis, sudaryta su ta pačia įmone, apimanti vairuotojus ir lydinčiuosius darbuotojus;

               c)

               išnuomota transporto priemone išimtinai disponuoja įmonė, ją naudojanti per nuomos sutarties laikotarpį;

               d)

               išnuomotą transporto priemonę vairuoja ją išsinuomavusios įmonės darbuotojai.

         2.   Atitikimą 1 dalies a–d punktuose išdėstytoms sąlygoms įrodo toje transporto priemonėje laikomi šie dokumentai:

               a)

               nuomos sutartis arba patvirtinta tos sutarties ištrauka, kurioje būtinai nurodoma nuomotojo pavardė arba pavadinimas, nuomininko pavardė arba pavadinimas, sutarties sudarymo data ir galiojimo trukmė bei transporto priemonės identifikavimas;

               b)

               jeigu vairuotojas nėra transporto priemonę nuomojantis asmuo, vairuotojo darbo sutartis arba patvirtinta tokios sutarties ištrauka, kurioje visų pirma nurodyta darbdavio pavardė arba pavadinimas, samdomo darbuotojo pavardė ir sutarties sudarymo data bei galiojimo trukmė arba paskutinio atlyginimo lapelis.

         Jei reikalinga, a ir b dalyse nurodytus dokumentus gali atstoti valstybės narės kompetentingų institucijų išduotas lygiavertis dokumentas.
   3 straipsnis
   1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad jų įmonės kroviniams vežti keliais galėtų naudoti išnuomotas transporto priemones, įregistruotas arba pradėtas naudoti laikantis savo šalies įstatymų, tomis pačiomis sąlygomis kaip ir joms priklausančias transporto priemones, jeigu laikomasi 2 straipsnyje išdėstytų sąlygų.
   2.   Valstybės narės šio straipsnio 1 dalies nuostatų gali netaikyti transporto operacijoms savo sąskaita, kurios vykdomos transporto priemonėmis, kurių bendras leistinas pakrauto automobilio svoris didesnis nei 6 tonos.
   4 straipsnis
   Ši direktyva neturi įtakos valstybės narės taisyklėms, nustatančioms mažiau apribojančias sąlygas dėl išnuomotų transporto priemonių naudojimo, negu nurodytos 2 ir 3 straipsniuose.
   5 straipsnis
   Nepažeidžiant 2 ir 3 straipsnių, ši direktyva neturi įtakos taisyklėms dėl:

               a)

               krovinių vežimo keliais samdos pagrindais ar už atlygį arba savo sąskaita, ir ypač dėl teisės patekti į rinką bei dėl kvotomis nustatomų apribojimų, susijusių su kelių pralaidumu;

               b)

               krovinių vežimo keliais kainų ir sąlygų;

               c)

               nuomos kainų formavimo;

               d)

               transporto priemonių importo;

               e)

               reikalavimų, reglamentuojančių teisę užsiimti kelių transporto priemonių nuomos veikla arba profesija.

         6 straipsnis
   Direktyva 84/647/EEB yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, nurodytais I priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikmenų lentelę.
   7 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   8 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2006 m. sausio 18 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. WINKLER

      (1)  OL C 108, 2004 4 30, p. 56.

      (2)  2004 m. vasario 10 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 97E, 2004 4 22, p. 66) ir 2005 m. gruodžio 8 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 335, 1984 12 22, p. 72. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 90/398/EEB (OL L 202, 1990 7 31, p. 46).

      (4)  Žr. I priedo A dalį.

      I PRIEDAS
      A dalis
      Panaikinama direktyva su pakeitimu

         (nurodyta 6 straipsnyje)

                  Tarybos direktyva 84/647/EEB

                  (OL L 335, 1984 12 22, p. 72)

                  Tarybos direktyva 90/398/EEB

                  (OL L 202, 1990 7 31, p. 46)

            B dalis
      Perkėlimo į nacionalinę teisę terminai

         (nurodyti 6 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  Direktyva 84/647/EEB

                  1986 m. birželio 30 d.

                  Direktyva 90/398/EEB

                  1990 m. gruodžio 31 d.

      II PRIEDAS
      Atitikmenų lentelė

                  Direktyva 84/647/EEB

                  Ši direktyva

                  1 straipsnio įžanginė frazė

                  1 straipsnio įžanginė frazė

                  1 straipsnio pirma įtrauka

                  1 straipsnio a punktas

                  1 straipsnio antra įtrauka

                  1 straipsnio b punktas

                  2 straipsnio įžanginė frazė

                  2 straipsnio 1 dalies įžanginė frazė

                  2 straipsnio 1 – 4 punktai

                  2 straipsnio 1 dalies a – d punktai

                  2 straipsnio 5 punkto pirmosios pastraipos įžanginė frazė

                  2 straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos įžanginė frazė

                  2 straipsnio 5 punkto pirmosios pastraipos a – b papunkčiai

                  2 straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos a ir b punktai

                  2 straipsnio 5 punkto antroji pastraipa

                  2 straipsnio 2 dalies antroji pastraipa

                  3 straipsnis

                  3 straipsnis

                  4 straipsnio 1 dalis

                  4 straipsnis

                  5 straipsnio įžanginė frazė

                  5 straipsnio įžanginė frazė

                  5 straipsnio pirma įtrauka

                  5 straipsnio a punktas

                  5 straipsnio antra įtrauka

                  5 straipsnio b punktas

                  5 straipsnio trečia įtrauka

                  5 straipsnio c punktas

                  5 straipsnio ketvirta įtrauka

                  5 straipsnio d punktas

                  5 straipsnio penkta įtrauka

                  5 straipsnio e punktas

                  6 straipsnis

                  —

                  7 straipsnis

                  —

                  8 straipsnis

                  —

                  —

                  6 straipsnis

                  —

                  7 straipsnis

                  9 straipsnis

                  8 straipsnis

                  —

                  I priedas

                  —

                  II priedas


title: 1991 m. kovo 18 d. Tarybos direktyva dėl baterijų ir akumuliatorių, turinčių tam tikrų pavojingų medžiagų

text:
Avis juridique important

|

31991L0157

Official Journal L 078 , 26/03/1991 P. 0038 - 0041 Finnish special edition: Chapter 15 Volume 10 P. 0072  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 10 P. 0072

TARYBOS DIREKTYVA1991 m. kovo 18 d.dėl baterijų ir akumuliatorių, turinčių tam tikrų pavojingų medžiagų91/157/EEBEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą1,bendradarbiaudama su Europos Parlamentu2,atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę3,kadangi bet kokie valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų dėl baterijų ir akumuliatorių šalinimo skirtumai gali sukurti Bendrijoje prekybos kliūtis, iškreipti konkurenciją ir tokiu būdu turėti tiesioginės įtakos vidaus rinkos sukūrimui ir veikimui; kadangi dėl to, atrodo, būtina derinti šios srities įstatymus;kadangi 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų4 su pakeitimais, padarytais Direktyva 91/156/EEB5, 2 straipsnio 2 dalis numato, kad specialios konkretiems atvejams skirtos taisyklės arba minėtą direktyvą papildančios taisyklės tam tikrų atliekų kategorijų tvarkymui reguliuoti turi būti nustatytos atskiromis direktyvomis;kadangi Bendrijos aplinkos apsaugos politikos tikslais ir principais, išdėstytais Europos bendrijos aplinkos apsaugos veiksmų programose, remiantis EEB sutarties 130r straipsnio 1 dalyje ir 2 straipsnyje pateiktais principais ir principu "teršėjas moka", ypač siekiama neleisti, mažinti ir kuo labiau šalinti taršą bei užtikrinti žaliavų išteklių tinkamą valdymą;kadangi, norint pasiekti tuos tikslus, turėtų būti draudžiama prekiauti tam tikromis baterijomis ir akumuliatoriais dėl juose esamų pavojingų medžiagų kiekio;kadangi norėdamos užtikrinti, kad išeikvotos baterijos ir akumuliatoriai būtų atnaujinami ir šalinami kontroliuojant, valstybės narės privalo imtis priemonių, kad jie būtų ženklinami ir surenkami atskirai;kadangi surenkant ir perdirbant išeikvotas baterijas ir akumuliatorius galima išvengti nereikalingo žaliavų naudojimo;kadangi šalinant prietaisus, iš kurių negalima išimti baterijų ir akumuliatorių, gali kilti aplinkai pavojus; kadangi dėl to valstybės narės turėtų imtis atitinkamų priemonių;kadangi valstybės narės turėtų sudaryti programas aukščiau minėtiems tikslams pasiekti; kadangi apie tokias programas ir taikomas specifines priemones turėtų būti informuota Komisija;kadangi ekonominės priemonės, kaip depozitų sistemos įvedimas, gali skatinti atskirai rinkti išeikvotas baterijas ir akumuliatorius ir juos perdirbti;kadangi turėtų būti numatytos nuostatos dėl vartotojų informavimo šioje srityje;kadangi turėtų būti numatyta atitinkama tvarka, kaip įdiegti šios direktyvos nuostatas, ypač gamybos sistema, ir užtikrinti, kad direktyvą būtų galima lengvai suderinti su mokslo ir technikos pažanga; kadangi Direktyvos 75/442/EEB 18 straipsnyje minimam komitetui turėtų būti nurodyta padėti Komisijai vykdyti šias užduotis,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠios direktyvos tikslas - suderinti valstybių narių įstatymus dėl I priede nurodytų išeikvotų baterijų ir akumuliatorių, turinčių pavojingų medžiagų, atnaujinimo bei kontroliuojamo šalinimo.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "baterija ar akumuliatorius" - tai elektros energiją gaminantis šaltinis vykstant cheminės energijos tiesioginei konversijai, susidedantis iš vieno ar daugiau pagrindinių (neperkraunamų) baterijų ar antrinių (perkraunamų) elementų, kaip išvardyta I priede;b) "išeikvota baterija ar akumuliatorius" - tai baterija ar akumuliatorius, kurio daugiau nebegalima naudoti ir kuris tinka tik atnaujinimui ar pašalinimui;c) "šalinimas" - tai bet kokia veikla, įtraukta į Direktyvos 75/442/EEB II A priedą, jei ji taikoma baterijoms ir akumuliatoriams;d) "atnaujinimas" - tai bet kuri veikla, įtraukta į Direktyvos 75/442/EEB II B priedą, jei ji taikoma baterijoms ir akumuliatoriams;e) "surinkimas" - tai išeikvotų baterijų ir akumuliatorių surinkimas, rūšiavimas ir (arba) grupavimas;f) "depozitų sistema" - tai sistema, kai pirkėjas už baterijas ar akumuliatorius sumoka pardavėjui tam tikrą pinigų sumą, kuri yra grąžinama, kai grąžinamos išeikvotos baterijos ar akumuliatoriai.3 straipsnis1. Nuo 1993 m. sausio 1 d. valstybės narės draudžia prekiauti:- šarminėmis mangano baterijomis, skirtomis ilgam naudojimui ekstremaliomis sąlygomis (pavyzdžiui, esant temperatūrai žemiau 0 °C arba aukštesnei kaip 50 °C, arba esant staigiems smūgiams), kurių daugiau kaip 0,05 % svorio sudaro gyvsidabris,- visomis kitomis šarminėmis mangano baterijomis, kurių daugiau kaip 0,025 % svorio sudaro gyvsidabris.Šis draudimas netaikomas šarminiams mangano sagučių formos elementams ar iš jų sudarytoms baterijomis.2. Šio straipsnio 1 dalis įterpiama į 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvos 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo6 su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 85/610/EEB7, I priedą.4 straipsnis1. Ryšium su 6 straipsnyje minimomis programomis, valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad išeikvotos baterijos ir akumuliatoriai būtų surenkami atskirai, numatant juos atnaujinti ar šalinti.2. Dėl to valstybės narės užtikrina, kad baterijos, akumuliatoriai ir atitinkami prietaisai, į kuriuos jie įmontuoti, būtų tinkamai paženklinti.Ženklinant turi būti nurodyta:- kad surinkta atskirai,- (atitinkamais atvejais) perdirbimas,- sunkiųjų metalų kiekis.3. Komisija 10 straipsnyje nurodyta tvarka sudaro ženklinimo sistemos detalų planą. Šis planas yra skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.5 straipsnisValstybės narės imasi priemonių, kad baterijos ir akumuliatoriai nebūtų montuojami į prietaisus taip, kad jiems išsieikvojus vartotojas negalėtų jų lengvai išimti.Šios priemonės įsigalioja nuo 1994 m. sausio 1 d.Šis straipsnis netaikomas į II priedą įtrauktoms prietaisų kategorijoms.6 straipsnisValstybės narės sudaro programas, kuriomis siekiama:- sumažinti sunkiųjų metalų kiekį baterijose ir akumuliatoriuose,- skatinti baterijų ir akumuliatorių, turinčių mažesnį kiekį pavojingų ir (arba) taršių medžiagų, prekybą,- kad buitinėse atliekose laipsniškai mažėtų išeikvotų baterijų ir akumuliatorių, kuriems taikomas I priedas,- skatinti tiriamuosius darbus, kurių tikslas - baterijose ir akumuliatoriuose mažinti pavojingų medžiagų kiekį ir didinti mažiau taršių medžiagų panaudojimą bei tirti perdirbimo metodus,- atskirti išeikvotų baterijų ir akumuliatorių, kuriems taikomas I priedas, šalinimą.Pirmosios programos apima ketverių metų laikotarpį, pradedant nuo 1993 m. kovo 18 d. Apie jas Komisijai pranešama ne vėliau kaip iki 1992 m. rugsėjo 17 d.Programos reguliariai, bent kas ketverius metus peržiūrimos ir atnaujinamos, ypač atsižvelgiant į technikos pažangą ir ekonomikos bei aplinkos padėtį. Apie pakeistas programas laiku pranešama Komisijai.7 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad akumuliatoriai ir baterijos būtų surenkami atskirai, o atitinkamais atvejais įvesti depozitų sistemą. Be to, valstybės narės gali įvesti priemones, pavyzdžiui, ekonomines, perdirbimui skatinti. Šios priemonės turi būti diegiamos pasikonsultavus su suinteresuotomis šalimis, jos turi būti paremtos tinkamais ekologiniais ir ekonominiais kriterijais ir neiškreipti konkurencijos.2. Pranešdamos apie 6 straipsnyje minimas programas, valstybės narės informuoja Komisiją apie priemones, kurių ėmėsi pagal šio straipsnio 1 dalį.8 straipsnisRyšium su 6 straipsnyje minimomis programomis, valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad vartotojai būti išsamiai informuoti apie:a) išeikvotų baterijų ir akumuliatorių nekontroliuojamo šalinimo pavojų;b) baterijų, akumuliatorių ir prietaisų su įmontuotomis baterijomis ir akumuliatoriais ženklinimą;c) baterijų ir akumuliatorių, įmontuotų į prietaisus, išėmimo metodus.9 straipsnisValstybės narės negali trukdyti ar varžyti prekiauti baterijomis ir akumuliatoriais, kuriems taikoma ši direktyva ir kurie atitinka jos nuostatas.10 straipsnisKomisija 3, 4, ir 5 straipsnius bei I ir II priedus suderina su technikos pažanga Direktyvos 75/442/EEB 18 straipsnyje nustatyta tvarka.11 straipsnis1. Valstybės narės imasi priemonių, kurios, įsigaliojusios iki 1992 m. rugsėjo 18 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus. Komisija apie jas praneša kitoms valstybėms narėms.12 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1991 m. kovo 18 d.Tarybos varduPirmininkasA. BODRYI PRIEDASBATERIJOS IR AKUMULIATORIAI, KURIEMS TAIKOMA ŠI DIREKTYVA1. Nuo 11 straipsnio 1 dalyje nustatytos datos rinkai pateiktos baterijos ir akumuliatoriai, kuriuose:- kiekvienam elementui tenka daugiau nei 25 mg gyvsidabrio, išskyrus šarmines mangano baterijas,- daugiau kaip 0,025 % svorio sudaro kadmis,- daugiau kaip 0,4 % svorio sudaro švinas.2. Šarminės mangano baterijos, kuriose gyvsidabris sudaro daugiau kaip 0,25 % svorio, pateiktos rinkai nuo 11 straipsnio 1 dalyje nustatytos datos.II PRIEDASPRIETAISŲ KATEGORIJŲ, KURIOMS NETAIKOMAS 5 STRAIPSNIS, SĄRAŠAS1. Tie prietaisai, kurių baterijos yra prilituotos, privirintos ar kitaip pritvirtintos prie laidų galų nuolatiniam energijos maitinimui intensyviuose pramoniniuose procesuose užtikrinti ir informacinės technologijos bei verslo įrangos atminties bei duomenų funkcijai apsaugoti, kai I priede nurodytas baterijas ir akumuliatorius naudoti yra techniškai būtina.2. Pamatiniai elementai mokslinėje ir specialistams skirtoje įrangoje, taip pat baterijos bei akumuliatoriai, įtaisyti gyvybinėms funkcijoms palaikyti skirtuose medicinos prietaisuose ir širdies stimuliatoriuose, kai labai svarbu užtikrinti nepertraukiamą veikimą ir kai baterijas ir akumuliatorius gali išimti tik kvalifikuotas specialistas.3. Portatyvūs prietaisai, kuriuose baterijas pakeitus nekvalifikuotam specialistui gali kilti pavojus vartotojui arba gali sutrikti prietaiso veikimas, ir specialistams skirta įranga, numatyta naudoti ypač jautrioje aplinkoje, pavyzdžiui, esant lakiųjų medžiagų.Tie prietaisai, kurių baterijų ir akumuliatorių vartotojas negali lengvai išimti pagal šį priedą, turi turėti instrukcijas, kuriose vartotojas būtų informuojamas, kad baterijos ir akumuliatoriai yra pavojingi, ir parodoma, kaip juos galima saugiai išimti.1 OL C 6, 1989 1 7, p. 3 ir OL C 11, 1990 1 17, p. 6.2 OL C 158, 1989 6 26, p. 209 ir OL C 19, 1991 1 28.3 OL C 194, 1989 7 31, p. 21.4 OL L 194, 1975 7 25, p. 47.5 OL L 78, 1991 3 26, p. 32.6 OL L 262, 1976 9 27, p. 201.7 OL L 375, 1985 12 31, p. 1.