title: 1992 m. birželio 24 d. Tarybos direktyva 92/57/EEB dėl būtiniausių saugos ir sveikatos reikalavimų laikinosiose arba kilnojamosiose statybvietėse įgyvendinimo (aštuntoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje)

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31992L0057

Oficialusis leidinys L 245 , 26/08/1992 p. 0006 - 0022 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 5 tomas 5 p. 0165  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 5 tomas 5 p. 0165

		Tarybos Direktyva 92/57/EEB1992 m. birželio 24 d.dėl būtiniausių saugos ir sveikatos reikalavimų laikinosiose arba kilnojamosiose statybvietėse įgyvendinimo (aštuntoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 118a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1], pateiktą pasikonsultavus su Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamuoju komitetu,bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Sutarties 118a straipsnyje numatyta, kad Taryba direktyvomis nustato būtiniausius reikalavimus, skatinančius sąlygų, pirmiausia darbo aplinkos, gerinimą, kad būtų užtikrinta geresnė darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga;kadangi pagal minėtąjį straipsnį tokiomis direktyvomis turi būti vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, kurie trukdytų mažųjų ir vidutinių įmonių steigimui ir plėtrai;kadangi Komisijos pranešime apie jos programą dėl darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos [4] numatyta priimti direktyvą, skirtą darbuotojų saugai ir sveikatai laikinosiose ar kilnojamosiose statybvietėse garantuoti;kadangi 1987 m. gruodžio 21 d. rezoliucijoje dėl darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos [5] Taryba atsižvelgė į Komisijos ketinimą artimiausiu metu pateikti Tarybai būtiniausius reikalavimus dėl laikinųjų ar kilnojamųjų statybviečių;kadangi laikinosios ar kilnojamosios statybvietės yra tokia veiklos vieta, kur darbuotojai susiduria su ypač didele rizika;kadangi nepatenkinamas architektūrinis ir (arba) organizacinis sprendimas arba blogas darbų planavimas rengiant projektą turėjo reikšmės įvykstant daugiau nei pusei nelaimingų atsitikimų Bendrijos statybvietėse;kadangi kiekvienos valstybės narės valdžios institucijos, atsakingos už darbuotojų saugą ir sveikatos apsaugą prieš darbų pradžią turi būti informuojamos apie darbus, kurių apimtis viršija tam tikrą ribą;kadangi vykdant projektą daug nelaimingų atsitikimų darbe gali įvykti dėl netinkamo koordinavimo, ypač tuomet, kai skirtingos įmonės tuo pačiu metu ar viena po kitos dirba toje pačioje laikinojoje ar kilnojamojoje statybvietėje;kadangi dėl to reikia pagerinti koordinavimą tarp įvairių suinteresuotų šalių rengiant projektą ir vykdant darbus;kadangi būtiniausių reikalavimų, skirtų užtikrinti geresnę saugą ir sveikatos apsaugą laikinosiose ar kilnojamosiose statybvietėse, laikymasis yra esminis dalykas darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai;kadangi, be to, savarankiškai dirbantys asmenys ir darbdaviai, jeigu jie asmeniškai užsiima darbine veikla, dirbdami laikinosiose ar kilnojamosiose statybvietėse, gali kelti pavojų darbuotojų saugai ir sveikatai;kadangi dėl to reikėtų savarankiškai dirbantiems asmenims ir darbdaviams, jeigu jie asmeniškai užsiima darbine veikla statybvietėje, taikyti tam tikras 1989 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvos 89/655/EEB dėl būtiniausių darbo įrenginių naudojimui taikomų darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimų (antroji atskira direktyva) [6] nuostatas ir 1989 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvos 89/656/EEB dėl būtiniausių saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimų darbuotojams darbo vietoje naudojant asmenines apsaugos priemones (trečioji atskira direktyva) [7] nuostatas;kadangi ši direktyva yra atskira direktyva, kaip numatyta 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo [8] 16 straipsnio 1 dalyje; kadangi dėl to minėtos direktyvos nuostatos visapusiškai taikomos laikinosioms ir kilnojamosioms statybvietėms, nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) specialių šios direktyvos nuostatų;kadangi šia direktyva praktiškai siekiama vidaus rinkos socialinės dimensijos, visų pirma atsižvelgiant į tai, kas reglamentuota 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvoje 89/106/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su statybos produktais, suderinimo [9] ir 1989 m. liepos 18 d. Tarybos direktyvoje 89/440/EEB, iš dalies pakeičiančioje direktyvą 71/305/EEB dėl viešųjų darbų rangos sutarčių sudarymo tvarkos derinimo [10];kadangi, remiantis Tarybos sprendimu 74/325/EEB [11], Komisija konsultuojasi su Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamuoju komitetu rengdama šios srities pasiūlymus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisObjektas1. Ši direktyva, kuri yra aštuntoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje, nustato būtiniausius saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimus laikinosioms ir kilnojamosioms statybvietėms, apibrėžtoms 2 straipsnio a punkte.2. Ši direktyva netaikoma gavybos pramonės šakų gręžimo ir gavybos darbams, kaip apibrėžta 1974 m. birželio 27 d. Tarybos sprendimo 74/326/EEB dėl Saugos ir sveikatos apsaugos kasyklose komisijos atsakomybės išplėtimo jai priskiriant visas naudingųjų iškasenų gavybos įmones [12] 1 straipsnio 2 dalyje.3. Direktyvos 89/391/EEB nuostatos visapusiškai taikomos visai šio straipsnio 1 dalyje nurodytai sričiai, nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) specialių šios direktyvos nuostatų.2 straipsnisApibrėžimaiŠioje direktyvoje:a) "laikinosios arba kilnojamosios statybvietės" (toliau – statybvietės) – tai visos statybos vietos, kuriose vyksta pastatų ir kelių, tiltų, uostų statybos darbai; neišsamus šių darbų sąrašas pateiktas I priede;b) "užsakovas" – tai bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kuris atlieka statybos užsakovo funkcijas;c) "projekto vadovas" – tai fizinis ar juridinis asmuo, kuris užsakovo pavedimu atsakingas už projektavimą ir (arba) statybą ir (arba) statybos priežiūrą;d) "savarankiškai dirbantis asmuo" – tai asmuo, išskyrus paminėtą Direktyvos 89/391/EEB 3 straipsnio a ir b punktuose, kuris vykdydamas profesinę veiklą padeda įvykdyti projektą;e) "saugos ir sveikatos koordinatorius projekto parengiamuoju laikotarpiu" – tai fizinis ar juridinis asmuo, kuriam užsakovas ir (arba) projekto vadovas paveda projektuojant vykdyti 5 straipsnyje nurodytas pareigas;f) "saugos ir sveikatos koordinatorius statybos laikotarpiu" – tai fizinis ar juridinis asmuo, kuriam užsakovas ir (arba) projekto vadovas paveda statybos metu vykdyti 6 straipsnyje nurodytas pareigas.3 straipsnisKoordinatorių paskyrimas. Saugos ir sveikatos priemonių planas. Išankstinis pranešimas1. Kiekvienai statybvietei, kurioje dirba daugiau negu vienas rangovas, užsakovas arba projekto vadovas paskiria vieną arba daugiau saugos ir sveikatos koordinatorių, kaip apibrėžta 2 straipsnio e ir f punktuose.2. Užsakovas arba projekto vadovas užtikrina, kad prieš pradedant statybvietės įrengimo darbus, būtų parengtas saugos ir sveikatos priemonių planas pagal 5 straipsnio b punkto nuostatas.Valstybės narės po konsultacijų su darbdaviais ir darbuotojais gali leisti nesilaikyti pirmosios pastraipos nuostatų, išskyrus tuos atvejus, jeigu darbas siejasi su II priede nurodytais konkrečiais pavojais arba darbo, apie kurį turi būti iš anksto pranešta pagal šio straipsnio 3 dalį, atveju.3. Kai statybvietėje:- numatytų darbų trukmė ilgesnė kaip 30 darbo dienų ir vienu metu dirba daugiau nei 20 darbuotojų arba- numatytų darbų apimtis didesnė kaip 500 žmogaus dienų,užsakovas ar projekto vadovas iki darbų pradžios pateikia kompetentingoms valdžios institucijoms pagal III priedą parengtą pranešimą.Išankstinis pranešimas statybvietėje iškabinamas matomoje vietoje ir prireikus nuolat tikslinamas.4 straipsnisProjekto rengimo etapas: bendrieji principaiProjekto vadovas arba, kai galima, užsakovas įvairiuose projektavimo ir projekto rengimo etapuose atsižvelgia į bendruosius prevencijos principus dėl saugos ir sveikatos, minėtus Direktyvoje 89/391/EEB, visų pirma:- sprendžiant architektūrinius, techninius ir (arba) organizacinius klausimus, kad planuoti įvairius darbus ar darbo etapus, kurie atliekami vienu metu arba vienas po kito,- įvertinant, kiek laiko reikės tokiam darbui arba darbų etapams užbaigti. Jeigu reikalinga, atsižvelgiama į visus darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos planus ir dokumentus, parengtus pagal 5 straipsnio b arba c punktą arba koreguojamus, remiantis 6 straipsnio c punktu.5 straipsnisProjekto rengimo etapas: koordinatorių pareigosSaugos ir sveikatos koordinatorius (-iai), paskirtas (-i) pagal 3 straipsnio 1 dalies nuostatas:a) koordinuoja 4 straipsnio nuostatų vykdymą;b) parengia arba paveda parengti darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos planą, nustatantį taisykles, taikomas atitinkamai statybvietei, atsižvelgiant, kur reikia, į statybvietėje vykdomą gamybinę veiklą. Šiame plane turėtų būti nurodytos specialios priemonės darbui, paminėtam pagal vieną ar daugiau II priede nurodytų kategorijų;c) pagal statybos projekto ypatybes parengia bylą su reikiama saugos ir sveikatos informacija, kuria būtų vadovaujamasi atliekant bet kuriuos tolesnius darbus.6 straipsnisProjekto vykdymo etapas: koordinatorių pareigosVykdant projektą, saugos ir sveikatos koordinatorius (-iai), paskirtas pagal 3 straipsnio 1 dalies nuostatas:a) koordinuoja bendrųjų prevencijos ir saugos principų įgyvendinimą:- sprendžiant architektūrinius, techninius ir (arba) organizacinius klausimus, kad planuotų įvairius darbus ar darbo etapus, atliekamus vienu metu arba vieną po kito,- įvertinant, kiek laiko reikės tokiam darbui ar darbo etapams užbaigti;b) koordinuoja atitinkamų nuostatų vykdymą, kad užtikrintų, jog darbdaviai, o jeigu būtina darbuotojų apsaugai, ir savarankiškai dirbantys asmenys:- nuosekliai taikytų 8 straipsnyje nurodytus principus,- kai reikia, laikytųsi 5 straipsnio b punkte nurodyto darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos priemonių plano;c) parengia arba paveda parengti būtinas 5 straipsnio b punkte nurodyto darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos priemonių plano ir 5 straipsnio c punkte nurodytos bylos pataisas, atsižvelgiant į darbų eigą ir įvykusius pasikeitimus;d) organizuoja darbdavių, įskaitant ir vienas kitą keičiančius toje pačioje statybvietėje, bendradarbiavimą ir jų veiklos koordinavimą, vykdant darbuotojų apsaugą, nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų prevenciją bei keičiasi informacija, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 6 straipsnio 4 dalyje, užtikrinant, kad prireikus į šį procesą būtų įtraukti ir savarankiškai dirbantys asmenys;e) koordinuoja tikrinimus, kad būtų tiksliai laikomasi darbo tvarkos taisyklių;f) imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad statybvietėje būtų tik tie asmenys, kurie turi tam teisę.7 straipsnisUžsakovų, projekto vadovų ir darbdavių atsakomybė1. Jeigu užsakovas ar projekto vadovas paskyrė koordinatorių ar koordinatorius 5 ir 6 straipsniuose nurodytoms pareigoms vykdyti, tai neatleidžia užsakovo ar projekto vadovo nuo atsakomybės šiuo atžvilgiu.2. 5 ir 6 straipsnių bei šio straipsnio 1 dalies vykdymas nepažeidžia darbdavių atsakomybės principo, numatyto Direktyvoje 89/391/EEB.8 straipsnisDirektyvos 89/391/EEB 6 straipsnio įgyvendinimasKai darbas jau atliekamas, taikomi Direktyvos 89/391/EEB 6 straipsnyje nustatyti principai, ypač dėl:a) tvarkingos ir pakankamai švarios statybvietės išlaikymo;b) darbo vietų išdėstymo pasirinkimo, atsižvelgiant į tai, kaip galima privažiuoti prie šių darbo vietų bei nustatant judėjimo kelius ar zonas ir įrenginius;c) įvairių medžiagų tvarkymo sąlygų;d) įrenginių ir įrangos techninės priežiūros, patikrinimų prieš naudojimą ir reguliarios kontrolės, šalinant trūkumus, galinčius pakenkti darbuotojų saugai ir sveikatai;e) įvairių medžiagų, ypač pavojingų medžiagų, laikymui skirtų teritorijų ženklinimo ir atskyrimo;f) panaudotų medžiagų pašalinimo sąlygų;g) atliekų ir statybinių šiukšlių laikymo ir šalinimo ar išvežimo;h) įvairių darbų arba darbų etapų numatomo laikotarpio nustatymo, atsižvelgiant į statybvietėje padarytą pažangą, patikslinimo;i) bendradarbiavimo tarp darbdavių ir savarankiškai dirbančių asmenų;j) sąveikos su gamybine veikla, vykdoma statybvietės teritorijoje arba greta jos.9 straipsnisDarbdavių pareigosSiekdami statybvietėje laikytis saugos reikalavimų ir saugoti sveikatą, pagal 6 ir 7 straipsniuose nustatytus reikalavimus darbdaviai privalo:a) visų pirma vykdydami 8 straipsnį, imtis priemonių, atitinkančių būtiniausius IV priede nustatytus reikalavimus;b) atsižvelgti į statybos saugos ir sveikatos koordinatoriaus (koordinatorių) nurodymus.10 straipsnisKitų asmenų grupių pareigos1. Užtikrinant darbuotojų saugą ir sveikatą statybvietėje, savarankiškai dirbantys asmenys:a) mutatis mutandis visų pirma laikosi:i) Direktyvos 89/391/EEB 6 straipsnio 4 dalies ir 13 straipsnio bei šios direktyvos 8 straipsnio ir IV priedo reikalavimų;ii) Direktyvos 89/655/EEB 4 straipsnio ir tos direktyvos priedo atitinkamų nuostatų;iii) Direktyvos 89/656/EEB 3 straipsnio, 4 straipsnio 1–4 dalių ir 9 dalies bei 5 straipsnio nuostatų;b) atsižvelgia į statybos saugos ir sveikatos darbe koordinatoriaus (koordinatorių) nurodymus.2. Darbdaviai, kurie patys atlieka darbus, darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai užtikrinti statybvietėje:a) mutatis mutandis visų pirma laikosi:i) Direktyvos 89/391/EEB 13 straipsnio sąlygų;ii) Direktyvos 89/655/EEB 4 straipsnio ir tos direktyvos priedo atitinkamų nuostatų;iii) Direktyvos 89/656/EEB 3 straipsnio, 4 straipsnio 1, 2, 3, 4, 9 dalių bei 5 straipsnio nuostatų;b) atsižvelgia į statybos saugos ir sveikatos koordinatoriaus (koordinatorių) pastabas.11 straipsnisInformacija darbuotojams1. Nepažeidžiant Direktyvos 89/391/EEB 10 straipsnio, darbuotojai ir (arba) jų atstovai informuojami apie visas darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos priemones, kurios taikomos statybvietėse.2. Ši informacija turi būti suprantama darbuotojams, kuriems ji skirta.12 straipsnisKonsultacijos su darbuotojais ir jų dalyvavimasKonsultacijos su darbuotojais ir (arba) jų atstovais bei jų dalyvavimas sprendžiant šios direktyvos 6, 8 ir 9 straipsniuose numatytus klausimus vyksta pagal Direktyvos 89/391/EEB 11 straipsnį, prireikus užtikrinant deramą koordinavimą tarp darbuotojų ir (arba) darbuotojų atstovų įmonėse, dirbančiose statybvietėje, bei atsižvelgiant į rizikos laipsnį ir statybvietės dydį.13 straipsnisPriedų pakeitimai1. I, II ir III priedų pakeitimus priima Taryba Sutarties 118a straipsnyje nustatyta tvarka.2. Direktyvos 89/391/EEB 17 straipsnyje nustatyta tvarka priimamos tiktai techninės IV priedo pataisos tais atvejais, kai:- priimamos direktyvos dėl laikinųjų ir kilnojamųjų statybviečių techninio suderinimo ir standartizavimo ir (arba)- pasiekiama techninės pažangos, pasikeičia tarptautinės taisyklės ar specifikacijos arba žinios apie laikinąsias ir kilnojamąsias statybvietes.14 straipsnisBaigiamosios nuostatos1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos, iki 1993 m. gruodžio 31 d.Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3. Valstybės narės pateikia Komisijai nacionalinių teisės aktų, kuriuos jos yra priėmusios arba priima šios direktyvos taikymo srityje, tekstus.4. Valstybės narės kas ketverius metus informuoja Komisiją apie šios direktyvos nuostatų praktinį įgyvendinimą, nurodydamos darbdavių ir darbuotojų požiūrius.Komisija informuoja Europos Parlamentą, Tarybą, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą bei Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamąjį komitetą.5. Komisija reguliariai teikia Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimą, atsižvelgdama į šio straipsnio 1, 2, 3 ir 4 dalis.15 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1992 m. birželio 24 d.Tarybos varduPirmininkasJosé da Silva Peneda[1] OL C 213, 1990 8 28, p. 2 ir OL C 112, 1991 4 27, p. 4.[2] OL C 78, 1990 3 18, p. 172 ir OL C 150, 1992 6 15.[3] OL C 120, 1991 5 6, p. 24.[4] OL C 28, 1988 2 3, p. 3.[5] OL C 28, 1988 2 3, p. 1.[6] OL L 393, 1989 12 30, p. 13.[7] OL L 393, 1989 12 30, p. 18.[8] OL L 183, 1989 6 29, p. 1.[9] OL L 40, 1989 2 11, p. 12.[10] OL L 210, 1989 7 21, p. 1. Su pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 90/380/EEB (OL L 187, 1990 7 19, p. 55).[11] OL L 185, 1974 7 9, p. 15. Su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1985 m. Stojimo aktu.[12] OL L 185, 1974 7 9, p. 18.--------------------------------------------------I PRIEDASNEIŠSAMUS DIREKTYVOS 2 STRAIPSNIO a PUNKTE NURODYTŲ STATYBOS IR CIVILINĖS INŽINERIJOS DARBŲ SĄRAŠAS1. Kasyba2. Žemės darbai3. Statybos darbai4. Surenkamųjų elementų montavimas ir išardymas5. Pertvarkymas arba įrengimas6. Rekonstrukcija7. Renovacija8. Remontas9. Ardymas10. Griovimas11. Planinis remontas12. Smulkus remontas, dažymas ir valymas13. Drenažas--------------------------------------------------II PRIEDASNEIŠSAMUS DARBŲ, SUSIJUSIŲ SU KONKREČIAIS PAVOJAIS DARBUOTOJŲ SAUGAI IR SVEIKATAI, KAIP NUMATYTA DIREKTYVOS 3 STRAIPSNIO 2 DALIES ANTROJOJE PASTRAIPOJE, SĄRAŠAS1. Darbas, kurį dirbdami darbuotojai rizikuoja būti užgriūti, nuskęsti arba nukristi, kai tokia rizika žymiai padidėja dėl darbo pobūdžio, darbo tvarkos arba aplinkos sąlygų darbo vietoje ar statybvietėje [1].2. Darbas, kuris dėl naudojamų cheminių ir biologinių medžiagų kelia darbuotojų saugai ir sveikatai ypatingą pavojų arba kurį dirbant teisės aktais nustatyti privalomi sveikatos patikrinimai.3. Darbas su jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniais, kai būtina nustatyti kontroliuojamą ar prižiūrimą teritoriją, apibrėžtą Direktyvos 80/836/Euratomas 20 straipsnyje [2].4. Darbas prie aukštos įtampos elektros linijų.5. Darbas, kurį atliekant gresia pavojus nuskęsti.6. Šulinių ir tunelių statyba, požeminiai žemės darbai.7. Darbas po vandeniu, kurį atlieka narai, naudojantys oro tiekimo sistemą.8. Darbas kesonuose ir darbai baro kamerose.9. Darbas naudojant sprogstamąsias medžiagas.10. Surenkamųjų sunkių elementų montavimas ir išardymas.[1] Valstybės narės, vykdydamos 1 punktą, turi galimybę nustatyti skaičius konkrečioms situacijoms.[2] OL L 246, 1980 9 17, p. 1. Su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 84/467/Euratomas (OL L 265, 1984 10 5, p. 4).--------------------------------------------------III PRIEDASI DIREKTYVOS 3 STRAIPSNIO 3 DALIES PIRMOJOJE PASTRAIPOJE NURODYTO IŠANKSTINIO PRANEŠIMO TURINYS1. Išsiuntimo data: …2. Tikslus statybvietės adresas: …3. Užsakovo pavadinimas (pavadinimai) ir adresas (adresai): …4. Projekto tipas: …5. Projekto vadovo (vadovų) pavardė (-ės) ir adresas (-ai): …6. Saugos ir sveikatos koordinatoriaus (koordinatorių) projekto rengimo laikotarpiu pavardė (-ės) ir adresas (-ai): …7. Saugos ir sveikatos koordinatoriaus (koordinatorių) projekto vykdymo laikotarpiu pavardė (-ės) ir adresas (-ai): …8. Planuojama darbų pradžia statybvietėje:9. Planuojama darbų trukmė statybvietėje: …10. Planuojamas statybvietėje didžiausias darbuotojų skaičius:11. Planuojamas statybvietėje rangovų ir savarankiškai dirbančių asmenų skaičius: …12. Duomenys apie jau parinktus rangovus: …--------------------------------------------------IV PRIEDASBŪTINIAUSI STATYBVIEČIŲ SAUGOS IR SVEIKATOS APSAUGOS REIKALAVIMAIKaip numatyta direktyvos 9 straipsnio a punkte ir 10 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyjeĮvadinės pastabosŠiame priede išdėstyti reikalavimai taikomi tada, jeigu tai reikalinga dėl statybviečių ypatybių, veiklos, aplinkybių ar pavojaus.Šiame priede "patalpos", inter alia, reiškia ir patalpas po stogu.A DALISBENDRIEJI BŪTINIAUSI REIKALAVIMAI STATYBVIETĖSE1. Stabilumas ir tvirtumas1.1. Medžiagos, įrenginiai ir visos kitos darbo priemonės, kurios judėdamos gali pakenkti darbuotojų saugai ir sveikatai, privalo būti tinkamai ir patikimai pritvirtintos.1.2. Lipti ant paviršių, pagamintų iš nepakankamai tvirtų medžiagų, galima tik tokiu atveju, jei yra įranga arba priemonės saugiai dirbti.2. Elektros paskirstymo įrenginiai ir instaliacija2.1. Elektros paskirstymo įrenginiai ir jų instaliacija privalo būti suprojektuoti, įrengti ir naudojami taip, kad nekeltų gaisro ir sprogimo pavojaus; darbuotojai privalo būti apsaugoti nuo elektros smūgio rizikos dėl tiesioginio ar netiesioginio prisilietimo.2.2. Projektuojant ir įrengiant darbovietes bei parenkant įrangą ir apsaugos priemones, turi būti atsižvelgiama į tiekiamos elektros rūšį ir įtampą, išorines sąlygas ir dirbančiųjų su elektros įrenginiais kvalifikaciją.3. Evakuacijos keliai ir avariniai išėjimai3.1. Evakuacijos keliai ir avariniai išėjimai privalo būti laisvi ir turi tiesiai vesti į saugią zoną.3.2. Kilus pavojui darbuotojams privalo būti sudaryta galimybė kuo greičiau ir saugiau palikti visas darbo vietas.3.3 Evakuacijos kelių ir išėjimų skaičius, išdėstymas ir matmenys priklauso nuo statybvietės ir patalpų paskirties, įrengimo ir matmenų bei didžiausio galimo darbuotojų skaičiaus.3.4. Specialūs evakuacijos keliai ir išėjimai ženklinami laikantis nacionalinių taisyklių, įgyvendinančių Direktyvą 77/576/EEB [1].Šie ženklai turi būti pakankamai patvarūs ir išdėstyti reikiamose vietose.3.5. Evakuacijos keliai ir išėjimai bei judėjimo keliai ir durys, vedantys į evakuacinius kelius ir išėjimus, turi būti be kliuvinių, kad bet kuriuo metu nekliudomai galima būtų jais naudotis.3.6. Evakuaciniuose keliuose ir išėjimuose privalo būti įrengtas reikiamo intensyvumo avarinis apšvietimas, jeigu sugestų bendras apšvietimas.4. Gaisro aptikimas ir priešgaisrinė apsauga4.1. Atsižvelgiant į statybvietės ypatybes, patalpų matmenis ir paskirtį, naudojamus įrenginius, fizines ir chemines naudojamų medžiagų savybes bei galimą didžiausią darbuotojų skaičių, privalo būti numatytas pakankamas kiekis reikiamų gaisro gesinimo priemonių ir, jeigu būtina, privalo būti įrengti gaisro detektoriai ir signalizacijos įrenginiai.4.2. Gesinimo įranga, gaisro detektoriai ir gaisro signalizacijos įrenginiai privalo būti reguliariai tikrinami ir prižiūrimi.Periodiškai atliekami atitinkami bandymai ir rengiamos pratybos.4.3. Neautomatinės gaisro gesinimo priemonės išdėstomos prieinamose vietose ir turi būti paprastos naudoti. Jos ženklinamos laikantis nacionalinių nuostatų, įgyvendinančių Direktyvą 77/576/EEB.Šie ženklai turi būti pakankamai patvarūs ir išdėstyti reikiamose vietose.5. VėdinimasAtsižvelgiant į darbo veiklos pobūdį ir darbuotojų fizinio darbo sunkumą, taikomos priemonės, užtikrinančios pakankamą gryno oro kiekį patalpoje.Jeigu naudojama dirbtinio vėdinimo sistema, ji privalo būti tvarkinga ir dėl jos darbuotojų neturi veikti sveikatai kenkiantys skersvėjai.Jei tai būtina darbuotojų sveikatai apsaugoti, vėdinimo sistemos kontrolės įrenginiai privalo signalizuoti apie vėdinimo sistemos gedimus.6. Konkrečios rizikos poveikis6.1. Darbo vietos privalo būti įrengtos taip, kad darbuotojų neveiktų kenksmingi triukšmo lygiai ar kenksmingi išoriniai veiksniai (dujos, garai, dulkės).6.2. Jeigu darbuotojai turi patekti į zoną, kur ore gali būti nuodingų arba pavojingų medžiagų arba nepakanka deguonies, arba yra gaisro pavojus, tokios uždaros erdvės oras turi būti reguliuojamas taip, kad būtų pašalintas bet koks pavojus.6.3. Darbuotojo jokiu būdu neturi veikti didelę riziką keliantis uždaros erdvės oras.Darbuotojas turi būti nuolat stebimas iš išorės ir turi būti imtasi visų atsargos priemonių, kad būtų galima greitai ir efektyviai suteikti reikiamą pagalbą.7. TemperatūraTemperatūra darbo valandomis turi būti tinkama žmogaus kūnui, atsižvelgus į taikomus darbo metodus ir darbuotojams nustatyto fizinio darbo sunkumą.8. Statybvietės darbo vietų, patalpų ir judėjimo kelių natūralus ir dirbtinis apšvietimas8.1. Darbo vietos, patalpos ir judėjimo keliai išdėstomi taip, kad kiek galima daugiau būtų apšviesti natūralia šviesa. Tamsiu paros metu ir tuomet, kai natūralaus apšvietimo nepakanka, turi būti įrengtas dirbtinis apšvietimas; jeigu reikia, naudojami kilnojamieji šviesos šaltiniai, atsparūs aplinkos poveikiams.Dirbtinis apšvietimas neturi trukdyti pastebėti ir suprasti įspėjamuosius saugos ženklus arba užrašus.8.2. Darbo patalpų, darbo vietų ir judėjimo kelių apšvietimas įrengiamas taip, kad darbuotojams nekiltų nelaimingų atsitikimų rizika dėl įrengto apšvietimo rūšies.8.3. Jei darbo patalpose, darbo vietose ir judėjimo keliuose, dingus dirbtiniam apšvietimui darbuotojams gresia itin didelis pavojus, privalo būti įrengtas reikiamo intensyvumo avarinis apšvietimas.9. Durys ir vartai9.1. Stumdomosios durys privalo turėti saugos įrenginius, kad neišslystų iš rėmų ir nenukristų.9.2. Pakeliamosios durys ir vartai privalo turėti apsaugos mechanizmą, kad nenukristų žemyn.9.3. Evakuacinių išėjimų durys ir vartai privalo būti atitinkamai paženklinti.9.4. Šalia kiekvienų vartų, skirtų transporto priemonių eismui, privalo būti įrengtos durys pėstiesiems, išskyrus atvejus, kai pėstiesiems eiti pro šiuos vartus nepavojinga; durys pėstiesiems privalo būti ryškiai paženklintos ir numatytos priemonės, kad jomis galima būtų nekliudomai naudotis bet kuriuo metu.9.5. Mechaninės durys ir vartai privalo varstytis taip, kad darbuotojams nekiltų nelaimingų atsitikimų rizika.Mechaninių durų avarinio stabdymo įtaisai privalo būti lengvai pastebimi ir pasiekiami. Kai nutrūkus energijos tiekimui mechaninės durys ir vartai automatiškai neatsidaro, privalo būti galimybė juos atidaryti rankomis.10. Judėjimo keliai – pavojingos zonos10.1. Judėjimo keliai, tarp jų laiptai, pritvirtintos kopėčios, krovimo aikštelės ir rampos, turi būti taip apskaičiuoti, išdėstyti ir pritaikyti pakeitimams, kad galima būtų prie jų saugiai prieiti ir jie nekeltų pavojaus darbuotojams, dirbantiems šalia tokių judėjimo kelių.10.2. Pėsčiųjų judėjimo ir (arba) krovinių gabenimo kelių, tarp jų privažiavimo kelių krovimo darbams, matmenys privalo būti nustatomi atsižvelgiant į potencialių naudotojų skaičių ir veiklos pobūdį.Jeigu judėjimo keliuose naudojamos transporto priemonės, privalo būti numatytas pakankamai saugus atstumas arba saugi įranga kitiems statybvietėje esantiems asmenims.Keliai privalo būti aiškiai pažymėti, reguliariai tikrinami ir deramai prižiūrimi.10.3. Transporto priemonių judėjimo keliai privalo būti nutiesti pakankamu atstumu nuo durų, vartų, pėsčiųjų perėjų, koridorių bei laiptinių.10.4. Jeigu statybvietėje yra zonų, į kurias įėjimas ribotas, jose privalomi įrenginiai, kliudantys neturintiems teisės darbuotojams patekti į šias zonas.Privalu imtis reikiamų priemonių pasaugoti tuos darbuotojus, kurie turi teisę įeiti į pavojingas zonas.Pavojingos zonos turi būti aiškiai pažymėtos.11. Krovimo platformos ir rampos11.1. Krovimo platformų ir rampų matmenys privalo atitikti jomis gabenamų krovinių dydį.11.2. Krovimo platformose turi būti bent vienas išėjimas.11.3. Krovimo rampos turi būti įrengtos taip, kad darbuotojai negalėtų nuo jų nukristi.12. Judėjimo laisvė darbo vietojeDarbo vietos grindų plotas turi būti toks, kad atsižvelgiant į visus ten esančius įrenginius ar prietaisus darbuotojai dirbdami galėtų pakankamai laisvai judėti.13. Pirmoji pagalba13.1. Darbdavys turi užtikrinti galimybę suteikti pirmąją pagalbą ir kad to apmokytus darbuotojus galima būtų bet kuriuo metu iškviesti.Turi būti imtasi priemonių, kad darbuotojas, kuris įvykus nelaimingam atsitikimui buvo sužeistas arba staiga susirgo, būtų nedelsiant nugabentas į medicinos įstaigą.13.2. Atsižvelgiant į statybos darbų apimtį arba veiklos rūšį, turi būti numatyta viena ar kelios patalpos pirmajai pagalbai suteikti.13.3. Pirmosios pagalbos patalpose privalo būti pagrindinė pirmosios pagalbos įranga ir priemonės; į tokias patalpas turi būti lengvai patenkama su neštuvais.Patalpos ženklinamos laikantis nacionalinių teisės aktų, įgyvendinančių Direktyvą 77/576/EEB.13.4. Be to, pirmosios pagalbos priemonės turi būti įrengtos visose vietose, kuriose jos reikalingos pagal darbo sąlygas.Šios priemonės turi būti tinkamai pažymėtos ir lengvai pasiekiamos.Matomose vietose turi būti aiškiai nurodyti vietinių gelbėjimo tarnybų adresai ir telefono numeriai.14. Sanitariniai įrenginiai14.1. Persirengimo patalpa ir drabužių spintelės14.1.1. Tinkamos persirengimo patalpos turi būti įrengtos darbuotojams, kurie privalo dėvėti darbo drabužius, taip pat įrengtos ten, kur sveikatos ir etikos požiūriu jie negali persirengti kitoje patalpoje.Į persirengimo patalpas turi būti lengvai patenkama, jos turi būti pakankamai erdvios ir su įrengtomis sėdimomis vietomis.14.1.2. Persirengimo patalpos turi būti pakankamai didelės, kai reikia, jose privalo būti įrengtos drabužių džiovinimo vietos. Taip pat privalo būti įrengtos ir darbuotojų drabužių bei asmeninių daiktų saugojimui skirtos rakinamos vietos.Tam tikromis aplinkybėmis (kai dirbama su kenksmingomis medžiagomis, drėgmėje, su nešvarumais) darbo drabužiai privalo būti laikomi atskirai nuo asmeninių drabužių ir daiktų.14.1.3. Moterims ir vyrams privalo būti įrengtos atskiros persirengimo patalpos arba privalo būti sudaryta galimybė ta pačia persirengimo patalpa naudotis atskirai.14.1.4. Jeigu persirengimo patalpos pagal 14.1.1. punkto pirmą pastraipą nėra būtinos, kiekvienam darbuotojui privalo būti įrengta rakinama drabužių ir asmeninių daiktų laikymo vieta.14.2. Dušai ir praustuvai14.2.1. Atsižvelgiant darbo pobūdį ir sveikatos reikalavimus, darbuotojams privalo būti įrengtas reikiamas dušų skaičius.Dušų patalpos privalo būti įrengtos atskirai vyrams ir moterims arba numatyta galimybė jiems dušų patalpomis naudotis atskirai.14.2.2. Dušų patalpos turi būti pakankamai didelės, kad laikantis atitinkamų higienos normų kiekvienas darbuotojas galėtų netrukdomai praustis.Dušams turi būti tiekiamas karštas ir šaltas tekantis vanduo.14.2.3. Jeigu nebūtina įrengti dušus, kaip nurodyta 14.2.1 punkto pirmoje pastraipoje, netoli darbo vietų ir persirengimo patalpų turi būti įrengta pakankamai praustuvų su tekančiu vandeniu (jeigu būtina – karštu vandeniu).Praustuvai privalo būti įrengti vyrams ir moterims atskirai arba numatyta galimybė jais atskirai naudotis.14.2.4. Jeigu patalpos, kuriose įrengti dušai ar praustuvai, yra atskirtos nuo persirengimo patalpų, turi būti įrengti patogūs perėjimai.14.3. Tualetai ir praustuvaiDarbuotojams netoli darbo vietų, poilsio bei persirengimo patalpų ir dušų arba prausyklų privalo būti įrengtas reikiamas tualetų ir praustuvų skaičius.Vyrams ir moterims privalo būti įrengti atskiri tualetai arba numatyta galimybė jais naudotis atskirai.15. Poilsio ir (arba) apgyvendinimo patalpos15.1. Jeigu būtina dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos, ypač dėl darbo pobūdžio arba darbuotojų skaičiaus bei dėl didelio atstumo iki statybvietės, privalu darbuotojams įrengti poilsio ir (arba) apgyvendinimo patalpas, į kurias lengva patekti.15.2. Poilsio ir (arba) apgyvendinimo patalpos turi būti pakankamai erdvios, su atitinkamam darbuotojų skaičiui pakankamu stalų ir kėdžių su atramomis skaičiumi.15.3. Jeigu tokios patalpos neįrengtos, privalo būti numatyta galimybė darbuotojams pailsėti darbo pertraukų metu.15.4. Stacionariose apgyvendinimo patalpose, išskyrus tas, kurios naudojamos išimties atveju, privalo būti pakankamai sanitarinių įrenginių, valgomasis ir poilsio patalpos.Atsižvelgiant į darbuotojų skaičių, juose turi būti lovos, spintos, stalai ir kėdės; paskirstant patalpas, reikia atsižvelgti į moterų ir vyrų apgyvendinimo ypatumus.15.5. Poilsio ir (arba) apgyvendinimo patalpose privalo būti numatytos priemonės nerūkančiuosius apsaugoti nuo tabako dūmų.16. Nėščios moterys ir maitinančios motinosNėščioms moterims ir maitinančioms motinoms turi būti sudarytos sąlygos pailsėti atsigulus.17. Neįgalieji darbuotojaiDarbo vietos turi būti įrengtos taip, kad prireikus būtų atsižvelgta ir į neįgaliųjų darbuotojų reikmes.Ši nuostata taikoma durims, judėjimo keliams, laiptams, dušams, praustuvams, tualetams, kuriais naudojasi neįgalieji darbuotojai, taip pat darbo vietoms.18. Įvairios nuostatos18.1. Statybvietes supančios aplinkos ribos ir perimetras privalo būti aiškiai matomi ir suprantamai pažymėti.18.2. Darbuotojų apgyvendinimo patalpose, taip pat netoli darbo vietų darbuotojai privalo būti aprūpinti pakankamu geriamo vandens kiekiu ir pagal galimybes kitais gaiviaisiais gėrimais.18.3. Darbuotojai:- privalo būti aprūpinti patalpomis, kuriuose jie galėtų tinkamomis sąlygomis pavalgyti,- kur tikslinga, privalo būti aprūpinti įrenginiais, leidžiančiais jiems tinkamomis sąlygomis pasigaminti valgį.B DALISSPECIALIEJI BŪTINIAUSI REIKALAVIMAI DARBO VIETOMS STATYBVIETĖSEĮvadinė pastabaYpatingomis situacijomis šių būtiniausių reikalavimų skirstymas į du skirsnius, kaip nurodyta toliau, nėra privalomas.1 skirsnisStatybviečių darbo vietos, įrengtos patalpose1. Stabilumas ir tvirtumasPatalpų konstrukcija ir patikimumas privalo atitikti jų paskirtį.2. Atsarginių išėjimų durysAtsarginių išėjimų durys privalo atsidaryti į išorę.Atsarginiųišėjimų durys turi būti užrakinamos ar užsklendžiamos taip, kad kilus pavojui jas lengvai ir nedelsdamas galėtų atidaryti bet kuris asmuo, jeigu to prireiktų.Atsarginiuose išėjimuose draudžiama įrengti slankiojamas ar sukamąsias duris.3. VėdinimasJeigu naudojami oro kondicionieriai ar mechaninio vėdinimo įrenginiai, jie turi veikti taip, kad darbuotojų neveiktų nemalonūs skersvėjai.Visos orą teršiančios nuosėdos ar purvas, galintys kelti tiesioginį pavojų darbuotojų sveikatai, turi būti nedelsiant šalinami.4. Temperatūra4.1. Poilsio, budėtojų, sanitarinių, valgyklų ir pirmosios pagalbos patalpų temperatūra privalo atitikti tų patalpų paskirtį.4.2. Atsižvelgiant į darbo pobūdį ir patalpų paskirtį, turėtų būti vengiama pernelyg intensyvių saulės spindulių, patenkančių per langus, stoglangius ir stiklo pertvaras.5. Natūralus ir dirbtinis apšvietimasDarbo vietos, kiek įmanoma, privalo būti pakankamai apšviestos natūralia šviesa, taip pat privalu įrengti ir dirbtinį apšvietimą, atitinkantį darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimus.6. Patalpų grindys, sienos, lubos ir stogai6.1. Darbo vietose grindys turi būti lygios, be angų ar pavojingų nuožulnumų; jos privalo būti tvirtos, stabilios ir neslidžios.6.2. Patalpų grindų, sienų ir lubų paviršiai turi būti lengvai valomi ir atnaujinami pagal higienos normų reikalavimus.6.3. Permatomos ir šviesą praleidžiančios sienos, ypač stiklo pertvaros, esančios patalpose ar netoli darbo vietų bei judėjimo kelių, turi būti pažymėtos, pagamintos iš saugios medžiagos arba turi būti įrengtos šių vietų ar judėjimo kelių apsaugos, kad darbuotojai išvengtų sąlyčio su sienomis arba sužeidimų sudužus.7. Langai ir stoglangiai7.1. Darbuotojai privalo turėti galimybę saugiai atidaryti, uždaryti, reguliuoti bei fiksuoti langus, stoglangius ir vėdinimo įrenginius.Atverti langai ir stoglangiai neturi kelti pavojaus darbuotojams.7.2. Langai ir stoglangiai privalo turėti tvirtinimo ar kitokius įtaisus, kad nekiltų pavojus juos valantiems ir patalpoje esantiems darbuotojams.8. Durys ir vartai8.1. Durų ir vartų išdėstymas, skaičius ir matmenys bei jų gamybai panaudotos medžiagos turi atitikti darbo patalpų ar vietų paskirtį bei jose atliekamų darbų pobūdį.8.2. Permatomos durys turi būti pažymėtos aiškiai matomame lygyje.8.3. Sukamosios durys ir vartai turi būti permatomi arba su permatomomis įsprūdomis.8.4. Jeigu permatomos ar šviesą praleidžiančios durys ir vartai nėra pagaminti iš saugios medžiagos ir kelia pavojų darbuotojams susižeisti durims ar vartams sudužus, tokie paviršiai turi būti apsaugoti nuo sudužimo.9. Judėjimo keliaiAtsižvelgiant į patalpų paskirtį ir jų įrengimą, jei tai reikalinga darbuotojų saugai, judėjimo keliai turi būti aiškiai pažymėti.10. Ypatingos priemonės eskalatoriams ir judamiesiems takamsEskalatoriai ir judamieji takai turi veikti saugiai.Juose reikia įtaisyti visus būtinus saugos įtaisus.Juose turi būti įrengti gerai matomi ir lengvai prieinami avariniai išjungimo įtaisai.11. Patalpų matmenys ir erdvėDarbo vietos privalo būti pakankamo ploto ir aukščio, kad dirbant nekiltų pavojaus darbuotojų saugai ir sveikatai ar gerovei.II skirsnisStatybviečių darbo vietos, įrengtos lauke1. Stabilumas ir tvirtumas1.1. Kilnojamosios ar stacionarios darbo vietos, nepaisant to, kokiame aukštyje ar gylyje įrengtos, turi būti tvirtos ir stabilios, atkreipiant dėmesį į:- jose dirbančių darbuotojų skaičių,- didžiausią apkrovą ir jos pasiskirstymą,- jas veikiančius išorinius poveikius.Jeigu šių darbo vietų atraminės ir kitos sudedamosios dalys nėra pakankamai stabilios, jų stabilumas užtikrinamas patikimais ir saugiais tvirtinimo įrenginiais, kad būtų išvengta atsitiktinės ar savaiminės visos darbo vietos ar kai kurių jos dalių slinkties.1.2. TikrinimasStabilumas ir tvirtumas turi būti tikrinamas, ypač pakeitus darbo vietos aukštį ar gylį.2. Elektros įrenginiai ir jų instaliacija2.1. Statybvietės elektros įrenginiai ir jų instaliacija, ypač jei jie veikiami aplinkos veiksnių, turi būti reguliariai tikrinami ir prižiūrimi.2.2. Privalu patikslinti, patikrinti ir aiškiai pažymėti įrenginius, buvusius statybvietėje prieš ją įrengiant.2.3. Jei yra elektros oro linijos, jeigu galima, jos privalo būti iškeltos už statybvietės ribų; jeigu elektros oro linijos negalima iškelti, tai elektros srovę būtina išjungti.Jeigu to padaryti neįmanoma, oro liniją reikia atitverti ar pažymėti ženklu, kad į šią teritoriją nepatektų transporto priemonės ir įrenginiai.Jeigu statybvietėje transporto priemonėms reikia važiuoti po oro linija, būtina įrengti įspėjamuosius ženklus ir kabančiuosius aptvarus.3. Atmosferos poveikisDarbuotojai turi būti apsaugoti nuo atmosferos veiksnių, kenkiančių jų saugai ir sveikatai.4. Krintantys daiktaiJeigu techniškai įmanoma, nuo krintančių daiktų darbuotojai privalo būti apsaugoti kolektyvinėmis apsaugos priemonėmis.Medžiagos ir įrenginiai turi būti taip išdėstyti arba sudėti į krūvas, kad negalėtų nuslysti arba nuvirsti.Jeigu būtina, statybvietėje reikia uždengti perėjas arba pasirūpinti, kad į pavojingas zonas nebūtų įmanoma patekti.5. Kritimas iš aukštai5.1. Nuo kritimo iš aukštai darbuotojus būtina apsaugoti atramomis, reikiamo aukščio, ir tvirtais aptvarais su pagrindiniais ir tarpiniais turėklais arba apsaugai būtina naudoti kitas lygiavertes priemones.5.2. Iš esmės darbai aukštyje turi būti atliekami tik naudojant tinkamus įrenginius ar kolektyvines apsaugos priemones, tokias kaip aptvarus, platformas arba apsauginius tinklus.Jeigu dėl darbo pobūdžio šių įrenginių negalima naudoti, turi būti įrengtos reikiamos priėjimo į darbo vietą priemonės ir saugos diržai arba taikomi kiti tvirtinimo metodai.6. Pastoliai ir kopėčios [2]6.1. Visi pastoliai turi būti deramai suprojektuoti, sumontuoti ir prižiūrimi, kad nenuvirstų arba staiga nepasislinktų.6.2. Darbo platformos, paklotas ir pastolių kopėčios projektuojamos, montuojamos tokio dydžio, laikomos ir naudojamos taip, kad apsaugotų žmones nuo kritimo arba nuo krintančių daiktų.6.3. Pastolius turi patikrinti kompetentingas asmuo:a) prieš pradedant naudoti;b) reguliariai naudojimo laikotarpiu;c) po perstatymo, naudojimo pertraukos, po blogo oro poveikio ar nestiprių požeminių smūgių, ar kitų aplinkybių, galėjusių padaryti įtaką pastolių tvirtumui ar stabilumui.6.4. Kopėčios turi būti pakankamai tvirtos ir reikiamai prižiūrimos.Jos turi būti tinkamai naudojamos atitinkamose vietose ir pagal paskirtį.6.5. Turi būti užtikrinta, kad kilnojamieji pastoliai savaime nesujudėtų.7. Kėlimo mechanizmai [3]7.1. Visi kėlimo mechanizmai ir kėlimo priemonės, tarp jų pagrindinės sudedamosios dalys, tvirtinimai, įtvirtinimai ir atramos, turi būti:a) reikiamai suprojektuoti ir pastatyti bei pakankamai stiprūs naudoti pagal numatytą paskirtį;b) teisingai sumontuoti ir naudojami;c) tvarkingai prižiūrimi;d) tikrinami ir reguliariai bandomi bei kontroliuojami laikantis galiojančių nacionalinių norminių aktų;e) aptarnaujami kvalifikuotų, atitinkamai parengtų darbuotojų.7.2. Ant visų kėlimo mechanizmų ir priemonių privalu aiškiai nurodyti didžiausios leistinos apkrovos dydį.7.3. Kėlimo mechanizmai ir priemonės turi būti naudojami tik pagal paskirtį.8. Žemės darbų mašinos ir transportavimo priemonės ir įrenginiai [4]8.1. Žemės darbų mašinos ir transportavimo priemonės bei įrenginiai privalo būti:a) tinkamai suprojektuoti ir pagaminti, kiek įmanoma atsižvelgiant į ergonomikos principus;b) techniškai tvarkingi;c) teisingai naudojami.8.2. Žemės darbų mašinų ir transportavimo priemonių bei įrenginių vairuotojai ir aptarnaujantys juos darbuotojai turi būti specialiai parengti.8.3. Būtina užtikrinti, kad žemės darbų mašinos ir transportavimo įrenginiai bei mechanizmai neįgriūtų į iškasas ar į vandenį.8.4. Jei reikia, žemės darbų mašinos ir transportavimo įrenginių kabinos, mašinai apvirtus privalo apsaugoti vairuotoją nuo suspaudimo ir krintančių daiktų.9. Įrenginiai, mašinos, įranga [5]9.1. Įrenginiai, mašinos ir įranga, tarp jų rankiniai įrankiai, su varikliu ar be jo, privalo būti:a) tinkamai suprojektuoti ir pagaminti, kiek įmanoma atsižvelgiant į ergonomikos principus;b) techniškai tvarkingi;c) naudojami tik pagal paskirtį;d) aptarnaujami atitinkamai parengtų darbuotojų.9.2. Slėgio įrenginiai ir prietaisai privalo būti galiojančių norminių aktų nustatyta tvarka reguliariai tikrinami ir bandomi.10. Darbai iškasose, šuliniuose, tuneliuose, požeminiai ir žemės darbai10.1. Dirbant tranšėjose, šuliniuose ar tuneliuose privaloma imtis reikiamų saugos priemonių:a) užtikrinti ramsčių ir šlaitų patikimumą;b) pašalinti darbuotojų, medžiagų ir daiktų kritimo, vandens prasiskverbimo pavojų;c) užtikrinti pakankamą visų darbo vietų vėdinimą, kad oras būtų nekenksmingas ir nepavojingas;d) kilus gaisrui arba prasiskverbus vandeniui ar kitoms medžiagoms, sudaryti darbuotojams galimybę išsigelbėti.10.2. Prieš pradedant žemės darbus, turi būti imtasi priemonių nustatyti ir minimaliai sumažinti požeminių kabelių ir kitų inžinerinių tinklų keliamą pavojų.10.3. Tranšėjos privalo būti įrengtos taip, kad į jas būtų galima saugiai įeiti ir išeiti.10.4. Iškastas gruntas, medžiagos ir judančios transporto priemonės privalo būti laikomos saugiu atstumu nuo tranšėjų; kai reikia, turi būti pastatyti tinkami aptvarai.11. Griovimo darbaiJeigu pastato ar statinio griovimas gali kelti pavojų:a) būtina imtis tinkamų atsargumo priemonių ir saugių darbo metodų bei tvarkos;b) darbus būtina planuoti ir atlikti tik kompetentingam asmeniui prižiūrint.12. Plieno arba betono konstrukcijos, klojiniai ir sunkūs surenkamieji statybiniai elementai12.1. Plieno arba betono konstrukcijos ir jų dalys, klojiniai, surenkamieji statybiniai elementai arba laikinos sijos ir ramsčiai privalo būti pagaminti, sumontuoti ir išardomi tik kompetentingam asmeniui prižiūrint.12.2. Būtina imtis apsaugos priemonių, kad darbuotojams nekiltų rizika dėl laikino konstrukcijų netvirtumo arba nestabilumo.12.3. Klojiniai, laikinos sijos ir ramsčiai privalo būti taip suprojektuoti ir apskaičiuoti, sumontuoti ir prižiūrimi, kad galėtų atlaikyti juos veikiančias apkrovas.13. Užtūros ir kesonai13.1. Visos užtūros ir kesonai turi būti:a) gerai pastatyti, iš pakankamai tvirtų medžiagų;b) tinkamai įrengti, kad prasiskverbus vandeniui ar kitai medžiagai darbuotojai galėtų išsigelbėti.13.2. Montuoti, statyti, perstatyti arba išardyti užtūrus ir kesonus galima tik prižiūrint kompetentingam asmeniui.13.3. Visas užtūras ir kesonus privalo reguliariai tikrinti kompetentingas asmuo.14. Stogo darbai14.1. Jeigu gresia pavojus nukristi nuo stogo arba jeigu stogo aukštis ar nuolydis viršija valstybių narių nustatytus dydžius, privalo būti įrengtos kolektyvinės saugos priemonės, kad būtų išvengta darbuotojų, darbo priemonių ar kitų daiktų ir medžiagų kritimo.14.2. Jeigu darbuotojas turi dirbti ant stogo arba arti jo ar kito paviršiaus, pagaminto iš trapių medžiagų, kurios gali įlūžti, būtina imtis atsargumo priemonių, kad darbininkai netyčia neužliptų ant trapios medžiagos arba nenukristų ant žemės.[1] OL L 229, 1977 9 7, p. 12. Su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 79/640/EEB (OL L 183, 1979 7 19, p. 1).[2] Šis klausimas bus apibrėžtas būsimoje direktyvoje, iš dalies pakeičiančioje Direktyvą 89/655/EEB, visų pirma siekiant papildyti šios direktyvos priedo 3 punktą.[3] Šis klausimas bus apibrėžtas būsimoje direktyvoje, iš dalies pakeičiančioje Direktyvą 89/655/EEB, visų pirma siekiant papildyti šios direktyvos priedo 3 punktą.[4] Šis klausimas bus apibrėžtas būsimoje direktyvoje, iš dalies pakeičiančioje Direktyvą 89/655/EEB, visų pirma siekiant papildyti šios direktyvos priedo 3 punktą.[5] Šis klausimas bus apibrėžtas būsimoje direktyvoje, iš dalies pakeičiančioje Direktyvą 89/655/EEB, visų pirma siekiant papildyti šios direktyvos priedo 3 punktą.--------------------------------------------------


title: 2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/59/EB, įdiegianti Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą ir panaikinanti Tarybos direktyvą 93/75/EEB

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0059

Oficialusis leidinys L 208 , 05/08/2002 p. 0010 - 0027

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/59/EB2002 m. birželio 27 d.įdiegianti Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą ir panaikinanti Tarybos direktyvą 93/75/EEBEUROPOS SĄJUNGOS PARLAMENTAS IR TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4],kadangi:(1) Komisija savo 1993 m. vasario 24 d. komunikate dėl bendros saugių jūrų politikos nurodė, kad vienas iš tikslų yra Bendrijos lygiu įdiegti tokią privalomą informacijos sistemą, kad valstybės narės galėtų greitai gauti svarbią informaciją apie pavojingas arba teršiančias medžiagas vežančių laivų judėjimą ir tikslų jų krovinių apibūdinimą.(2) 1993 m. rugsėjo 13 d. Tarybos direktyva 93/75/EEB dėl būtiniausių reikalavimų į Bendrijos uostus įplaukiantiems arba iš jų išplaukiantiems laivams, vežantiems pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius [5], buvo įdiegta sistema, pagal kurią kompetentingos institucijos gauna informaciją apie pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius vežančius laivus, įplaukiančius ar išplaukiančius iš Bendrijos uostų, taip pat apie incidentus jūroje. Toje direktyvoje reikalaujama, kad Komisija teiktų naujų pasiūlymų dėl išsamesnės Bendrijos pranešimų sistemos, kuri galbūt apimtų ir palei valstybių narių krantus plaukiojančius laivus.(3) 1993 m. birželio 8 d. Tarybos rezoliucija dėl bendrosios saugių jūrų politikos [6] patvirtino, kad vienas iš svarbiausių Bendrijos numatomų tikslų yra įdiegti išsamesnę informacijos sistemą.(4) Įkūrus Bendrijos laivų judėjimo stebėsenos ir informacijos sistemą būtų lengviau užkirsti kelią avarijoms bei jūros užteršimui ir sumažinti jų poveikį jūrų bei pakrančių aplinkai, vietinių bendruomenių ekonomikai ir sveikatai. Jūrų eismo efektyvumas, o ypač laivo įplaukimo į uostus valdymas, taip pat priklauso nuo to, ar laivai pakankamai iš anksto praneša apie savo atvykimą.(5) Vadovaujantis Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) priimtomis taisyklėmis, palei Europos krantus įdiegta keletas privalomųjų pranešimų iš laivų sistemų. Reikėtų užtikrinti, kad laivai laikytųsi pranešimo reikalavimų, galiojančių pagal tas sistemas.(6) Yra įdiegtos laivų eismo paslaugos ir laivų maršrutų parinkimo sistemos, labai svarbios avarijų ir užteršimo tam tikruose perpildytuose ar pavojinguose laivybos rajonuose prevencijai. Būtina, kad laivai naudotųsi laivų eismo paslaugomis ir laikytųsi TJO patvirtintoms laivų maršrutų parinkimo sistemoms taikomų taisyklių.(7) Įvykusi didelė borto aparatūros techninė pažanga jau leidžia automatiškai identifikuoti laivus (AIS sistema), taip pat pagerėjo laivų stebėsena, avarijų tyrimą lengvina pažangi reiso duomenų registracijos įranga (VDR sistemos arba "juodosios dėžės"). Atsižvelgiant į jos svarbą nustatant laivybos avarijų prevencijos politiką, reikia reikalauti turėti tokią įrangą vietiniais arba tarptautiniais maršrutais plaukiojantiems laivams, įplaukiantiems į Bendrijos uostus. VDR sistemos teikiamus duomenis galima naudoti tiek tiriant įvykusios avarijos priežastis, tiek prevenciškai nagrinėjant tokiose situacijose įgytą patirtį. Valstybės narės turi skatinti naudoti tokią įrangą abiem nurodytais tikslais.(8) Valstybės narės užtikrina, kad, be reikiamos techninės įrangos, kompetentingų institucijų pakrantės stotyse būtų pakankamai tinkamą kvalifikaciją turinčio personalo.(9) Rengiant kovos su tarša ar taršos pavojumi jūroje operacijas ir didinant jų efektyvumą labai svarbu tiksliai žinoti apie laivuose vežamus pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius ir kitą svarbią informaciją apie saugumą. Iš valstybių narių uostų arba į juos plaukiantys laivai privalo pranešti tokią informaciją tų valstybių narių kompetentingoms institucijoms arba uostų administracijoms.(10) Siekiant tiksliai nukreipti ir pagreitinti potencialiai milžiniškų informacijos apie krovinius srautų perdavimą bei panaudojimą, tokią informaciją atitinkamai kompetentingai institucijai arba uosto administracijai, jei įmanoma, reiktų siųsti elektroniniu būdu. Dėl tos pačios priežasties kompetentingos valstybių narių institucijos keistis informacija taip pat turėtų elektroniniu būdu.(11) Jei atitinkamos kompanijos yra įsivedusios valstybėms narėms tinkamą vidaus tvarką, užtikrinančią, kad direktyvoje reikalaujama informacija būtų nedelsiant išsiųsta kompetentingai institucijai, tuomet reguliarų susisiekimą tarp dviejų ar daugiau valstybių, iš kurių bent viena yra valstybė narė, turi būti įmanoma atleisti nuo reikalavimo pranešti apie kiekvieną reisą.(12) Kai kurie laivai dėl savo savybių ar būklės gali būti pavojingi laivybos saugumui ir aplinkai. Valstybės narės turi skirti ypatingą dėmesį į tokių laivų stebėseną ir imtis reikiamų priemonių, kad būtų užkirstas kelias tokių laivų keliamo pavojus didėjimui ir kad visa jų turima informacija apie tokius laivus būtų siunčiama kitoms valstybėms narėms. Tokios reikiamos priemonės gali būti valstybinės uostų kontrolės veikla.(13) Valstybės narės turi imtis apsaugos priemonių nuo grėsmės jūrų saugumui, asmenų saugumui ir jūrų bei pakrančių aplinkai, kylančios dėl incidentų, avarijų ar tam tikrų kitų įvykių jūroje ir dėl joje plūduriuojančių teršalų dėmių ar paketų. Todėl valstybių narių paieškos ir gelbėjimo rajonuose (išskirtinėse ekonominėse zonose) ar jiems tapačiose zonose plaukiojančių laivų kapitonai turėtų pranešti apie tokius įvykius pakrantės tarnyboms ir pateikti visą reikiamą informaciją. Atsižvelgiant į jų ypatingą padėtį, valstybėms narėms reikėtų leisti lanksčiau pasirinkti, kuriose pirmiau minėtose geografinėse zonose turėtų galioti įpareigojimas pranešti.(14) Atsitikus incidentui ar avarijai jūroje, kompetentingų institucijų darbas būna gerokai veiksmingesnis, jei su jomis besąlygiškai bendradarbiauja įvykio dalyviai.(15) Kai valstybės narės paskirta kompetentinga institucija, atsižvelgdama į jūros būklę ir į kvalifikuotos meteorologinės informacijos tarnybos pateiktą oro prognozę, nusprendžia, kad dėl ypač blogų oro ar jūros sąlygų kyla didelė grėsmė žmonių gyvybei arba yra aplinkos užteršimo pavojus, ji apie padėtį turi pranešti įplaukti arba išplaukti iš uosto ketinančių laivų kapitonams, taip pat gali imtis bet kokių kitų reikiamų priemonių. Neatleidžiant nuo pareigos padėti nelaimės ištiktiems laivams, gali būti uždrausta įplaukti arba išplaukti iš uosto tol, kol padėtis pasitaisys. Jei kyla grėsmė saugumui arba kyla aplinkos užteršimo pavojus, kompetentinga institucija, atsižvelgdama į uoste susidariusią padėtį, gali rekomenduoti laivams neišplaukti iš uosto. Jei kapitonas nusprendžia išplaukti iš uosto, jis pats visiškai už tai atsako ir turi nurodyti savo sprendimo priežastis.(16) Įvykus avarijai jūroje, prieglobsčio vietos nebuvimas gali sukelti labai skaudžių padarinių. Todėl valstybės narės turi sudaryti planus, pagal kuriuos nelaimės ištiktiems laivams, jei to reikėtų pagal situaciją, galėtų būti suteiktas prieglobstis jų uostuose ar bet kurioje kitoje saugioje vietoje, kur pagal galimybes sudaromos pačios geriausios sąlygos. Kai būtina ir įmanoma, tokiuose planuose turėtų būti numatyta imtis reikiamų pagalbos, gelbėjimo ir kovos su aplinkos teršalais priemonių bei tam pritaikyti infrastruktūrą. Nelaimės ištiktą laivą priėmusiam uostui turėtų būti nedelsiant padengtos visos tokios operacijos metu patirtos išlaidos ir kompensuota žala. Todėl Komisija turėtų išnagrinėti tinkamos kompensacijų sistemos nelaimės ištiktus laivus priėmusiems Bendrijos uostams įdiegimo ir reikalavimo, kad į Bendrijos uostus įplaukiantys laivai būtų tinkamai apdrausti, įgyvendinimo galimybes.(17) Reikia sukurti tokią bendradarbiavimo tarp valstybių narių ir Komisijos sistemą, kuri padėtų įdiegti jūrų laivų judėjimo stebėsenos ir informacijos sistemą ir nustatytų reikiamas ryšių linijas tarp valstybių narių kompetentingų institucijų ir uostų. Negana to, reiktų išplėsti laivų identifikacijos ir stebėsenos sistemą tuose Bendrijos laivybos rajonuose, kur ji nėra pakankama. Be to, Bendrijos jūriniuose regionuose reikėtų įsteigti informacijos valdymo centrus, kurie padėtų keistis arba dalintis naudinga informacija apie eismo stebėseną ir šios direktyvos vykdymą. Valstybės narės ir Komisija taip pat turėtų stengtis bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis siekiant šių tikslų.(18) Šios direktyvos veiksmingumas labai priklauso nuo to, ar griežtai valstybės narės prižiūrės jos įgyvendinimą. Todėl valstybės narės privalo reguliariai vykdyti reikiamus patikrinimus ar imtis bet kokių kitų veiksmų užtikrinti, kad įgyvendinant šios direktyvos reikalavimus nustatytos ryšių linijos veiktų tinkamai. Reikėtų įvesti ir baudų sistemą, užtikrinančią, kad suinteresuotos šalys laikytųsi šioje direktyvoje nustatytų reikalavimų pranešti ir turėti įrangą.(19) Šiai direktyvai įgyvendinti reikalingos priemonės turi būti priimtos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [7].(20) Šia tvarka galima iš dalies pakeisti tam tikras šios direktyvos nuostatas, kad būtų atsižvelgta į Bendrijos ir tarptautinių teisės aktų plėtrą ir įgyvendinant šią direktyvą įgytą patirtį, jei tokie pakeitimai neišplėstų šios direktyvos taikymo srities. Vertinti direktyvą įgyvendinat įgytą patirtį Komisijai padėtų atitinkamos valstybių narių direktyvos įgyvendinimo ataskaitos.(21) Šia direktyva gerokai sustiprinamos, išplečiamos ir iš dalies pakeičiamos Direktyvos 93/75/EEB nuostatos. Todėl Direktyva 93/75/EEB panaikinama.(22) Kadangi siūlomų numatyti tikslų, o būtent - padidinti jūrų laivų judėjimo saugumą ir efektyvumą, negali pasiekti vien valstybės narės, o dėl masto arba padarinių jų geriau būtų siekti Bendrijos lygiu, Bendrija gali imtis priemonių laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą ši direktyva yra ne daugiau kaip priemonė minėtiems tikslams siekti,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas - įdiegti Bendrijoje tokią laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą, kuri pagerintų jūrų laivų judėjimo saugumą bei efektyvumą, o tarnybos galėtų tinkamiau reaguoti į incidentus, avarijas ar potencialiai pavojingą padėtį jūroje, įskaitant paieškos ir gelbėjimo operacijas, kad būtų gerinama prevencija ir geriau aptinkama tarša iš laivų.Valstybės narės kontroliuoja ir imasi visų būtinų bei reikiamų priemonių užtikrinti, kad laivų kapitonai, valdytojai ar įgaliotiniai, taip pat ir tokiais laivais vežamų pavojingų ar teršiančių krovinių siuntėjai ar savininkai, laikytųsi šios direktyvos reikalavimų.2 straipsnisTaikymo sritis1. Ši direktyva taikoma ne mažiau kaip 300 t bendrojo tonažo laivams, jei nenurodyta kitaip.2. Ši direktyva netaikoma:a) karo laivams, karinio jūrų laivyno pagalbiniams laivams ir kitiems valstybėms narėms priklausantiems laivams, naudojamiems nekomercinėms viešosioms paslaugoms teikti;b) trumpesniems kaip 45 m žvejybos laivams, tradiciniams laivams ir pramoginiams laivams;c) mažiau kaip 5000 t talpos bunkeriams, laivų sandėliams ir laivuose naudojamai įrangai.3 straipsnisApibrėžimaiŠioje direktyvoje:a) "svarbūs tarptautiniai dokumentai" - šie teisės aktai:- MARPOL - 1973 m. Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos ir jos 1978 m. protokolas,- SOLAS - Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje kartu su jos protokolais ir pakeitimais,- 1969 m. Tarptautinė konvencija dėl laivų matmenų nustatymo,- 1969 m. Tarptautinė konvencija dėl priemonių atviroje jūroje avarijos atveju užteršus ją nafta ir jos 1973 m. protokolas dėl priemonių atviroje jūroje užteršus ją kitomis nei nafta medžiagomis,- SAR konvencija - tai 1979 m. Tarptautinė jūrų paieškos ir gelbėjimo konvencija,- ISM kodeksas - tai Tarptautinis saugios laivybos valdymo ir aplinkos apsaugos nuo teršimo kodeksas,- IMDG kodeksas - tai Tarptautinis pavojingų krovinių vežimo jūra kodeksas,- IBC kodeksas - tai TJO tarptautinis laivų, skirtų vežti supiltas pavojingas chemines medžiagas, statybos ir įrangos kodeksas,- IGC kodeksas - tai TJO tarptautinis laivų, skirtų vežti suskystintas dujas, statybos ir įrangos kodeksas,- BC kodeksas - tai TJO biriųjų krovinių saugios praktikos kodeksas,- INF kodeksas - tai TJO tarptautinis panaudoto branduolinio kuro, plutonio ir didelio radioaktyvumo atliekų flakonuose saugaus vežimo laivais kodeksas,- TJO rezoliucija A.851(20) - tai Tarptautinės jūrų organizacijos rezoliucija 851(20) priimti "Bendrieji principai, taikomi pranešimų iš laivų sistemoms, ir reikalavimai pranešimams iš laivų, įskaitant rekomendacijas dėl pranešimų apie incidentus, susijusius su pavojingais kroviniais, kenksmingomis medžiagomis ir (arba) jūrų teršalais";b) "valdytojas" - tai laivo savininkas arba vadovas;c) "įgaliotinis" - tai asmuo, įgaliotas teikti informaciją laivo valdytojo vardu;d) "krovinio siuntėjas" - tai bet kuris asmuo, kuris su vežėju sudaro sutartį dėl krovinio vežimo arba kurio vardu ar kurio naudai tokia sutartis buvo sudaryta;e) "kompanija" - kompanija, kaip apibrėžta SOLAS konvencijos IX skyriaus 1 taisyklės 2 dalyje;f) "laivas" - bet koks jūrų laivas;g) "pavojingas krovinys":- IMDG kodekse nurodyti kroviniai,- IBC kodekso 17 skyriuje išvardyti pavojingi skysčiai,- IGC kodekso 19 skyriuje išvardytos suskystintos dujos,- BC kodekso B priede nurodytos kietosios medžiagos.Šiai kategorijai taip pat priklauso tokie kroviniai, kuriems vežti nustatyti tam tikri išankstiniai reikalavimai pagal IBC kodekso 1.1.3 punktą arba IGC kodekso 1.1.6 punktą;h) "aplinką teršiantys kroviniai":- MARPOL konvencijos I priede apibrėžtos alyvos,- MARPOL konvencijos II priede apibrėžti nuodingi skysčiai,- MARPOL konvencijos III priede apibrėžtos nuodingos medžiagos;i) "krovinio vežimo priemonė" - krovininė kelių transporto priemonė, krovininis geležinkelio vagonas, krovininis konteineris, autocisterna, geležinkelio vagonas arba kilnojamasis rezervuaras;j) "adresas" - pavadinimas (vardas, pavardė) ir ryšių linijos, kuriomis, kai reikia, galima susisiekti su valdytoju, įgaliotiniu, uosto administracija, kompetentinga institucija ar bet kuriuo kitu įgaliotu asmeniu ar institucija, turinčiais išsamios informacijos apie laivo krovinį;k) "kompetentingos institucijos" - institucijos ir organizacijos, valstybių narių paskirtos priimti ir perduoti pagal šios direktyvos nuostatas pranešamą informaciją;l) "uosto administracija" - bet kurio uosto kompetentinga institucija, valstybių paskirta priimti ir perduoti pagal šios direktyvos nuostatas pranešamą informaciją;m) "prieglobsčio vieta" - valstybės narės nurodytas uostas, uosto dalis ar kita saugi prieplauka, stovėjimo vieta arba bet kokia kita saugi zona, skirta nelaimės ištiktiems laivams priimti;n) "pakrantės stotis" - valstybių narių pagal šią direktyvą paskirta: laivų eismo tarnyba; krante įsikūrusi bazė, atsakinga už TJO patvirtintą privalomąją pranešimų sistemą arba institucija, atsakinga už paieškos ir gelbėjimo arba kovos su tarša operacijų koordinavimą;o) "laivų eismo tarnyba (LET)" - tarnyba, paskirta pagerinti laivų eismo saugumą bei efektyvumą ir saugoti aplinką, turinti galimybę keistis informacija su eismo dalyviais ir reaguoti į LET zonoje susidarančią eismo padėtį;p) "laivų maršrutų parinkimo sistema" - bet kuri vieno ar kelių maršrutų arba maršrutų parinkimo priemonių sistema, kuria siekiama sumažinti nelaimių pavojų; ją sudaro eismo atskyrimo schemos, dvikrypčiai maršrutai, rekomenduojami keliai, vengtinos zonos, pakrantės eismo zonos, aplinkiniai keliai, atsargumo zonos ir giliavandeniai maršrutai;q) "tradiciniai laivai" - visų rūšių istoriniai laivai ir jų kopijos, įskaitant skirtus skatinti ir remti tradicinį jūreivystės meną, kurie kartu yra tikri kultūros paminklai, naudojami tradiciniais jūreivystės principais ir būdais;r) "jūrų avarija" - jūrų avarija, kaip apibrėžta TJO jūrų avarijų ir incidentų tyrimo kodekse.I ANTRAŠTINĖ DALISPRANEŠIMAI IŠ LAIVŲ IR JŲ STEBĖSENA4 straipsnisPranešimas prieš įplaukiant į valstybių narių uostus1. Į valstybės narės uostą plaukiančio laivo valdytojas, įgaliotinis arba kapitonas praneša I priedo 1 punkte nurodytą informaciją uosto administracijai:a) ne vėliau kaip prieš dvidešimt keturias valandas; arbab) jeigu reisas yra trumpesnis nei dvidešimt keturių valandų trukmės — ne vėliau kaip prieš pat laivui išplaukiant iš ankstesniojo uosto; arbac) jei paskirties uostas nežinomas arba pasikeičia reiso metu - iškart gavus informaciją.2. Ne iš Bendrijos uosto plaukiantys į valstybės narės uostą pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius vežantys laivai privalo laikytis 13 straipsnyje nurodyto įsipareigojimo pranešti.5 straipsnisĮ privalomųjų pranešimų iš laivų sistemų zoną įplaukiančių laivų stebėsena1. Atitinkamos valstybės narės kontroliuoja ir imasi visų būtinų ir reikiamų priemonių užtikrinti, kad visi laivai, įplaukiantys į privalomųjų pranešimų iš laivų sistemos zoną, nustatytą TJO pagal SOLAS konvencijos V skyriaus 11 taisyklę ir pagal TJO nurodymus bei kriterijus, valdomą vienos ar daugiau valstybių, iš kurių bent viena yra valstybė narė, laikytųsi tos sistemos reikalavimų ir praneštų reikalaujamą informaciją, taip pat ir visą kitą informaciją, kurios pagal TJO rezoliuciją A.851(20) reikalauja valstybė narė.2. Teikdama naują privalomąją pranešimų iš laivų sistemą TJO tvirtinti arba siūlymą pakeisti esamą pranešimų sistemą, valstybė narė savo pasiūlyme turi pateikti visą I priedo 4 punkte nurodytą informaciją.6 straipsnisAutomatinės identifikacijos sistemų naudojimas1. Visuose į valstybių narių uostus įplaukiančiuose laivuose iki II priedo I skyriuje nurodytų terminų privalo būti įmontuotos AIS sistemos, atitinkančios TJO nustatytus eksploatacinių savybių standartus.2. Laivuose esančios AIS sistemos privalo veikti nuolatos, išskyrus tuos atvejus, kai tarptautiniais susitarimais, taisyklėmis arba standartais numatyta saugoti navigacinę informaciją.7 straipsnisLaivų maršrutų parinkimo sistemų naudojimas1. Valstybės narės kontroliuoja ir imasi visų būtinų ir reikiamų priemonių užtikrinti, kad visi laivai, įplaukiantys į privalomojo laivų maršrutų parinkimo sistemos zoną, nustatytą TJO pagal SOLAS konvencijos V skyriaus 10 taisyklę ir valdomą vienos ar daugiau valstybių, iš kurių bent viena yra valstybė narė, naudotųsi ta sistema pagal atitinkamus TJO nustatytus nurodymus ir kriterijus.2. Savo atsakomybe įdiegdamos TJO nepatvirtintą laivų maršrutų parinkimo sistemą, valstybės narės kiek įmanoma labiau atsižvelgia į TJO nustatytus nurodymus bei kriterijus ir paskelbia visą būtiną informaciją, kad laivų maršrutų parinkimo sistema būtų galima naudotis saugiai ir veiksmingai.8 straipsnisLaivų eismo tarnybos nurodymų laikymosi stebėsenaValstybės narės kontroliuoja ir imasi visų būtinų ir reikiamų priemonių užtikrinti, kad:a) laivai, įplaukiantys į vienos ar daugiau valstybių, iš kurių bent viena yra valstybė narė, valdomą LET veikimo zoną, esančią jų teritoriniuose vandenyse ir veikiančią pagal TJO nurodymus, dalyvautų toje LET ir laikytųsi jos taisyklių;b) su valstybės narės vėliava plaukiojantys laivai arba į valstybės narės uostą plaukiantys laivai, įplaukiantys į tokios LET veikimo zoną, esančią ne valstybės narės teritoriniuose vandenyse ir veikiančią pagal TJO nurodymus, laikytųsi tos LET taisyklių;c) su trečiosios valstybės vėliava plaukiojantys laivai ir ne į valstybės narės uostą plaukiantys laivai, įplaukiantys į ne valstybės narės teritoriniuose vandenyse esančią LET veikimo zoną, kiek įmanoma labiau laikytųsi tos LET taisyklių. Valstybės narės turi pranešti valstybei, kuriai priklauso laivas, apie bet kuriuos pavojingus tų taisyklių pažeidimus LET zonoje.9 straipsnisPranešimų iš laivų sistemų, laivų maršrutų parinkimo sistemų ir laivų eismo tarnybų infrastruktūra1. Valstybės narės, laikydamosi II priedo I skyriuje nustatytų terminų, palaipsniui imasi visų būtinų ir reikiamų priemonių apsirūpinti reikiama įranga ir kranto įrenginiais, skirtais priimti ir naudoti AIS informaciją, atsižvelgdamos į būtiną pranešimų perdavimo nuotolį.2. Visa šiai direktyvai įgyvendinti būtina įranga ir kranto įrenginiai įrengiami iki 2007 metų pabaigos. Valstybės narės užtikrina, kad įranga, skirta informacijai perduoti ir ja keistis tarp valstybių narių nacionalinių sistemų, pradėtų veikti ne vėliau kaip praėjus dar vieneriems metams.3. Valstybės narės užtikrina, kad už laivų eismo tarnybų ir laivų maršrutų parinkimo sistemų reikalavimų laikymosi stebėseną atsakingos pakrantės stotys turėtų pakankamai ir tinkamos kvalifikacijos personalo, taip pat ir tinkamas ryšio bei laivų stebėsenos priemones ir dirbtų laikydamosi atitinkamų TJO nurodymų.10 straipsnisReiso duomenų registravimo sistemos1. Valstybės narės kontroliuoja ir imasi visų būtinų ir reikiamų priemonių užtikrinti, kad visi laivai, įplaukiantys į valstybių narių uostus, turėtų reiso duomenų registravimo (VDR) sistemą, atitinkančią II priedo II skyriuje nustatytas taisykles. Visos išimtys, pagal 1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 1999/35/EB dėl privalomo tikrinimo sistemos, užtikrinančios saugų ro-ro keltų ir greitaeigių keleivinių laivų, kuriais teikiamos reguliarios paslaugos, plaukiojimą [8], 4 straipsnio 1 dalies d punktą suteiktos ro-ro keltams arba greitaeigiams keleiviniams laivams, netenka galios 2002 m. rugpjūčio 5 d.2. Atliekant jūrų avarijų tyrimą valstybės narės jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse, valstybėms narėms pateikiami iš VDR sistemos surinkti duomenys. Valstybės narės užtikrina, kad tokie duomenys būtų naudojami atliekant tyrimą ir tinkamai analizuojami. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad tyrimo rezultatai būtų paskelbti iškart juos gavus.11 straipsnisJūrų avarijų tyrimasAtlikdamos bet kokį jūrų avarijų ar incidentų tyrimą, susijusį su tokiu laivu, kuriam taikoma ši direktyva, bet nepažeisdamos 1999/35/EB direktyvos 12 straipsnio, valstybės narės laikosi TJO jūrų avarijų ir incidentų tyrimo kodekso nuostatų. Valstybės narės dalyvauja atliekant jūrų avarijų ar incidentų, susijusių su joms priklausančiais laivais, tyrimus.II ANTRAŠTINĖ DALISPRANEŠIMAS APIE LAIVU VEŽAMUS PAVOJINGUS ARBA APLINKĄ TERŠIANČIUS KROVINIUS (HAZMAT)12 straipsnisKrovinio siuntėjo įsipareigojimaiValstybių narių uostuose bet kokio dydžio laivams siūlyti vežti arba pakrauti į juos pavojingus ar aplinką teršiančius krovinius leidžiama tik pateikus jo kapitonui ar valdytojui deklaraciją su I priedo 2 punkte nurodyta informacija.Krovinio siuntėjas privalo pateikti tokią deklaraciją kapitonui ar valdytojui ir užtikrinti, kad siūlomas vežti krovinys iš tikrųjų yra tas, kuris buvo deklaruotas pagal pirmosios pastraipos nuostatas.13 straipsnisPranešimas apie vežamus pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius1. Iš valstybės narės uosto išplaukiančio bet kokio dydžio laivo, kuriuo vežamas pavojingas arba aplinką teršiantis krovinys, valdytojas, įgaliotinis arba kapitonas ne vėliau kaip prieš pat laivui išplaukiant praneša I priedo 3 punkte nurodytą informaciją tos valstybės narės paskirtai kompetentingai institucijai.2. Ne iš Bendrijos uosto išplaukiančio ir į valstybės narės uostą arba į valstybės narės teritoriniuose vandenyse esančią stovėjimo vietą plaukiančio bet kokio dydžio laivo, kuriuo vežamas pavojingas arba aplinką teršiantis krovinys, valdytojas, įgaliotinis arba kapitonas ne vėliau kaip prieš pat laivui išplaukiant iš pakrovimo uosto arba tik sužinojęs paskirties uostą ar stovėjimo vietą praneša I priedo 3 punkte nurodytą informaciją tos valstybės narės, kurioje yra pirmasis paskirties uostas ar stovėjimo vieta, paskirtai kompetentingai institucijai.3. Valstybės narės gali nustatyti tvarką, kuria 1 ir 2 dalyse nurodytų laivų valdytojai, įgaliotiniai arba kapitonai I priedo 3 punkte nurodytą informaciją galėtų pranešti atitinkamai išvykimo arba paskirties uosto Bendrijoje administracijai.Nustatyta tvarka reikia užtikrinti, kad kompetentinga institucija prireikus visuomet galėtų gauti I priedo 3 punkte nurodytą informaciją. Todėl atitinkamo uosto administracija turėtų išsaugoti I priedo 3 punkte nurodytą informaciją pakankamai ilgai, kad ja būtų galima pasinaudoti įvykus incidentui arba avarijai jūroje. Uosto administracija imasi būtinų priemonių, kad kompetentingai institucijai pareikalavus bet kuriuo paros metu elektroniniu būdu nedelsiant galėtų būti pateikta tokia informacija.4. Laivo valdytojas, įgaliotinis arba kapitonas privalo pranešti I priedo 3 punkte nurodytą informaciją apie krovinį uosto administracijai arba kompetentingai institucijai.Informacija, jei įmanoma, turi būti perduodama elektroniniu būdu. Elektroniniai pranešimai turi būti parengti naudojant III priede nurodytą sintaksę ir laikantis nurodytos tvarkos.14 straipsnisKompiuterizuotas keitimasis duomenimis tarp valstybių nariųValstybės narės kartu užtikrina I priede nurodytai informacijai tvarkyti skirtų nacionalinių sistemų abipusį ryšį ir suderinamumą.Pagal pirmosios pastraipos nuostatas sukurtos ryšio sistemos turi būti tokios:a) duomenimis turi būti keičiamasi elektroniniu būdu, taip pat priimama ir apdorojama pagal 13 straipsnio nuostatas pranešama informacija;b) sistema turi būti tokia, kad informaciją galima būtų persiųsti visą parą;c) pareikalavus visos valstybės narės turi galėti nedelsdamos persiųsti kitos valstybės narės kompetentingai institucijai informaciją apie laivą ir jo vežamą pavojingą arba aplinką teršiantį krovinį.15 straipsnisIšimtys1. Valstybės narės gali atleisti reguliarų susisiekimą tarp jų teritorijoje esančių uostų nuo 13 straipsnyje nustatyto reikalavimo, jei laikomasi tokių sąlygų:a) kompanija, eksploatuojanti pirmiau minėtą reguliarų susisiekimą, turi ir pagal naujausius duomenis atnaujina atitinkamų laivų sąrašą ir nusiunčia jį reikiamai kompetentingai institucijai;b) I priedo 3 punkte nurodyta informacija apie kiekvieną atliktą reisą gali būti pateikta kompetentingos institucijos reikalavimu. Kompanija privalo sukurti tokią vidinę sistemą, kad pareikalavus būtų galima visą parą ir nedelsiant elektroniniu būdu išsiųsti minėtą informaciją kompetentingai institucijai, kaip nurodyta 13 straipsnio 4 dalyje.2. Kai tarptautinis reguliarus susisiekimas veikia tarp dviejų ar daugiau valstybių, iš kurių bent viena yra valstybė narė, bet kuri iš dalyvaujančių valstybių narių gali reikalauti iš kitų valstybių narių, kad tokiam susisiekimui būtų suteikta išimtis. Visos dalyvaujančios valstybės narės, įskaitant atitinkamas pakrantės valstybes, bendradarbiauja suteikiant tokiam susisiekimui išimtį l dalyje nustatytomis sąlygomis.3. Valstybės narės periodiškai tikrina, kad būtų laikomasi 1 ir 2 dalyse nustatytų sąlygų. Kai bent vieno iš šių reikalavimų nesilaikoma, valstybės narės nedelsdamos panaikina išimtį atitinkamai kompanijai.4. Valstybės narės nusiunčia Komisijai kompanijų ir laivų, kuriems suteikta išimtis pagal šį straipsnį, sąrašą, o jam pasikeitus — naują sąrašą.III ANTRAŠTINĖ DALISPAVOJINGŲ LAIVŲ STEBĖSENA IR ĮSIKIŠIMAS JŪROJE ĮVYKUS INCIDENTAMS AR AVARIJOMS16 straipsnisInformacijos apie tam tikrus laivus perdavimas1. Laivai, atitinkantys toliau išvardytus kriterijus, laikomi potencialų pavojų laivybai ar grėsmę jūrų saugumui, taip pat asmenų ar aplinkos saugumui keliančiais laivais:a) laivai, kurie savo reiso metu:- dalyvavo 17 straipsnyje nurodytuose incidentuose arba avarijose jūroje, arba- nesilaikė šioje direktyvoje nustatytų informavimo ir pranešimo reikalavimų, arba- nesilaikė laivų maršrutų parinkimo sistemų ir LET, už kurias atsakingos valstybės narės, taikomų taisyklių;b) laivai, apie kuriuos yra sukaupta įrodymų ar galimų įkalčių, kad jie tyčia yra išpylę alyvą ar kitaip pažeidę MARPOL konvenciją vienos iš valstybių narių jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse;c) laivai, kuriuos atsisakyta įleisti į valstybių narių uostus arba apie kuriuos valstybė narė pranešė ar pranešė pagal 1995 m. birželio 19 d. Tarybos direktyvą 95/21/EB dėl uosto valstybės laivybos kontrolės [9] I priedo 1 punktą.2. Reikiamą informaciją apie 1 dalyje nurodytus laivus turinčios pakrantės stotys perduoda ją atitinkamoms pakrantės stotims kitose valstybėse narėse, esančiose palei planuojamą laivo maršrutą.3. Valstybės narės užtikrina, kad pagal 2 dalies nuostatas joms perduota informacija būtų nusiųsta tiesiogiai susijusioms uostų administracijoms ir (arba) kitai valstybės narės paskirtai institucijai. Kiek tik leidžia turimo personalo gebėjimai, valstybės narės savo iniciatyva arba kitos valstybės narės reikalavimu atlieka patikrinimus savo uostuose nepažeisdamos uosto valstybės kontrolės įsipareigojimų. Jos praneša visoms suinteresuotoms valstybėms narėms savo veiklos rezultatus.17 straipsnisPranešimai apie incidentus ir avarijas jūroje1. Nepažeisdamos tarptautinės teisės ir siekdamos užkirsti kelią ar sumažinti bet kokią didesnę grėsmę laivybos, asmenų ir aplinkos saugumui, valstybės narės kontroliuoja ir imasi visų reikiamų priemonių, kad jų paieškos ir gelbėjimo rajonuose (išskirtinėse ekonominėse zonose) ar lygiavertėse jiems zonose plaukiojančių laivų kapitonai nedelsdami praneštų už tą geografinį rajoną atsakingai pakrantės stočiai apie:a) bet kokį incidentą ar avariją, pakenkusius laivo saugumui, pavyzdžiui, susidūrimą, užplaukimą ant seklumos, apgadinimą, sutrikimą ar gedimą, krovinio užliejimą ar pasislinkimą, bet kokius korpuso pažeidimus ar konstrukcijos gedimą;b) bet kokį incidentą ar avariją, mažinantį laivybos saugumą, pavyzdžiui, gedimus, kurie galėtų pakenkti laivo manevringumui ar tinkamumui navigacijai, arba apie eigos ar vairo sistemai, elektros generavimo sistemai, navigacijos ar ryšio įrangai pakenkusius pažeidimus;c) bet kokią padėtį, dėl kurios gali būti užteršti valstybės narės vandenys ar pakrantė, pavyzdžiui, apie aplinką teršiančių produktų išsiliejimą arba pavojų išsilieti į jūrą;d) bet kokias jūroje matomas plūduriuojančias teršiančių medžiagų dėmes ir tarą arba paketus.2. Pagal 1 dalies nuostatas siunčiamame informaciniame pranešime būtinai nurodoma laivo tapatybė, jo padėtis, išvykimo uostas, paskirties uostas, adresas, kuriuo galima gauti informaciją apie vežamus pavojingus ir aplinką teršiančius krovinius, laive esančių asmenų skaičius, informacija apie incidentą ir bet kuri kita reikiama informacija, nurodyta TJO rezoliucijoje A.851(20).18 straipsnisPriemonės, kurių imamasi itin blogu oru1. Kai valstybių narių paskirtos kompetentingos institucijos nusprendžia, kad esant itin blogam orui ar sąlygoms jūroje kyla didelė jų ar kitų valstybių narių laivybos rajonų ar pajūrio zonų užteršimo grėsmė ir pavojus žmonių gyvybei:a) jos, jei gali, informuoja atitinkamo uosto zonoje esančio laivo, ketinančio įplaukti ar išplaukti iš uosto, kapitoną apie jūros būklę bei oro sąlygas ir, kai to reikia ir įmanoma, apie pavojų, kuris gali kilti jo laivui, kroviniui, įgulai ir keleiviams;b) nepažeisdamos pareigos padėti nelaimės ištiktiems laivams pagal 20 straipsnį, jos gali imtis bet kokių kitų reikiamų priemonių, pavyzdžiui, rekomenduoti arba uždrausti kuriam nors laivui arba iš viso visiems laivams įplaukti į atitinkamų zonų uostus ar išplaukti iš jų tol, kol bus nustatyta, kad žmonių gyvybei ir (arba) aplinkai pavojus nebegresia;c) jos imasi reikiamų priemonių kaip galima labiau apriboti arba, jei būtina, uždrausti krauti laivus jų teritoriniuose vandenyse.2. Laivo kapitonas apie 1 dalyje nurodytas priemones ar rekomendacijas praneša kompanijai. Tačiau tai nedraudžia kapitonui priimti sprendimą remiantis savo profesine nuovoka ir laikantis SOLAS konvencijos. Jei laivo kapitono priimtas sprendimas prieštarauja 1 dalyje nurodytoms priemonėms, jis praneša kompetentingoms institucijoms savo sprendimo priežastis.3. 1 dalyje nurodytos priemonės ar rekomendacijos grindžiamos ta jūros būklės ir oro prognoze, kurią pateikia valstybės narės pripažinta kvalifikuota meteorologinės informacijos tarnyba.19 straipsnisSu incidentais arba avarijomis jūroje susijusios priemonės1. Įvykus 17 straipsnyje nurodytiems incidentams ar avarijoms jūroje, valstybės narės imasi visų tarptautinius teisės aktus atitinkančių reikiamų priemonių, būtinų užtikrinti laivybos bei asmenų saugumą ir apsaugoti jūros bei pakrančių aplinką.Priemonių, kurių pagal šią direktyvą gali imtis valstybės narės, dalinis sąrašas pateiktas IV priede.2. Siekiant, kad incidento ar avarijos jūroje pasekmės būtų kuo lengvesnės, laivo valdytojas, kapitonas ir juo vežamų pavojingų ar aplinką teršiančių krovinių savininkas, laikydamiesi nacionalinės ir tarptautinės teisės aktų, privalo glaudžiai bendradarbiauti su kompetentingomis nacionalinėmis institucijomis jų prašymu.3. Laivo, kuriam taikomos ISM kodekso nuostatos, kapitonas, laikydamasis šio kodekso, praneša kompanijai apie bet kokį jūroje įvykusį incidentą arba avariją, nurodytus 17 straipsnio 1 dalyje. Iškart, kai tik gauna informaciją apie tokią padėtį, kompanija privalo susisiekti su kompetentinga pakrantės stotimi ir, jei reikia, pasiūlyti jai savo paslaugas.20 straipsnisPrieglobsčio vietosPasitarusios su suinteresuotomis šalimis ir atsižvelgdamos į reikiamus TJO nurodymus, valstybės narės sudaro nelaimės ištiktų laivų priėmimo jų jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse planus. Tokiuose planuose, atsižvelgiant į eksploatacinius ir aplinkos apribojimus, turi būti numatytos būtinos priemonės ir tvarka, kad nelaimės ištikti laivai, gavę kompetentingos institucijos leidimą, galėtų iškart nuplaukti į prieglobsčio vietą. Jei valstybei narei atrodo būtina ir tikslinga, planuose turi būti numatyta galimybė suteikti reikiamas pagalbos, gelbėjimo ir kovos su aplinkos tarša priemones ir infrastruktūrą.Nelaimės ištiktų laivų priėmimo planai pateikiami jų pareikalavus. Iki 2004 m. vasario 5 d. valstybės narės praneša Komisijai, kokių priemonių imtasi vykdant pirmosios pastraipos nuostatas.21 straipsnisReikiamų šalių informavimas1. Suinteresuotos valstybės narės kompetentinga pakrantės stotis, jei reikia, išplatina informaciją atitinkamoje teritorijoje apie tokį incidentą arba avariją, apie kuriuos pranešta pagal 17 straipsnio 1 dalies nuostatas, ir informaciją apie bet kokius laivus, keliančius pavojų laivybos, asmenų ir aplinkos saugumui.2. Pagal 13 ir 17 straipsnių nuostatas pranešamą informaciją turinčios kompetentingos institucijos imasi reikiamų priemonių suteikti tokią informaciją bet kuriuo metu, jei to saugumo sumetimais paprašytų kitos valstybės narės kompetentinga institucija.3. Bet kuri valstybė narė, kurios kompetentingos institucijos pagal šią direktyvą arba kokiu nors kitu būdu buvo informuotos apie tam tikriems laivybos rajonams ir pakrantės zonoms iškilusį pavojų, imasi reikiamų priemonių kuo greičiau apie tai informuoti visas suinteresuotas valstybes nares ir pasikonsultuoti su jomis dėl planuojamų veiksmų. Jeigu reikia, valstybes narės drauge numato bendrus veiksmus.Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių, kad galėtų kuo tinkamiau pasinaudoti pranešimais, kuriuos pagal 17 straipsnio nuostatas joms privalo atsiųsti laivai.IV ANTRAŠTINĖ DALISPAPILDOMOSIOS PRIEMONĖS22 straipsnisKompetentingų institucijų paskyrimas ir jų sąrašo paskelbimas1. Kiekviena valstybė narė paskiria kompetentingas institucijas, uostų administracijas ir pakrantės stotis, kurioms turi būti siunčiami pagal šią direktyvą privalomi pranešimai.2. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad laivybos pramonė būtų tinkamai informuojama reguliariai skelbiant naujausią informaciją, ypač laivybai skirtose publikacijose, apie pagal 1 dalies nuostatas paskirtas institucijas bei stotis, kai reikia, nurodant joms priskirtus geografinius rajonus, ir šia direktyva nustatytą reikiamos informacijos pranešimo tvarką.3. Valstybės narės atsiunčia Komisijai pagal 1 dalies nuostatas paskirtų institucijų bei stočių sąrašus, o jiems pasikeitus - naujus sąrašus.23 straipsnisValstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimasValstybės narės ir Komisija bendradarbiauja siekdamos tokių tikslų:a) optimaliai išnaudoti pagal šios direktyvos nuostatas praneštą informaciją, ypač kuriant reikiamus telematinius ryšius tarp pakrantės stočių ir uostų administracijų, kuriais būtų keičiamasi informacija apie laivų judėjimą, numatomą jų atvykimo į uostus laiką ir krovinius;b) plėtoti ir tobulinti telematinius ryšius tarp valstybių narių uostų administracijų, kad būtų gaunama daugiau žinių apie eismą, kad pagerėtų tranzitinių laivų stebėsena ir kad būtų suderintas bei kuo labiau modernizuotas reikalaujamų pranešimų iš plaukiojančių laivų siuntimas;c) plėsti aprėptį ir (arba) atnaujinti Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą, kad būtų geriau identifikuojami ir kontroliuojami laivai. Tuo tikslu valstybės narės ir Komisija kartu kuria reikiamas privalomąsias pranešimų sistemas, privalomąsias laivų eismo tarnybas ir laivų maršrutų parinkimo sistemas bei teikia jas tvirtinti TJO;d) jei reikia, sudaryti suderintus nelaimės ištiktų laivų priėmimo planus.24 straipsnisInformacijos konfidencialumasValstybės narės, laikydamosi savo nacionalinės teisės aktų, imasi būtinų priemonių užtikrinti joms pagal šios direktyvos nuostatas atsiųstos informacijos konfidencialumą.25 straipsnisŠios direktyvos įgyvendinimo kontrolė ir sankcijos1. Valstybės narės reguliariai tikrina ir kitaip kontroliuoja, kaip veikia pakrantės telematinės sistemos, įkurtos šios direktyvos reikalavimams vykdyti, ypač jų gebėjimą visą parą nedelsiant priimti ar išsiųsti informaciją, praneštą pagal 13 ir 15 straipsnių nuostatas.2. Valstybės narės nustato sankcijų už nacionalinių nuostatų, priimtų pagal šią direktyvą, nesilaikymą sistemą ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad šios sankcijos būtų taikomos. Todėl numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.3. Valstybės narės nedelsdamos praneša valstybei, su kurios vėliava laivas plaukioja, arba bet kuriai suinteresuotai valstybei apie priemones, kurių imtasi dėl laivų, plaukiojančių ne su jos vėliava, pagal 16 ir 19 straipsnius ir šio straipsnio 2 dalį.4. Kai, įvykus incidentui arba avarijai jūroje, nurodytiems 19 straipsnyje, valstybė narė nustato, kad kompanija negali užmegzti ir palaikyti ryšio su reikiamu laivu ar pakrantės stotimis, ji praneša valstybei, kuri išdavė ISM atitikties dokumentą ir saugumo technikos pažymėjimą, arba valstybei, kurios vardu jie buvo išduoti.Kai gedimas yra toks rimtas, kad galima manyti, jog valstybėje narėje įsisteigusi kompanija šiurkščiai pažeidė saugumo technikos sistemą, atitikties dokumentą arba saugumo technikos pažymėjimą laivui išdavusi valstybė nedelsdama imasi būtinų priemonių prieš atitinkamą kompaniją ir atšaukia jos atitikties dokumentą ir saugumo technikos pažymėjimą.26 straipsnisĮvertinimas1. Valstybės narės iki 2007 m. vasario 5 d. praneša Komisijai apie pažangą, pasiektą įgyvendinant šią direktyvą, ypač jos 9, 10, 18, 20, 22, 23 ir 25 straipsnius. Valstybės narės iki 2009 m. gruodžio 31 d. privalo pranešti Komisijai, kad visiškai įvykdė šios direktyvos reikalavimus.2. Remdamasi 1 dalyje nurodytais pranešimais, Komisija po šešių mėnesių praneša apie šios direktyvos įgyvendinimą Europos Parlamentui ir Tarybai. Savo pranešimuose Komisija nurodo, ar šios direktyvos nuostatos, kurias įgyvendina valstybės narės, padeda ir kaip padeda didinti jūrų transporto saugumą bei efektyvumą ir užkerta kelią aplinkos teršimui iš laivų.3. Komisija išnagrinėja, ar reikia ir ar įmanoma Bendrijos lygiu imtis priemonių, skirtų padengti arba kompensuoti išlaidas ir nuostolius, patirtus priimant nelaimės ištiktus laivus, įskaitant atitinkamus draudimo ir kitų finansinių garantijų reikalavimus.Komisija iki 2007 m. vasario 5 d. praneša Europos Parlamentui ir Tarybai tokio nagrinėjimo rezultatus.BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS27 straipsnisPakeitimų procedūra1. 3 straipsnio apibrėžimai, nuorodos į Bendrijos bei TJO dokumentus ir priedai gali būti iš dalies pakeisti 28 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka suderinant juos su priimtais, iš dalies pakeistais ar įsigaliojusiais Bendrijos ar tarptautiniais teisės aktais, jei tokie pakeitimai neišplėstų šios direktyvos taikymo srities.2. Be to, atsižvelgiant į taikant šią direktyvą įgytą patirtį, 28 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali būti iš dalies pakeisti I, III ir IV priedai, jei tokie pakeitimai neišplėstų šios direktyvos taikymo srities.28 straipsnisKomiteto darbo tvarka1. Komisijai padeda komitetas.2. Kai daroma nuoroda į šią straipsnio dalį, Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsnių nuostatos taikomos atsižvelgiant į 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.3. Komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles.29 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję vėliausiai 2004 m. vasario 5 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatas.30 straipsnisTarybos direktyva 93/75/EEB panaikinama nuo 2004 m. vasario 5 d.31 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.32 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 2002 m. birželio 27 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasM. Arias Cañete[1] OL C 120 E, 2001 4 24, p. 67 irOL C 362 E, 2001 12 18, p. 255.[2] OL C 221, 2001 8 7, p. 54.[3] OL C 357, 2001 12 14, p. 1.[4] 2001 m. birželio 14 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 53 E, 2002 2 28, p. 304), 2001 m. gruodžio 19 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 58 E, 2002 3 5, p. 14), 2002 m. balandžio 10 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2002 m. birželio 25 d. Tarybos sprendimas.[5] OL L 247, 1993 10 5, p. 19. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 98/74/EB (OL L 276, 1998 10 13, p. 7).[6] OL C 271, 1993 10 7, p. 1.[7] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[8] OL L 138, 1999 6 1, p. 1.[9] OL L 157, 1995 7 7, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/106/EB (OL L 19, 2002 1 22, p. 17).--------------------------------------------------I PRIEDASINFORMACIJOS, KURIĄ REIKIA PRANEŠTI, SĄRAŠAS1. Informacija, kurią reikia pranešti pagal 4 straipsnio nuostatas. Bendroji informacija:a) laivo identifikacija (pavadinimas, šaukinys, TJO identifikacijos numeris arba MMSI numeris);b) paskirties uostas;c) numatomas atvykimo į paskirties uostą arba locmano punktą laikas, kai to reikalauja kompetentinga institucija, ir numatomas išvykimo iš to uosto laikas;d) bendras asmenų skaičius laive.2. Informacija, kurią reikia pranešti pagal 12 straipsnio nuostatas. Informacija apie krovinį:a) tikslūs techniniai pavojingų ar aplinką teršiančių krovinių pavadinimai, Jungtinių Tautų (JT) numeriai (jei priskirti), TJO pavojaus klasė pagal IMDG, IBC ir IGC kodeksus ir, jeigu reikia, laivo klasė, reikalinga INF kroviniams, kaip apibrėžta Reglamente VII/14.2, tokių krovinių kiekis ir, jeigu jie vežami krovinių transportavimo priemonėmis (ne rezervuaruose), tokių priemonių identifikacijos numeriai;b) adresas, kuriuo galima gauti išsamią informaciją apie krovinius.3. Informacija, kurią reikia pranešti pagal 13 straipsnio nuostatas:A. Bendroji informacija:a) laivo identifikacija (pavadinimas, šaukinys, TJO identifikacijos numeris arba MMSI numeris);b) paskirties uostas;c) jei laivas išplaukia iš valstybės narės uosto: numatomas išvykimo iš išvykimo uosto arba locmano punkto laikas, kai to reikalauja kompetentinga institucija, ir numatomas atvykimo į paskirties uostą laikas;d) jei laivas atplaukia ne iš Bendrijoje esančio uosto ir plaukia į valstybės narės uostą: numatomas atvykimo į paskirties uostą arba locmano punktą laikas, kai to reikalauja kompetentinga institucija;e) bendras asmenų skaičius laive.B. Informacija apie krovinį:a) tikslūs techniniai pavojingų ar aplinką teršiančių krovinių pavadinimai, Jungtinių Tautų (JT) numeriai (jei priskirti), TJO pavojaus klasė pagal IMDG, IBC ir IGC kodeksus ir, jeigu reikia, laivo klasė pagal INF kodeksą, tokių krovinių kiekis bei jų vieta laive ir, jeigu jie vežami krovinių transportavimo priemonėmis (ne rezervuaruose), tokių priemonių identifikacijos numeriai;b) patvirtinimas, kad laive yra sąrašas, krovinio deklaracija ar reikiamas krovos planas, kuriame nurodyta informacija apie vežamus pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius ir jų vietą laive;c) adresas, kuriuo galima gauti išsamią informaciją apie krovinius.4. 5 straipsnyje nurodyta informacija:A.  laivo identifikacija (pavadinimas, šaukinys, TJO identifikacijos numeris arba MMSI numeris),B.  data ir laikas,C arba D.  padėtis platumos ir ilgumos atžvilgiu arba tikrasis pelengas ir atstumas jūrmylėmis nuo aiškiai nustatyto kranto ženklo,E.  kursas,F.  greitis,I.  paskirties uostas ir numatomas atvykimo laikas,P.  krovinys ir, jei vežami pavojingi kroviniai, jų kiekis ir TJO klasė,T.  informacijos apie krovinį susižinojimo adresas,W.  bendras asmenų skaičius laive,X. - jei laivai veža daugiau kaip 5000 tonų bunkerinio kuro: kuro savybės ir apytikslis kiekis,- navigacinė padėtis.5. Laivo kapitonas privalo nedelsdamas pranešti kompetentingai institucijai arba atitinkamo uosto administracijai bet kokius pagal šio priedo nuostatas praneštos informacijos pasikeitimus.--------------------------------------------------II PRIEDASBORTO ĮRANGOS REIKALAVIMAII. Automatinio identifikavimo sistemos (AIS)1. 2002 m. liepos 1 d. ir vėliau pastatyti laivai2002 m. liepos 1 d. ir vėliau pastatyti bet kokio dydžio keleiviniai laivai ir visi kiti ne mažesnio kaip 300 t bendrojo tonažo laivai, plaukiantys į Bendrijos valstybių narių uostus, privalo laikytis 6 straipsnio reikalavimų.2. Iki 2002 m. liepos 1 d. pastatyti laivaiIki 2002 m. liepos 1 d. pastatyti bet kokio dydžio keleiviniai laivai ir visi kiti ne mažesnio kaip 300 t bendrojo tonažo laivai, plaukiantys į Bendrijos valstybių narių uostus, privalo laikytis 6 straipsnio reikalavimų:a) keleiviniai laivai: ne vėliau kaip nuo 2003 m. liepos 1 d.;b) tanklaiviai: ne vėliau kaip atliekant pirmąją saugos įrangos apžiūrą po 2003 m. liepos 1 d.;c) kiti - ne keleiviniai laivai ir tanklaiviai - ne mažesnio kaip 50000 t bendrojo tonažo laivai: ne vėliau kaip nuo 2004 m. liepos 1 d.;d) kiti - ne keleiviniai laivai ir tanklaiviai - ne mažesnio kaip 10000 t ir ne didesnio kaip 50000 t bendrojo tonažo laivai: ne vėliau kaip nuo 2005 m. liepos 1 d., o tarptautiniais reisais plaukiojantys laivai - nuo bet kurios ankstesnės datos, nustatytinos pagal TJO normas;e) kiti - ne keleiviniai laivai ir tanklaiviai - ne mažesnio kaip 3000 t ir ne didesnio kaip 10000 t bendrojo tonažo laivai: ne vėliau kaip nuo 2006 m. liepos 1 d., o tarptautiniais reisais plaukiojantys laivai - nuo bet kurios ankstesnės datos, nustatytinos pagal TJO normas;f) kiti - ne keleiviniai laivai ir tanklaiviai - ne mažesnio kaip 300 t ir ne didesnio kaip 3000 t bendrojo tonažo laivai: ne vėliau kaip nuo 2007 m. liepos 1 d., o tarptautiniais reisais plaukiojantys laivai - nuo bet kurios ankstesnės datos, nustatytinos pagal TJO normas.Valstybės narės gali atleisti nuo šiame priede nustatytų AIS reikalavimų mažesnio kaip 300 t bendrojo tonažo keleivinius laivus, kurie dalyvauja tik šalies vidaus versle.II. Reiso duomenų registravimo (VDR) sistemos1. Toliau išvardytų klasių laivai, plaukiantys į Bendrijos valstybių narių uostus, privalo turėti įrengtą reiso duomenų registravimo sistemą, atitinkančią TJO rezoliucijos A.861(20) eksploatacijos savybių reikalavimus ir Tarptautinės elektronikos komisijos (IEC) standarto Nr. 61996 bandymų standartus:a) 2002 m. liepos 1 d. ir vėliau pastatyti keleiviniai laivai: ne vėliau kaip 2002 m. liepos 1 d.;b) 2002 m. liepos 1 d. ir vėliau pastatyti ro-ro keleiviniai laivai: ne vėliau kaip per pirmąją apžiūrą 2002 m. liepos 1 d. ar vėliau;c) iki 2002 m. liepos 1 d. pastatyti keleiviniai laivai, išskyrus ro-ro keleivinius laivus: ne vėliau kaip 2004 m. sausio 1 d.;d) 2002 m. liepos 1 d. ir vėliau pastatyti ne mažesnio kaip 3000 t bendrojo tonažo nekeleiviniai laivai: ne vėliau kaip 2002 m. rugpjūčio 5 d.2. Iki 2002 m. liepos 1 d. pastatyti toliau išvardytų klasių laivai, plaukiantys į Bendrijos valstybių narių uostus, privalo turėti tokią įrengtą reiso duomenų registravimo sistemą, kuri atitinka taikomus TJO standartus:a) ne mažesnio kaip 20000 t bendrojo tonažo kroviniai laivai: ne vėliau kaip TJO nustatytą datą, o jei tokia data nenustatyta - ne vėliau kaip 2007 m. sausio 1 d.;b) ne mažesnio kaip 3000 t ir ne didesnio kaip 20000 t bendrojo tonažo laivai: ne vėliau kaip TJO nustatytą datą, o jei tokia data nenustatyta - ne vėliau kaip 2008 m. sausio 1 d.3. Valstybės narės gali atleisti nuo šioje direktyvoje nustatytų reiso duomenų registravimo reikalavimų keleivinius laivus, kurie plaukioja tik šalies jūroje vidaus reisais ir nepriklauso A klasei, kaip nurodyta 1998 m. kovo 17 d. Tarybos direktyvos 98/18/EB dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų [1] 4 straipsnyje.[1] OL L 144, 1998 5 15, p. 1.--------------------------------------------------III PRIEDASELEKTRONINIAI PRANEŠIMAI1. Valstybės narės sukuria ir eksploatuoja infrastruktūrą, būtiną siųsti, priimti ir konvertuoti duomenis tarp sistemų naudojant XML arba EDIFACT sintaksę ir remiantis interneto arba X.400 ryšio priemonėmis.2. Pasitarusi su valstybėmis narėmis, Komisija sukuria ir naudojasi "Sąsajų valdymo dokumentu", kuriame pagal pranešimų scenarijus, pranešimų funkcijas ir pranešimų tarpusavio ryšį aprašomi sistemų įrenginiai. Išsamiai aprašomas pranešimų sinchronizavimas ir savybės, taip pat ir keitimosi duomenimis protokolai ir parametrai. "Sąsajų valdymo dokumente" taip pat turi būti nurodytas reikiamų pranešimų funkcijų duomenų turinys ir aprašyti tokie pranešimai.3. Nustatant pranešimų tvarką ir infrastruktūrą, jeigu įmanoma, turi būti numatyti pranešimų ir keitimosi informacija įsipareigojimai pagal kitas direktyvas, pavyzdžiui, 2000 m. lapkričio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/59/EB dėl uosto įrenginių laivo atliekoms ir krovinio liekanoms priimti [1].[1] OL L 332, 2000 12 28, p. 81.--------------------------------------------------IV PRIEDASPriemonės, kurių gali imtis valstybės narės, jeigu kiltų grėsmė jūrų saugumui, taip pat aplinkos apsaugai(pagal 19 straipsnio 1 dalį)Kai, įvykus 17 straipsnyje aprašyto tipo incidentui su laivu ar susidarius tokiai padėčiai, atitinkamos valstybės narės kompetentinga institucija, remdamasi tarptautine teise, nusprendžia kad būtina išvengti, sumažinti ar pašalinti didelę ir neišvengiamą grėsmę jos pakrantei ar su tuo susijusiems interesams, kitų laivų bei jų įgulų ir keleivių saugumui, asmenims krante ar jūros aplinkai, ta institucija gali, inter alia:a) apriboti laivo judėjimą ar nurodyti jam laikytis tam tikro kurso. Toks reikalavimas nepanaikina laivo kapitono atsakomybės už saugų savo laivo valdymą;b) išsiųsti oficialų pranešimą laivo kapitonui pašalinti grėsmę aplinkai ir jūrų saugumui;c) nusiųsti į laivą vertinimo grupę rizikos dydžiui įvertinti, padėti kapitonui pagerinti padėtį ir pranešti apie tai kompetentingai pakrantės stočiai;d) esant neišvengiamam pavojui, nurodyti kapitonui plaukti į prieglobsčio vietą, palydėti arba nutempti laivą.--------------------------------------------------