title: 2005 m. spalio 3 d. Komisijos direktyva 2005/63/EB, pataisanti Direktyvą 2005/26/EB, nustatančią laikinai iš Direktyvos 2000/13/EB IIIa priedo išbraukiamų maisto ingredientų ar medžiagų sąrašą   (Tekstas svarbus EEE)

text:
4.10.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 258/3

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2005/63/EB
   2005 m. spalio 3 d.
   pataisanti Direktyvą 2005/26/EB, nustatančią laikinai iš Direktyvos 2000/13/EB IIIa priedo išbraukiamų maisto ingredientų ar medžiagų sąrašą
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo (1), ypač į jos 6 straipsnio 11 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos direktyva 2005/26/EB (2) buvo sudarytas laikinai iš Direktyvos 2000/13/EB IIIa priedo išbraukiamų medžiagų ar maisto ingredientų sąrašas, Europos maisto saugos tarnybai (EMST) pateikus nuomonę.

               (2)

               Savo 2004 m. gruodžio 2 d. nuomonėje dėl tam tikro žuvies želatinos naudojimo EMST padarė išvadą, kad šis produktas, naudojamas vitaminų ir karotinoidų preparatuose, nesukelia rimtų alerginių reakcijų.

               (3)

               Karotinoidai per klaidą buvo neįtraukti į Direktyvos 2005/26/EB priedo sąrašą, todėl juos reikia į šį sąrašą įtraukti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2005/26/EB priedo 2 stulpelio septinta įtrauka pakeičiama šia įtrauka:

               „—

               Žuvies želatina, naudojama kaip vitaminų ar karotinoidų ir aromatinių medžiagų nešiklis“.

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2005 m. gruodžio 3 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus įgyvendinti šiai direktyvai. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
   Jos taiko šias nuostatas nuo 2005 m. lapkričio 25 d.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. spalio 3 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 109, 2000 5 6, p. 29. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/89/EB (OL L 308, 2003 11 25, p. 15).

      (2)  OL L 75, 2005 3 22, p. 33.


title: 1995 m. liepos 7 d. Šeštoji Komisijos direktyva 95/32/EB, susijusi su analizės metodais, kurie yra būtini kosmetikos gaminių sudėčiai tikrintiTekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31995L0032

Oficialusis leidinys L 178 , 28/07/1995 p. 0020 - 0035

		Šeštoji Komisijos direktyva 95/32/EB1995 m. liepos 7 d.susijusi su analizės metodais, kurie yra būtini kosmetikos gaminių sudėčiai tikrinti(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvą 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 94/32/EB [2], ypač į jos 8 straipsnio 1 dalį,kadangi Direktyvoje 76/768/EEB numatyta oficialiai tirti kosmetikos gaminius, užtikrinant, kad bus laikomasi sąlygų, nurodytų Komisijos nuostatose dėl kosmetikos gaminių sudėties;kadangi visi reikalingi analizės metodai turėtų būti kaip galima greičiau parengti; kadangi tam tikri metodai jau buvo priimti Komisijos direktyvoje 80/1335/EEB [3] su pakeitimais, padarytais Direktyvomis 87/143/EEB [4], 82/434/EEB [5] su pakeitimais, padarytais Direktyvomis 90/207/EEB [6], 83/514/EEB [7], 85/490/EEB [8] ir 93/73/EEB [9];kadangi benzenkarboksirūgšties, 4-hidroksibenzenkarboksirūgšties, sorbo rūgšties, salicilo rūgšties ir propiono rūgšties atpažinimas ir kiekio nustatymas bei hidrochinono, hidrochinono monometileterio, hidrochinono monoetileterio ir hidrochinono monobenzileterio atpažinimas ir kiekio nustatymas kosmetikos gaminiuose sudaro šeštąjį žingsnį;kadangi šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka komiteto nuomonę dėl Direktyvos 76/768/EEB derinimo su technikos pažanga,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad oficialiai tiriant kosmetikos gaminius:- benzenkarboksirūgšties, 4-hidroksibenzenkarboksirūgšties, sorbo rūgšties, salicilo rūgšties ir propiono rūgšties atpažinimas ir kiekio nustatymas,- hidrochinono, hidrochinono monometileterio, hidrochinono monoetileterio ir hidrochinono monobenzileterio atpažinimas ir kiekio nustatymas,būtų atliekami taikant priede aprašytus metodus.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję ne vėliau kaip iki 1996 m. rugsėjo 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtas nacionalinės teisės aktų nuostatas.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1995 m. liepos 7 d.Komisijos varduEmma BoninoKomisijos narė[1] OL L 262, 1976 9 27, p. 169.[2] OL L 181, 1994 7 15, p. 31.[3] OL L 383, 1980 12 31, p. 27.[4] OL L 57, 1987 2 27, p. 56.[5] OL L 185, 1982 6 30, p. 1.[6] OL L 108, 1990 4 28, p. 92.[7] OL L 291, 1983 10 24, p. 9.[8] OL L 295, 1985 11 07, p. 30.[9] OL L 231, 1993 9 14, p. 34.--------------------------------------------------PRIEDASI. BENZENKARBOKSIRŪGŠTIES, 4-HIDROKSIBENZENKARBOKSIRŪGŠTIES, SORBO RŪGŠTIES, SALICILO RŪGŠTIES IR PROPIONO RŪGŠTIES ATPAŽINIMAS IR KIEKIO NUSTATYMAS KOSMETIKOS GAMINIUOSE1. Apimtis ir taikymo sritisŠis metodas taikomas benzenkarboksirūgšties, 4-hidroksibenzenkarboksirūgšties, sorbo rūgšties, salicilo rūgšties ir propiono rūgšties atpažinimui kosmetikos gaminiuose ir jų kiekių nustatymui. Šių konservantų atpažinimo, taip pat propiono rūgšties, 4-hidroksibenzenkarboksirūgšties, salicilo rūgšties, sorbo rūgšties ir benzenkarboksirūgšties kiekio nustatymo procedūros aprašomos atskirai.2. ApibrėžimasBenzenkarboksirūgšties, 4-hidroksibenzenkarboksirūgšties, sorbo rūgšties, salicilo rūgšties ir propiono rūgšties kiekiai, nustatyti šiuo metodu, išreiškiami laisvųjų rūgščių masės procentais.A. ATPAŽINIMAS1. Metodo esmėAtlikus konservantų rūgštinį/šarminį ekstrahavimą, ekstraktas analizuojamas plonasluoksnės chromatografijos (TLC) metodu, naudojant pažangiausią medžiagų nustatymo techniką. Priklausomai nuo gautų rezultatų, atpažinimas patvirtinamas didelio slėgio skysčių chromatografijos (HPLC) metodu arba, propiono rūgšties atveju, dujų chromatografijos (GC) metodu.2. Reagentai2.1. Bendroji dalisTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai. Vanduo turi būti naudojamas distiliuotas arba bent jau lygiaverčio grynumo.2.2. Acetonas2.3. Dietileteris2.4. Acetonitrilas2.5. Toluenas2.6. n-heksanas2.7. Parafinas, skystas2.8. Vandenilio chloridas, 4 M2.9. Kalio hidroksidas, vandeninis 4 M tirpalas2.10. Kalcio chloridas, CaCl2 ·2H2O2.11. Ličio karbonatas, Li2CO32.12. 2-brom-2’-acetonaftonas2.13. 4-hidroksibenzenkarboksirūgštis2.14. Salicilo rūgštis2.15. Benzenkarboksirūgštis2.16. Sorbo rūgštis2.17. Propiono rūgštis2.18. Etaloniniai tirpalaiParuošiami visų penkių konservantų (2.13–2.17) 0,1 % (m/t) tirpalai (100 mg/100 ml) dietileteryje.2.19. Derivatizacijos reagentas2-brom-2’-acetonaftono (2.12) 0,5 % (m/t) tirpalas acetonitrile (2.4) (50 mg/10 ml). Šis tirpalas turi būti ruošiamas kas savaitę ir laikomas šaldytuve.2.20. Katalizatoriaus tirpalasLičio karbonato (2.11) 0,3 % (m/t) tirpalas vandenyje (300 mg/100 ml). Šis tirpalas turi būti paruoštas prieš pat naudojimą.2.21. Judančiosios fazės tirpalasToluenas (2.5)/acetonas (2.2) (20: 0,5, t/t)2.22. Skystas parafinas (2.7)/n-heksanas (2.6) (1: 2, t/t)3. PriemonėsĮprasta laboratorinė įranga3.1. Vandens vonia, kurioje palaikoma 60 °C temperatūra.3.2. Ryškinimo kamera3.3. Ultravioletinės šviesos šaltinis, 254 ir 366 nm3.4. Plonasluoksnės plokštelės, Kieselgel 60 be fluorescencijos indikatoriaus, 20 x 20 cm dydžio, 0,25 mm sluoksnio storio su koncentracijos zona 2,5 x 20 cm (Merck 11845 arba jo atitikmuo)3.5. Mikrošvirkštas, 10 μl3.6. Mikrošvirkštas, 25 μl3.7. Džiovinimo spinta, palaikanti iki 105 °C temperatūrą3.8. 50 ml stikliniai mėgintuvėliai su užsukamu dangteliu3.9. Filtravimo popierius, 90 mm skersmens, Schleicher & Schull, Weissband No 5892, arba jo atitikmuo3.10. Universalus pH indikatorinis popierius, pH 1-113.11. 5 ml stikliniai bandinių buteliukai3.12. Sukamasis plėvelės garintuvas (Rotavapor arba jo atitikmuo)3.13. Kaitinamoji plokštė4. Darbo eiga4.1. Mėginio paruošimas50 ml stiklo mėgintuvėlyje su užsukamu dangteliu (3.8) pasveriama apie 1 g bandinio. Įlašinami keturi lašai 4 M vandenilio chlorido (2.8) ir 40 ml acetono (2.2). Didelio šarmingumo gaminiams, pavyzdžiui, tualetiniam muilui, reikėtų pridėti 20 lašų 4 M vandenilio chlorido (2.8). Indikatoriniu popieriumi (3.10) tikrinama, kad pH būtų apie 2. Mėgintuvėlis uždaromas ir smarkiai kratomas vieną minutę.Palengvinti konservantų ekstrahavimui į acetono fazę, mišinys atsargiai šildomas iki 60 °C temperatūros, kol ištirpsta skystoji fazė.Tirpalas atvėsinamas iki kambario temperatūros ir filtruojamas per filtravimo popierių (3.9) į kūginę kolbą.Į 200 ml kūginę kolbą įpilama 20 ml filtrato, 20 ml vandens ir išmaišoma. Lašinant 4 M kalio hidroksidą (2.9), mišinio pH nustatomas apie 10, pH tikrinant indikatoriniu popieriumi (3.10).Pridedama 1 g kalcio chlorido (2.10) ir smarkiai kratoma. Filtruojama per filtravimo popierių (3.9) į 250 ml dalijamąjį piltuvą, kuriame yra 75 ml dietileterio (2.3) ir smarkiai kratoma vieną minutę. Leidžiama atsiskirti sluoksniams ir vandeninis sluoksnis supilamas į 250 ml kūginę kolbą. Eterinis sluoksnis išpilamas. Tikrinant indikatoriniu popieriumi (3.10), lašinant 4 M vandenilio chloridą (2.8), vandeninio tirpalo pH nustatomas apie 2. Įpilama 10 ml dietileterio (2.3), kolba užkemšama ir vieną minutę smarkiai kratoma, leidžiant atsiskirti sluoksniams ir eterinis sluoksnis perpilamas į sukamąjį plėvelės garintuvą (3.12). Vandeninis sluoksnis išpilamas.Eterinis sluoksnis garinamas beveik iki sausumo, likutis ištirpinamas 1 ml dietileterio (2.3). Tirpalas supilamas į bandinio buteliuką (3.11).4.2. Plonasluoksnė chromatografijaKiekvienam chromatografuojamam etalonui ir bandiniui naudojama apytikriai 3 μl ličio karbonato tirpalo (2.20), kuris švirkštu (3.5) vienodais atstumais užlašinamas ant plonasluoksnės chromatografijos TLC plokštelės (3.4) pradinės linijos koncentracijos zonoje ir džiovinamas šalto oro srovėje.TLC plokštelė dedama ant įkaitintos iki 40 °C kaitinamosios plokštės (3.13), kad dėmės būtų kaip galima mažesnės. Mikrošvirkštu (3.5) ant plokštelės pradinės linijos tiksliai tuose taškuose, kur buvo užlašinta ličio karbonato tirpalo, užlašinama po 10 μl visų etaloninių tirpalų (2.18) ir bandinio tirpalo (4.1).Tiksliai tuose taškuose, kur buvo užlašinti etaloniniai ir bandinio tirpalai bei ličio karbonato tirpalas, užlašinama apie 15 μl derivatizacijos reagento (2.19) (2-brom-2’-acetonaftono tirpalo).TLC plokštelė 45 minutes kaitinama 80 °C temperatūros džiovinimo spintoje (3.7). Atvėsinus plokštelė ryškinama kameroje (3.2), kuri buvo balansuojama 15 minučių (nenaudojant filtravimo popieriaus įdėklo), naudojant judančiosios fazės tirpiklį 2.21 (toluenas/acetonas), kol tirpiklio frontas pasislinks 15 cm (tai gali užtrukti apie 80 minučių).Plokštelė džiovinama šalto oro srovėje, gautos dėmės tikrinamos UV šviesoje (3.3). Kad padidėtų silpnų dėmių fluorescencija, TLC plokštelė gali būti panardinama į skystą parafiną/n-heksaną (2.22).5. AtpažinimasApskaičiuojama kiekvienos dėmės Rf.Gautosios bandinio Rf reikšmės ir charakteristikos UV spinduliuotėje palyginamos su gautosiomis etaloninių tirpalų reikšmėmis.Daromos preliminarios išvados apie esančių konservantų buvimą ir jų tapatumą. Atliekama didelio slėgio skysčių chromatografija HPLC, aprašyta B skyriuje, o jeigu išaiškėja esant propiono rūgšties, – dujų chromatografija, aprašyta C skyriuje. Gautos sulaikymo trukmės lyginamos su etaloninių tirpalų sulaikymo trukmėmis.Remiantis TLC, HPLC ar GC analizės metodų rezultatais, sprendžiama apie galutinį bandinyje esančių konservantų atpažinimą.B. BENZENKARBOKSIRŪGŠTIES, 4-HIDROKSIBENZENKARBOKSI-RŪGŠTIES, SORBO RŪGŠTIES IR SALICILO RŪGŠTIES KIEKIO NUSTATYMAS1. Metodo esmėParūgštintas bandinys ekstrahuojamas etanolio ir vandens mišiniu. Konservantų kiekis po filtravimo nustatomas didelio slėgio skysčių chromatografijos (HPLC) būdu.2. Reagentai2.1. Turi būti naudojami analiziškai gryni reagentai ir jie turi būti tinkami HPLC atlikti. Naudojamas vanduo turi būti distiliuotas arba lygiavertės kokybės.2.2. Etanolis, absoliutusis2.3. 4-hidroksibenzenkarboksirūgštis2.4. Salicilo rūgštis2.5. Benzenkarboksirūgštis2.6. Sorbo rūgštis2.7. Natrio acetatas, (CH3COONa·3H2O)2.8. Acto rūgštis, (α)420 = 1,05 g/ml2.9. Acetonitrilas2.10. Sieros rūgštis, 2 M2.11. Kalio hidroksidas, vandeninis 0,2 M tirpalas2.12. 2-metoksibenzenkarboksirūgštis2.13. Etanolio/vandens mišinysDevynios tūrio dalys etanolio (2.2) sumaišomos su viena tūrio dalimi vandens (2.1).2.14. Vidinis etaloninis tirpalasParuošiamas tirpalas, kuriame yra apytikriai 1 g 2-metoksibenzenkarboksirūgšties (2.12) ir 500 ml etanolio/vandens mišinio (2.13).2.15. Judančiosios fazės tirpiklis HPLC atlikti2.15.1. Acetatinis buferis: į 1 l vandens suberiama 6,35 g natrio acetato (2.7), įpilama 20,0 ml acto rūgšties (2.8) ir išmaišoma.2.15.2 Judančiosios fazės tirpiklis paruošiamas sumaišant devynias tūrio dalis acetatinio buferio (2.15.1) ir vieną tūrio dalį acetonitrilo (2.9).2.16. Konservanto pradinis tirpalasTiksliai pasveriama apie 0,05 g 4-hidroksibenzenkarboksirūgšties (2.3), 0,2 g salicilo rūgšties (2.4), 0,2 g benzenkarboksirūgšties (2.5) ir 0,05 g sorbo rūgšties (2.6), ištirpinama 50 ml matavimo kolboje ir pripilama iki žymės etanolio/vandens mišinio (2.13). Šis tirpalas, laikomas šaldytuve, yra stabilus vieną savaitę.2.17. Etaloniniai konservanto tirpalaiĮ 20 ml matavimo kolbas įpilama 8,00, 4,00, 2,00, 1,00 ir 0,50 ml pradinio tirpalo (2.16). Į kiekvieną kolbą pilama po 10,00 ml vidinio etaloninio tirpalo (2.14) ir 0,5 ml 2 M sieros rūgšties (2.10). Iki žymės pripilama etanolio/vandens mišinio (2.13). Šie tirpalai turi būti paruošti prieš pat naudojimą.3. PriemonėsĮprasta laboratorinė įranga ir:3.1. Vandens vonia, kurioje palaikoma 60 °C temperatūra3.2. Didelio slėgio skysčių chromatografas su keičiamo bangos ilgio UV detektoriumi ir 10 μl inžektoriaus kilpa3.3. Analizinė kolonėlėNerūdijančio plieno kolonėlė, 12,5–25 cm ilgio, 4,6 mm vidinio skersmens, įkrauta Nucleosil 5C18 arba jo atitikmeniu3.4. Filtravimo popierius, 90 mm skersmens, Schleicher and Schull, Weissband No 5892 arba jo atitikmuo3.5. 50 ml stiklo mėgintuvėliai su užsukamais dangteliais3.6. 5 ml stikliniai bandinių buteliukai3.7. Netolygų kunkuliavimą slopinančos granulės: karborundas, 2–4 mm dydžio, arba jų atitikmuo4. Darbo eiga4.1. Mėginio paruošimas4.1.1. Mėginio paruošimas, nepridedant vidinio etaloninio tirpalo50 ml stiklo mėgintuvėlyje su užsukamu dangteliu (3.5) pasveriama 1 g bandinio. Į mėgintuvėlį pipete įpilama 1,00 ml 2 M sieros rūgšties (2.10) ir 40,0 ml etanolio/vandens mišinio (2.13). Pridedama apie 1 g netolygų kunkuliavimą slopinančių granulių (3.7), mėgintuvėlis uždaromas ir ne mažiau kaip vieną minutę smarkiai kratomas, kol bus gauta vienalytė suspensija. Kad konservantai būtų lengviau ekstrahuojami į etanolio fazę, mėgintuvėlis lygiai penkioms minutėms dedamas į 60 °C temperatūros vandens vonią (3.1).Mėgintuvėlis nedelsiant atvėsinamas šalto vandens srovėje, ekstraktas vieną valandą laikomas 5 °C temperatūroje.Ekstraktas filtruojamas per filtravimo popierių (3.4). Apie 2 ml ekstrakto įpilama į bandinio buteliuką (3.6). Ekstraktas laikomas 5 °C temperatūroje, analizuojama HPLC metodu per 24 valandas po paruošimo.4.1.2. Mėginio paruošimas, pridedant vidinio etaloninio tirpalo50 ml stiklo mėgintuvėlyje su užsukamu dangteliu (3.5) vienos tūkstantosios gramo dalies tikslumu pasveriama 1±0,1 g (a gramų) bandinio. Pipete įpilama 1,00 ml 2 M sieros rūgšties (2.10) ir 30,0 ml etanolio/vandens mišinio (2.13). Pridedama apie 1 g netolygų kunkuliavimą slopinančių granulių (3.7) ir 10,00 ml vidinio etaloninio tirpalo (2.14). Mėgintuvėlis užsukamas dangteliu ir smarkiai kratomas ne trumpiau kaip vieną minutę, kol bus gauta vienalytė suspensija. Konservantų ekstrahavimui į etanolio fazę palengvinti mėgintuvėlis lygiai penkioms minutėms dedamas į 60 °C temperatūros vandens vonią (3.1).Mėgintuvėlis nedelsiant atvėsinamas šalto vandens srovėje, ekstraktas vieną valandą laikomas 5 °C temperatūroje.Ekstraktas filtruojamas per filtravimo popierių (3.4). Apie 2 ml filtrato perpilama į bandinio buteliuką (3.6). Ekstraktas laikomas 5 °C temperatūroje, analizuojama HPLC metodu per 24 valandas po paruošimo.4.2. Didelio slėgio skysčių chromatografijaJudančiosios fazės tirpalas: acetonitrilo/acetato buferis (2.15).Nustatoma, kad judančiosios fazės tirpalo srauto, tekančio per kolonėlę, greitis būtų 2,0±0,5 ml/min, o detektoriaus bangos ilgis – 240 nm.4.2.1. KalibravimasĮ skysčių chromatografą (3.2) įšvirkščiama po 10 μl visų etaloninių konservanto tirpalų (2.17). Iš gautų chromatogramų kiekvienam tirpalui nustatomas tirtų konservantų smailių aukščio ir vidinio etaloninio tirpalo smailės aukščio santykis. Brėžiama kiekvieno konservanto smailių aukščio ir kiekvieno etaloninio tirpalo koncentracijos santykio kreivė.Įsitikinama, kad kalibravimo metu nustatyta etaloninių tirpalų priklausomybė yra tiesinė.4.2.2. Kiekio nustatymasĮ skysčių chromatografą (3.2) įšvirkščiama 10 μl mėginio ekstrakto (4.1.1) ir užrašoma chromatograma. Įšvirkščiama 10 μl etaloninio konservanto tirpalo (2.17) ir užrašoma chromatograma. Gautos chromatogramos palyginamos. Jeigu mėginio ekstrakto (4.1.1) chromatogramoje nėra smailės, kurios sulaikymo trukmė būtų apytikriai tokia pat kaip 2-metoksibenzenkarboksirūgšties (rekomenduojamas vidinis etaloninis tirpalas), į skysčių chromatografą įšvirkščiama 10 μl mėginio ekstrakto, kuriame yra vidinio etaloninio tirpalo (4.1.2), ir užrašoma chromatograma.Jeigu mėginio ekstrakto (4.1.1), kurio sulaikymo trukmė tokia pat kaip 2-metoksibenzenkarboksirūgšties, chromatogramoje yra matoma trukdžių smailė, turi būti parenkamas kitas tinkamas vidinis etaloninis tirpalas. (Jeigu chromatogramoje nėra nors vieno iš tiriamųjų konservantų, šis konservantas gali būti naudojamas kaip vidinis etaloninis tirpalas.)Įsitikinama, ar etaloninio tirpalo ir mėginio tirpalo chromatogramos atitinka šiuos reikalavimus:- mažiausiai atskirtos poros smailių atskyrimas yra ne mažesnis kaip 0,90. (Smailių atskyrimas nustatomas taip, kaip pavaizduota 1 pav.)+++++ TIFF +++++1 pav.Smailių atskyrimasJeigu neįvyksta reikalingas smailių atskyrimas, turi būti naudojama labiau tinkanti kolonėlė, arba judančiosios fazės tirpalo sudėtis turėtų būti derinama, kol atitiks reikalavimus.- Visų gautų smailių asimetrijos koeficientas As svyruoja nuo 0,9 iki 1,5. (Smailių asimetrijos koeficientas nustatomas taip, kaip pavaizduota 2 pav.) Rekomenduojamas savirašio greitis, užrašant chromarogramą asimetrijos koeficientui nustatyti, – ne mažesnis kaip 2 cm per minutę.+++++ TIFF +++++2 pav.Smailių asimetrijos koeficientas- Turi būti gaunama nekintama pagrindinė linija.5. ApskaičiavimasTiriamųjų konservantų smailių santykis su 2-metoksibenzenkarboksirūgšties (vidinė etaloninė medžiaga) smaile ir kalibracinė keivė naudojami rūgštinių konservantų koncentracijai bandinio tirpale apskaičiuoti. Benzenkarboksirūgšties, 4-hidrobenzenkarboksirūgšties, sorbo rūgšties arba salicilo rūgšties kiekis bandinyje apskaičiuojamas masės procentais (xi) pagal formulę:x%=10· a=b500 · ačia:a – = mėginio (4.1.2) masė gramais,b – = konservanto koncentracija mėginio ekstrakte (4.1.2), nustatyta iš kalibracinės kreivės, (μg/ml).6. Pasikartojamumas [1]Jeigu 4-hidroksibenzenkarboksirūgšties kiekis sudaro 0,40 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti absoliučios 0,035 % vertės.Jeigu benzenkarboksirūgšties kiekis sudaro 0,50 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti absoliučios 0,050 % vertės.Jeigu salicilo rūgšties kiekis sudaro 0,50 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti absoliučios 0,045 % vertės.Jeigu sorbo rūgšties kiekis sudaro 0,60 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti absoliučios 0,035 % vertės.7. Pastabos7.1. Metodo rezultatų pastovumo tyrimo rezultatai parodė, kad sieros rūgšties, pridėtos rūgštims iš mėginio ekstrahuoti, kiekis yra labai svarbus, o tiriamo mėginio kiekis turi atitikti nustatytas ribas.7.2. Jeigu reikia, gali būti naudojama tinkama apsauginė kolonėlė.C. PROPIONO RŪGŠTIES KIEKIO NUSTATYMAS1. Apimtis ir taikymo sritisŠis metodas tinka propiono rūgšties kiekiui nustatyti, kai jos maksimali koncentracija kosmetikos gaminiuose yra 2 % (m/m).2. ApibrėžimasPropiono rūgšties koncentracija, nustatyta šiuo metodu, išreiškiama gaminio masės procentais (% m/m).3. Metodo esmėEkstrahavus propiono rūgštį iš gaminio, jos kiekis nustatomas dujų chromatografijos metodu, kaip vidinę etaloninę medžiagą naudojant 2-metilpropiono rūgštį.4. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai; naudojamas vanduo turi būti distiliuotas arba lygiavertės kokybės.4.1. Etanolis, 96 % (t/t)4.2. Propiono rūgštis4.3. 2-metilpropiono rūgštis4.4. Ortofosfato rūgštis, 10 % (m/t)4.5. Propiono rūgšties tirpalas50 ml matavimo kolboje tiksliai pasveriama apie 1,00 g (p gramų) propiono rūgšties ir iki žymės pripilama etanolio (4.1).4.6. Vidinis etaloninis tirpalas50 ml matavimo kolboje tiksliai pasveriama apie 1,00 g (e gramų) 2-metilpropiono rūgšties ir iki žymės pripilama etanolio (4.1).5. Priemonės5.1. Įprasta laboratorinė įranga ir:5.2. Dujų chromatografas su liepsnos jonizacijos detektoriumi5.3. Stiklo mėgintuvėlis (20 x 150 mm) su užsukamu dangteliu5.4. 60 °C temperatūros vandens vonia5.5. 10 ml stiklo švirkštas su filtro membrana (porų skersmuo: 0,45 μm)6. Darbo eiga6.1. Mėginio paruošimas6.1.1. Mėginio paruošimas be vidinio etaloninio tirpaloStiklo mėgintuvėlyje (5.3) pasveriama apie 1 g bandinio. Įpilama 0,5 ml fosforo rūgšties (4.4) ir 9,5 ml etanolio (4.1).Mėgintuvėlis uždaromas ir smarkiai kratomas. Jeigu reikia, mėgintuvėlis penkioms minutėms dedamas į pašildytą iki 60 °C temperatūros (5.4) vandens vonią, kad lipidų fazė iki galo ištirptų. Greitai atvėsinama vandens srovėje. Dalis tirpalo filtruojama per membraninį filtrą (5.5). Filtratas chromatografuojamas tą pačią dieną.6.1.2. Mėginio paruošimas su vidiniu etaloniniu tirpaluStiklo mėgintuvėlyje (5.3) vienos tūkstantosios gramo dalies tikslumu pasveriama 1±0,1 g (a gramų) bandinio. Įpilama 0,5 ml ortofosfato rūgšties (4.4), 0,50 ml vidinio etaloninio tirpalo (4.6) ir 9 ml etanolio (4.1).Mėgintuvėlis uždaromas ir smarkiai kratomas. Jeigu reikia, mėgintuvėlis dedamas penkioms minutėms į 60 °C temperatūros vandens vonią (5.4), kad ištirptų lipidų fazė. Greitai atvėsinama vandens srovėje. Dalis tirpalo filtruojama per membraninį filtrą (5.5). Filtratas chromatografuojamas tą pačią dieną.6.2. Dujų chromatografijos sąlygosRekomenduojamos tokios darbo sąlygos:KolonėlėTipas | nerūdijantis plienas |Ilgis | 2 m |Skersmuo | 1/8 ″ |Įkrova | 10 % SPTM 1000 (arba jo atitikmuo) + 1 % H3PO4 ant Chromosorb WAW 100–120 mešų. |TemperatūraInžektoriaus | 200 °C |Kolonėlės | 120 °C |Detektoriaus | 200 °C |Stumiančiosios dujos | azotas |Srauto greitis | 25 ml/min |6.3. Chromatografija6.3.1. KalibravimasĮ 20 ml matavimo kolbas pipete pilama 0,25, 0,50, 1,00, 2,00 ir 4,00 ml propiono rūgšties tirpalo (4.5). Į kiekvieną matavimo kolbą pipete pilama 1,00 ml vidinio etaloninio tirpalo (4.6); pripilama iki žymės etanolio (4.1) ir išmaišoma. Taip paruoštuose tirpaluose yra e mg/ml 2-metilpropiono rūgšties – vidinės etaloninės medžiagos (tai yra, 1 mg/ml, jeigu e = 1000) ir p/4, p/2, p, 2p, 4p mg/ml propiono rūgšties (tai yra, 0,25, 0,50, 1,00, 2,00, 4,00 mg/ml, jeigu p = 1000).Įšvirkščiama 1 μl kiekvieno tirpalo ir kalibracinė kreivė brėžiama ant x ašies atidedant propiono rūgšties/2-metilpropiono rūgšties masių santykį, ant y ašies – atitinkamų smailių plotų santykį.Kiekvieno skysčio įšvirkščiama tris kartus ir apskaičiuojamas vidutinis smailių plotų santykis.6.3.2. Kiekio nustatymasĮšvirkščiama 1 μl mėginio filtrato 6.1.1. Chromatograma palyginama su etaloninių tirpalų (6.3.1) chromatogramomis. Jeigu smailės sulaikymo trukmė yra beveik tokia pati kaip 2-metilpropiono rūgšties, pakeičiama vidinė etaloninė medžiaga. Jeigu trukdžių nėra, įšvirkščiama 1 μl mėginio filtrato 6.1.2, matuojami propiono rūgšties ir vidinės etaloninės medžiagos smailės plotai.Kiekvieno skysčio įšvirkščiama tris kartus ir apskaičiuojamas vidutinis smailių plotų santykis.7. Apskaičiavimai7.1. Iš kalibracinės kreivės, gautos 6.3.1, nustatomas masių santykis (K), atitinkantis 6.3.2 apskaičiuotą smailės plotų santykį.7.2. Nustačius masių santykį, propiono rūgšties kiekis bandinyje (X) masės procentais apskaičiuojamas pagal formulę:x %= K= K,čia:K – = 7.1 punkte apskaičiuotas masių santykis,e – = vidinės etaloninės medžiagos, pasvertos pagal 4.6, masė gramais,a – = mėginio, pasverto pagal 6.1.2, masė gramais.Duomenys apvalinami iki vienos dešimtosios.8. Pasikartojamumas [2]Jeigu propiono rūgšties kiekis sudaro 2 % (m/m), dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,12 %.II. HIDROCHINONO, HIDROCHINONO MONOMETILETERIO, HIDROCHINONO MONOETILETERIO IR HIDROCHINONO MONOBENZILETERIO ATPAŽINIMAS IR KIEKIO NUSTATYMAS KOSMETIKOS GAMINIUOSEA. ATPAŽINIMAS1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu aptinkami ir atpažįstami hidrochinonas, hidrochinono monometileteris, hidrochinono monoetileteris ir hidrochinono monobenzileteris (monobenzonas) odos šviesinimui skirtuose kosmetikos gaminiuose.2. Metodo esmėHidrochinonas ir jo eteriai atpažįstami plonasluoksnės chromatografijos (TLC) metodu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Etanolis, 96 % (t/t)3.2. Chloroformas3.3. Dietileteris3.4. Judančiosios fazės tirpiklis:Chloroformas/dietileteris, 66: 33 (t/t)3.5. Amoniakas, 25 % (m/m) (d420 = 0,91 g/ml)3.6. Askorbo rūgštis3.7. Hidrochinonas3.8. Hidrochinono monometileteris3.9. Hidrochinono monoetileteris3.10. Hidrochinono monobenzileteris (monobenzonas)3.11. Etaloniniai tirpalaiToliau išvardyti etaloniniai tirpalai turi būti paruošti prieš pat naudojimą ir yra patvarūs vieną dieną.3.11.1. 10 ml graduotame mėgintuvėlyje pasveriama 0,05 g hidrochinono (3.7). Pridedama 0,250 g askorbo rūgšties (3.6) ir 5 ml etanolio (3.1). Lašinamas amoniakas (3.5), kol pH pasieks 10, ir pripilama iki 10 ml tūrio etanolio (3.1).3.11.2. 10 ml graduotame mėgintuvėlyje pasveriama 0,05 g hidrochinono monometileterio (3.8). Pridedama 0,250 g askorbo rūgšties (3.6) ir 5 ml etanolio (3.1). Lašinamas amoniakas (3.5), kol pH pasieks 10, ir pripilama iki 10 ml tūrio etanolio (3.1).3.11.3. 10 ml graduotame mėgintuvėlyje pasveriama 0,05 g hidrochinono monoetileterio (3.9). Pridedama 0,250 g askorbo rūgšties (3.6) ir 5 ml etanolio (3.1). Lašinamas amoniakas (3.5), kol pH pasieks 10, ir pripilama iki 10 ml tūrio etanolio (3.1).3.11.4. 10 ml graduotame mėgintuvėlyje pasveriama 0,05 g hidrochinono monobenzileterio (3.10). Pridedama 0,250 g askorbo rūgšties (3.6) ir 5 ml etanolio (3.1). Lašinamas amoniakas (3.5), kol pH pasieks 10, ir pripilama iki 10 ml tūrio etanolio (3.1).3.12. Sidabro nitratas3.13. 12-molibdofosforo rūgštis3.14. Kalio heksacianoferatas (III), heksahidratas3.15. Geležies chloridas, heksahidratas3.16. Purškiamieji reagentai3.16.1. Į 5 % (m/t) vandeninį sidabro nitrato tirpalą (3.12) lašinamas amoniakas (3.5), kol susidarančios nuosėdos ištirpsta.Svarbu:Laikomas tirpalas pasidaro nepatvarus, gali sprogti, todėl panaudotas turėtų būti išpilamas.3.16.2. 10 % (m/t) 12-molibdofosforo rūgšties (3.13) tirpalas etanolyje (3.1).3.16.3. Paruošiamas 1 % (m/t) vandeninis kalio heksacianoferato (3.14) tirpalas ir 2 % (m/t) vandeninis geležies chlorido (3.15) tirpalas. Abu tirpalai sumaišomi lygiomis dalimis prieš pat vartojimą.4. PriemonėsĮprasta laboratorinė įranga ir:4.1. Įprasta plonasluoksnės chromatografijos (TLC) įranga4.2. TLC plokštelės, paruoštos naudojimui: silikagelis GHR/UV254; 20 x 20 cm (Machery, Nagel arba jų atitikmuo). Sluoksnio storis – 0,25 mm4.3. Ultragarso vonia4.4. Centrifuga4.5. UV lempa, 254 nm5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimas10 ml graduotame mėgintuvėlyje pasveriama 3,0 g bandinio. Pridedama 0,250 g askorbo rūgšties (3.6) ir 5 ml etanolio (3.1). Lašinamas amoniakas (3.5), kol pH pasieks 10. Pripilama iki 10 ml tūrio etanolio (3.1). Mėgintuvėlis užkemšamas kamščiu ir homogenizuojama ultragarso vonioje 10 minučių. Filtruojama per filtravimo popierių arba centrifuguojama, esant 3000 aps./min.5.2. Plonasluoksnė chromatografija TLC5.2.1. Chromatografo kamera prisotinama judančiosios fazės tirpiklio (3.4).5.2.2. Ant plokštelės užlašinama po 2 μl etaloninių tirpalų (3.11) ir 2 μl bandinio tirpalo (5.1). Ryškinama tamsoje, kambario temperatūroje, kol tirpiklio frontas pasislinks 15 cm nuo pradinės linijos.5.2.3. Plokštelė išimama ir džiovinama kambario temperatūroje.5.3. Aptikimas5.3.1. Plokštelė stebima UV šviesoje esant 254 nm bangos ilgiui, pažymimos dėmių vietos.5.3.2. Plokštelė apipurškiama:- sidabro nitrato reagentu (3.16.1), arba- 12-molibdofosforo rūgšties reagentu (3.16.2); kaitinama iki apytikriai 120 °C, arba- kalio heksacianoferato tirpalu ir geležies chlorido tirpalu (3.16.3).6. AtpažinimasApskaičiuojama kiekvienos dėmės Rf vertė.Gautos bandinio tirpalo dėmės palyginamos su etaloninių tirpalų dėmėmis, palyginant: jų Rf vertes, dėmių spalvą, jas veikiant UV spinduliuote, ir dėmių spalvą, atsiradusią apipurškus purškiamuoju reagentu.Atliekama didelio slėgio skysčių chromatografija, aprašyta tolesniame B skirsnyje, ir gautosios mėginio smailės (-ių) sulaikymo trukmės palyginamos su etaloninių tirpalų sulaikymo trukmėmis.Remiantis plonasluoksnės chromatografijos TLC ir didelio slėgio skysčių chromatografijos HPLC rezultatais, galima atpažinti hidrochinoną ir (arba) jo eterius.7. PastabosEsant aprašytoms sąlygoms, buvo gautos tokios Rf vertės:hidrochinonas: | 0,32 |hidrochinono monometileteris: | 0,53 |hidrochinono monoetileteris: | 0,55 |hidrochinono monobenzileteris: | 0,58 |B. KIEKIO NUSTATYMAS1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas hidrochinono, hidrochinono monometileterio, hidrochinono monoetileterio ir hidrochinono monobenzileterio kiekis odos šviesinimui skirtuose kosmetikos gaminiuose.2. Metodo esmėBandinys ekstrahuojamas vandens/metanolio mišiniu atsargiai šildant, kad ištirptų visos lipidinės medžiagos. Gautame tirpale analitės kiekis nustatomas atvirkštinių fazių skysčių chromatografijos būdu, naudojant UV detektorių.3. Reagentai3.1. Turi būti naudojami analiziškai gryni reagentai. Naudojamas vanduo turi būti distiliuotas arba lygiavertės kokybės.3.2. Metanolis3.3. Hidrochinonas3.4. Hidrochinono monometileteris3.5. Hidrochinono monoetileteris3.6. Hidrochinono monobenzileteris (monobenzonas)3.7. Tetrahidrofuranas, tinkantis didelio slėgio skysčių chromatografijai HPLC3.8. Vandens/metanolio mišinys 1: 1 (t/t). Sumaišoma viena tūrio dalis vandens ir viena tūrio dalis metanolio (3.2).3.9. Judančiosios fazės tirpiklis: tetrahidrofurano/vandens mišinys 45: 55 (t/t). Sumaišomos 45 tūrio dalys tetrahidrofurano (3.7) ir 55 tūrio dalys vandens.3.10. Etaloninis tirpalas50 ml matavimo kolboje pasveriama 0,06 g hidrochinono (3.3), 0,08 g hidrochinono monometileterio (3.4), 0,10 g hidrochinono monoetileterio (3.5) ir 0,12 g hidrochinono monobenzileterio (3.6). Ištirpinama ir praskiedžiama metanoliu (3.2) iki žymės. Etaloninis tirpalas paruošiamas taip: 10,00 ml šio tirpalo iki 50,00 ml praskiedžiama vandens/metanolio mišiniu (3.8). Šie tirpalai turi būti paruošti prieš pat naudojimą.4. PriemonėsĮprasta laboratorinė įranga ir:4.1. Vandens vonia, kurioje palaikoma 60 °C temperatūra4.2. Didelio slėgio skysčių chromatografas su keičiamo bangos ilgio UV detektoriumi ir 10 μl įšvirkštimo kilpa4.3. Analizinė kolonėlė:Nerūdijančio plieno chromatografinė kolonėlė, 250 mm ilgio, 4,6 mm vidinio skersmens, įkrauta Zorbax phenyl (chemiškai surištas fenetilsilanas ant Zorbax SIL, padengtas trimetilchlorosilanu), dalelių dydis – 6 μm, arba jo atitikmuo. Apsauginė kolonėlė nenaudojama, išskyrus fenilo kolonėlę arba jos atitikmenį.4.4. Filtravimo popierius, 90 mm skersmens, Schleicher and Scull, Weissband No 5892 arba jo atitikmuo.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimasVienos tūkstantosios gramo dalies tikslumu 50 ml matavimo kolboje pasveriama 1±0,1 g (a gramų) mėginio. Bandinys disperguojamas 25 ml vandens/metanolio mišinio (3.8). Kolba užkemšama ir smarkiai kratoma, kol susidarys vienalytė suspensija. Kratoma ne trumpiau kaip vieną minutę. Ekstrahavimui sustiprinti kolba dedama į 60 °C temperatūros vandens vonią (4.1). Kolba atvėsinama ir pripilama iki žymės vandens/metanolio mišinio (3.8). Ekstraktas filtruojamas per filtravimo popierių (4.4). Analizuojama didelio slėgio skysčių chromatografijos metodu HPLC per 24 valandas po ekstrakto paruošimo.5.2. Didelio slėgio skysčių chromatografija5.2.1. Judančiosios fazės tirpiklio (3.9) srauto greitis nustatomas 1,0 ml/min, detektoriaus bangos ilgis – 295 nm.5.2.2. Įšvirkščiama 10 μl bandinio tirpalo, gauto pagal 5.1, ir užrašoma chromatograma. Matuojami smailių plotai. Kalibravimas atliekamas pagal 5.2.3 punkto aprašymą. Palyginamos gautos mėginio ir etaloninių tirpalų chromatogramos. Smailių plotai ir reaktingumo koeficientai (RF), gauti pagal 5.2.3, naudojami mėginio analičių koncentracijoms apskaičiuoti.5.2.3. KalibravimasĮšvirkščiama 10 μl etaloninio tirpalo (3.10) ir užrašoma chromatograma. Švirkščiama keletą kartų, kol bus gaunami pastovūs smailių plotai.Nustatomas reaktingumo koeficientas RFi:RF=pc,čia:pi – = hidrochinono, hidrochinono monometileterio, hidrochinono monoetileterio arba hidrochinono monobenzileterio smailės plotas,ci – = hidrochinono, hidrochinono monometileterio, hidrochinono monoetileterio arba hidrochinono monobenzileterio koncentracija (g/50 ml) etaloniniame tirpale (3.10).Patikrinama, ar gautos etaloninio tirpalo ir mėginio tirpalo chromatogramos atitinka šiuos reikalavimus:- mažiausiai atskirtos poros smailės atskyrimas yra ne mažesnis kaip 0,90. (Smailės atskyrimas parodytas 1 pav.)+++++ TIFF +++++1 pav. Smailės atskyrimasJeigu reikalingas atskyrimas nepasiekiamas, turi būti naudojama labiau tinkanti kolonėlė arba judančiosios fazės tirpiklio sudėtis turėtų būti derinama, kol ji atitiks reikalavimus.- Visų gautų smailių asimetrijos koeficientas As svyruoja tarp 0,9–1,5. (Smailių asimetrijos koeficientas nustatomas taip, kaip pavaizduota 2 pav.) Užrašant asimetrijos koeficiento nustatymo chromatogramą, rekomenduojamas ne mažesnis kaip 2 cm/min savirašio greitis.+++++ TIFF +++++2 pav. Smailių asimetrijos koeficientas- Turi būti gaunama nekintama pagrindinė linija.6. ApskaičiavimasAnaličių smailių plotai naudojami analitės (-čių) koncentracijai (-oms) mėginyje apskaičiuoti. Analitės koncentracija mėginyje yra apskaičiuojama masės procentais (xi) pagal formulę:x%=b· 100RF· a,čia:a – = mėginio masė gramais,bi – = i analitės mėginyje smailės plotas.7. Pasikartojamumas [3]7.1. Jeigu hidrochinono kiekis sudaro 2,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,13 % absoliučios vertės.7.2. Jeigu hidrochinono monometileterio kiekis sudaro 1,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,1 % absoliučios vertės.7.3. Jeigu hidrochinono monoetileterio kiekis sudaro 1,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,11 % absoliučios vertės.7.4. Jeigu hidrochinono monobenzileterio kiekis sudaro 1,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,11 % absoliučios vertės.8. Rezultatų atitikimas [4]8.1. Jeigu hidrochinono kiekis sudaro 2,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų, atliktų skirtingomis sąlygomis (skirtingos laboratorijos, skirtingi operatoriai, skirtingos priemonės ir (arba) skirtingas laikas) rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,37 % absoliučios vertės.8.2. Jeigu hidrochinono monometileterio kiekis sudaro 1,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų, atliktų skirtingomis sąlygomis (skirtingos laboratorijos, skirtingi operatoriai, skirtingos priemonės ir (arba) skirtingas laikas) rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,21 % absoliučios vertės.8.3. Jeigu hidrochinono monoetileterio kiekis sudaro 1,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų, atliktų skirtingomis sąlygomis (skirtingos laboratorijos, skirtingi operatoriai, skirtingos priemonės ir (arba) skirtingas laikas) rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,19 % absoliučios vertės.8.4. Jeigu hidrochinono monobenzileterio kiekis sudaro 1,0 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų, atliktų skirtingomis sąlygomis (skirtingos laboratorijos, skirtingi operatoriai, skirtingos priemonės ir (arba) skirtingas laikas) rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,11 % absoliučios vertės.9. Pastabos9.1. Jeigu nustatoma, kad hidrochinono kiekis yra daug didesnis negu 2 % ir reikia tiksliai nustatyti jo kiekį, bandinio ekstraktas (5.1) turi būti skiedžiamas iki tokios koncentracijos, kokia būtų gauta iš bandinio, turinčio 2 % hidrochinono, o kiekio nustatymas turėtų būti pakartojamas.(Esant didelei hidrochinono koncentracijai, kai kuriuose prietaisuose absorbcija gali būti už detektoriaus tiesinio intervalo ribų.)9.2. TrukdžiaiAnkščiau aprašytu metodu galima nustatyti hidrochinoną ir jo eterius paprastos izokratinės chromatografijos būdu. Fenilo kolonėlės naudojimas užtikrina pakankamą hidrochinono sulaikymą, kurio negalima garantuoti naudojant C18 kolonėlę su apibūdintuoju judančiosios fazės tirpalu.Tačiau šiame metode dažnai susiduriama su trukdžiais, kuriuos sukelia parabenai. Tokiais atvejais nustatymas turėtų būti pakartojamas, naudojant kitokią judančiosios fazės/nuostoviosios fazės sistemą. Tinkamus metodus galima rasti 1 ir 2 nuorodoje, būtent:Kolonėlė: Zorbax ODS, 4,6 mm x 25 mm arba jos atitikmuo:temperatūra: 36 °Csrautas: 1,5 ml/minjudančiosios fazės tirpikliai:hidrochinonui: metanolis/vanduo 5/95 (t/t)hidrochinono monometileteriui: metanolis/vanduo 30/70 (t/t)hidrochinono monobenzileteriui: metanolis/vanduo 80/20 (t/t) [5]Kolonėlė: Spherisorb S5-ODS arba jos atitikmuo:– judančiosios fazės tirpiklis: metanolis/vanduo 90/10 (t/t),– srautas: 1,5 ml/min.Šios sąlygos tinka hidrochinonui [6].[1] ISO 5725.[2] ISO 5725.[3] ISO 5725.[4] ISO 5725.[5] M. Herpol-Borremans et M.-O. Masse, Identification et dosage de l’hydroquinone et de ses éthers méthylique et benzylique dans les produits cosmétiques pour blanchir la peau. Int. j. Cosmet. Sci. 8-203-214 (1986).[6] J. Firth and I. Rix, Determination of hydroquinone in skin toning creams, Analyst (1986), 111, p. 129.--------------------------------------------------


title: 2011 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/77/ES, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2006/116/EB dėl autorių ir tam tikrų gretutinių teisių apsaugos terminų

text:
11.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 265/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2011/77/ES
   2011 m. rugsėjo 27 d.
   kuria iš dalies keičiama Direktyva 2006/116/EB dėl autorių ir tam tikrų gretutinių teisių apsaugos terminų
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 53 straipsnio 1 dalį, 62 ir 114 straipsnius,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
   kadangi:

               (1)

               pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/116/EB (3) apsaugos terminas atlikėjams ir fonogramų gamintojams yra 50 metų;

               (2)

               atlikėjams toks laikotarpis prasideda nuo kūrinio atlikimo arba nuo tada, kai teisėtai išleidžiamas arba teisėtai viešai paskelbiamas įrašytas kūrinys per 50 metų po kūrinio atlikimo, laikotarpis prasideda po pirmo tokio išleidimo ar pirmo tokio viešo paskelbimo, atsižvelgiant į tai, kas įvyksta pirmiau;

               (3)

               fonogramų gamintojams laikotarpis prasideda nuo fonogramos įrašymo ar jos teisėto išleidimo per 50 metų po įrašymo arba, jei ji taip neišleidžiama, nuo jos viešo teisėto paskelbimo per 50 metų po įrašymo;

               (4)

               apsaugos lygis, kai pripažįstamas jų kūrybinis ir artistinis prisidėjimas, turėtų atspindėti socialiniu požiūriu pripažįstamą kūrybinio atlikėjų prisidėjimo svarbą;

               (5)

               atlikėjai paprastai savo karjerą pradeda jauni ir dabartinis 50 metų apsaugos terminas, taikomas kūrinių įrašams, dažnai nesaugo jų kūrinių visą atlikėjų gyvenimą. Todėl kai kurie atlikėjai savo gyvenimo pabaigoje netenka pajamų. Be to, atlikėjai dažnai negali pasinaudoti savo teisėmis siekdami užkirsti kelią netinkamam savo kūrinių atlikimui ar uždrausti tokį atlikimą, kurie gali įvykti tol, kol jie yra gyvi;

               (6)

               pajamos, gautos iš išskirtinių teisių į atgaminimą ir pateikimą, kaip nustatyta 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (4), taip pat teisingos kompensacijos už privatų naudojimą pagal tą direktyvą ir iš išskirtinių platinimo bei nuomos teisių pagal 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/115/EB dėl nuomos ir panaudos teisių bei tam tikrų teisių, gretutinių autorių teisėms, intelektinės nuosavybės srityje (5), turėtų būti prieinamos atlikėjams bent jau tol, kol jie yra gyvi;

               (7)

               todėl įrašytų kūrinių ir fonogramų apsaugos terminas turėtų būti pratęstas iki 70 metų nuo atitinkamo įvykio;

               (8)

               teisės į įrašytą kūrinį turėtų grįžti atlikėjui, jei fonogramos gamintojas nebesiūlo pirkti pakankamo kiekio (remiantis Tarptautinės konvencijos dėl atlikėjų, fonogramų gamintojų ir transliuojančiųjų organizacijų apsaugos nuostatomis) fonogramos, kuri, jei nebūtų pratęstas terminas, taptų vieša, kopijų ir nepateikia tokios fonogramos viešai. Tokia galimybė turėtų atsirasti pasibaigus pagrįstam laiko terminui, skirtam fonogramos gamintojui atlikti šiuos abu su naudojimu susijusius veiksmus. Taigi fonogramos gamintojo teisės į fonogramą turėtų nustoti galioti, siekiant išvengti padėties, kai kartu egzistuotų ir tokios atlikėjo teisės į įrašytą kūrinį, nors tokios teisės nebėra perduotos ar atiduotos fonogramos gamintojui;

               (9)

               atlikėjai, užmezgę sutartinius santykius su fonogramos gamintoju, paprastai turi perduoti arba atiduoti fonogramų gamintojams savo išskirtines teises į savo kūrinių įrašų atgaminimą, platinimą, nuomą ir pateikimą. Už tai kai kuriems atlikėjams sumokamas honoraro avansas, o mokėjimai gaunami tik tada, kai fonogramos gamintojas susigrąžina sumokėtą avansą ir atlieka sutartyje nustatytus atskaitymus. Kiti atlikėjai perduoda arba atiduoda savo išskirtines teises už vienkartinį užmokestį (nesikartojančią išmoką). Tai ypač aktualu foniniams atlikėjams, kurių nėra kūrėjų sąraše (nepagrindiniai atlikėjai), bet kartais ir kūrėjų sąraše esantiems atlikėjams (pagrindiniams atlikėjams);

               (10)

               kad būtų užtikrinta faktinė termino pratęsimo nauda atlikėjams, kurie perdavė ar atidavė savo išskirtines teises fonogramų gamintojams, reikėtų įgyvendinti keletą papildomų priemonių;

               (11)

               pirmoji papildoma priemonė turėtų būti reikalavimo fonogramų gamintojams atidėti bent kartą per metus sumą, siekiančią 20 % pajamų, gautų iš išskirtinių teisių platinti, atgaminti ir pateikti fonogramas, nustatymas. Pajamos – tai fonogramos gamintojo gautos pajamos prieš atskaičiuojant išlaidas;

               (12)

               tų sumų mokėjimas turėtų būti skirtas tik atlikėjams, kurių kūriniai įrašyti fonogramose ir kurie perdavė arba atidavė savo teises fonogramos gamintojui už vienkartinę išmoką. Taip atidėtos sumos turėtų būti individualiai paskirstomos nepagrindiniams atlikėjams mažiausiai kartą per metus. Šis skirstymas turėtų būti patikėtas kolektyvinių teisių administravimo organizacijoms ir gali būti taikomos nacionalinės neskirstomų pajamų taisyklės. Siekdamos išvengti neproporcingos naštos, kurią gali sukelti tų pajamų rinkimas ir administravimas, nustatymo, valstybės narės turėtų galėti atitinkamai nustatyti sąlygas ir tai, kokiu mastu mikroįmonės turi laikytis šio įsipareigojimo mokėti įmokas, jei tokios įmokos būtų nepagrįstos atsižvelgiant į tokių pajamų rinkimo ir administravimo išlaidas;

               (13)

               tačiau pagal Direktyvos 2006/115/EB 5 straipsnį atlikėjams jau suteikiama neatšaukiama teisė į teisingą atlyginimą už, inter alia, fonogramų nuomą. Panašiai sutartyse atlikėjai paprastai neperduoda arba neatiduoda fonogramų gamintojams teisės pretenduoti į vienkartinį teisingą atlyginimą už transliavimą ir viešą paskelbimą pagal Direktyvos 2006/115/EB 8 straipsnio 2 dalį ir į teisingą kompensaciją už atgaminimą privačiam naudojimui pagal Direktyvos 2001/29/EB 5 straipsnio 2 dalies b punktą. Todėl apskaičiuojant bendrą sumą, kurią fonogramų gamintojas turi atskaičiuoti papildomo atlyginimo išmokoms, nereikėtų atsižvelgti į pajamas, kurias fonogramos gamintojas gavo iš fonogramų nuomos, į vienkartinį teisingą atlyginimą už transliavimą ir viešą paskelbimą arba teisingą atlyginimą, gautą už privatų kopijavimą;

               (14)

               siekiant užtikrinti pusiausvyrą sudarant sutartis, pagal kurias atlikėjas už honorarą perduoda išskirtines teises fonogramos gamintojui, antroji papildoma priemonė turėtų būti „tabula rasa“ (t. y. visiškas atnaujinimas) tiems atlikėjams, kurie suteikė pirmiau minėtas išskirtines teises fonogramos gamintojams už honorarą ar atlyginimą. Valstybės narės, siekdamos, kad pratęstas apsaugos terminas būtų visapusiškai naudingas atlikėjui, turėtų užtikrinti, kad, remiantis tarp fonogramos gamintojo ir atlikėjo sudaryta sutartimi, atlikėjui per pratęstą laikotarpį sumokėto honoraro ar atlyginimo sumai nebūtų daromas poveikis dėl mokėjimo avansu arba dėl sutartyje nustatytų atskaitymų;

               (15)

               siekiant teisinio tikrumo, turėtų būti numatyta, kad, kai sutartyje aiškiai nenurodyta kitaip, sutartinis teisių į kūrinio įrašą perdavimas arba atidavimas, dėl kurio susitarta iki tos dienos, kai valstybės narės turi patvirtinti šią direktyvą įgyvendinančias priemones, ir pratęstu laikotarpiu toliau veikia taip, kaip veikė;

               (16)

               valstybės narės turėtų galėti nustatyti, kad dėl kai kurių sutarčių, nustatančių pasikartojančius mokėjimus, nuostatų būtų galima derėtis iš naujo atlikėjų naudai. Valstybės narės turėtų nustatyti tvarką, taikytiną tuo atveju, jei pakartotinės derybos žlunga;

               (17)

               taikant šią direktyvą, neturėtų būti daromas poveikis nacionalinėms taisyklėms ir susitarimams, kurie atitinka jos nuostatas, pavyzdžiui, valstybėse narėse sudarytiems atlikėjams atstovaujančių organizacijų ir gamintojams atstovaujančių organizacijų kolektyviniams susitarimams;

               (18)

               kai kuriose valstybėse narėse muzikos kūriniams su žodžiais taikomas bendras apsaugos terminas, skaičiuojamas nuo ilgiausiai išgyvenusio autoriaus mirties, o kitose valstybėse narėse muzikai ir žodžiams taikomi atskiri terminai. Nepaprastai daug muzikos su žodžiais sukurta bendrai. Pavyzdžiui, operą dažnai kuria libreto autorius ir muzikos autorius – kompozitorius. Be to, tokių muzikos žanrų kaip džiazo, roko ir populiariosios muzikos kūriniai iš principo dažniausiai kuriami bendrai;

               (19)

               vadinasi muzikos kūrinių su žodžiais, kurių žodžiai ir muzika buvo sukurti tam, kad būtų naudojami kartu, apsaugos termino nustatymas nepakankamai suderintas, todėl kyla kliūčių laisvam prekių bei paslaugų, tokių kaip tarptautinės kolektyvinių teisių administravimo paslaugos, judėjimui. Siekiant užtikrinti, kad šios kliūtys būtų panaikintos, visiems šiems darbams, saugomiems nuo datos, iki kurios reikalaujama, kad valstybės narės perkeltų šią direktyvą, turėtų būti taikomas vienodas, suderintas apsaugos terminas visose valstybėse narėse;

               (20)

               todėl Direktyva 2006/116/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista;

               (21)

               kadangi papildomų priemonių tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, nes nacionalinės priemonės toje srityje arba iškreiptų konkurenciją, arba paveiktų fonogramų gamintojo išskirtinių teisių, apibrėžtų Sąjungos teisės aktuose, apimtį ir todėl tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;

               (22)

               pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (6) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jų perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2006/116/EB pakeitimai
   Direktyva 2006/116/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               1 straipsnis papildomas šia dalimi:
               „7.   Muzikos kūrinio su žodžiais apsaugos terminas baigiasi praėjus 70 metų nuo ilgiausiai išgyvenusio iš toliau išvardytų asmenų mirties nepriklausomai nuo to, ar tie asmenys laikomi bendraautoriais, ar ne; šie asmenys yra žodžių autorius ir muzikos kūrinio kompozitorius, turint mintyje tai, kad ir žodžiai, ir muzika buvo specialiai sukurti atitinkamam muzikos kūriniui su žodžiais.“

               2.

               3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalies antras sakinys pakeičiamas taip:
                           „Tačiau,

                                       —

                                       jei per šį laikotarpį teisėtai išleidžiamas arba teisėtai viešai paskelbiamas šio kūrinio įrašas, kuris nėra fonograma, šios teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo pirmojo tokio išleidimo arba pirmojo tokio viešo paskelbimo dienos, atsižvelgiant į tai, kas įvyko pirmiau,

                                       —

                                       jei per šį laikotarpį teisėtai išleidžiamas arba teisėtai viešai paskelbiamas šio kūrinio įrašas, kuris yra fonograma, šios teisės nustoja galioti praėjus 70 metams nuo pirmojo tokio išleidimo arba pirmojo tokio viešo paskelbimo dienos, atsižvelgiant į tai, kas įvyko pirmiau.“;

                           b)

                           2 dalies antrame ir trečiame sakiniuose skaitmuo „50“ pakeičiamas skaitmeniu „70“;

                           c)

                           įterpiamos šios dalys:
                           „2a.   Jei praėjus 50 metų po to, kai fonograma buvo teisėtai išleista arba viešai paskelbta, fonogramos gamintojas nebesiūlo parduoti arba viešai pateikti, laidais ar belaidžiu būdu, pakankamo kiekio fonogramos kopijų taip, kad visuomenės nariai galėtų gauti jas jų pačių pasirinktoje vietoje ar pasirinktu laiku, atlikėjas gali nutraukti sutartį, pagal kurią atlikėjas perdavė arba atidavė fonogramos gamintojui savo teises į kūrinio įrašus (toliau – perdavimo arba atidavimo sutartis). Galima pasinaudoti teise nutraukti perdavimo arba atidavimo sutartį, jei gamintojas per metus nuo tos dienos, kai atlikėjas pranešė apie savo ketinimą nutraukti perdavimo arba atidavimo sutartį remiantis pirmesniu sakiniu, neatlieka abiejų tame sakinyje nurodytų su naudojimu susijusių veiksmų. Atlikėjas negali atsisakyti šios teisės nutraukti sutartį. Kai fonogramoje įrašytas daugelio atlikėjų atliekamas kūrinys, atlikėjai gali nutraukti savo perdavimo arba atidavimo sutartis pagal taikytinus nacionalinės teisės aktus. Jei perdavimo arba atidavimo sutartis nutraukiama pagal šią dalį, fonogramos gamintojo teisės į fonogramą nebegalioja.
                           2b.   Kai pagal perdavimo arba atidavimo sutartį atlikėjui suteikiama teisė pretenduoti į nesikartojantį atlyginimą, atlikėjas turi teisę kasmet gauti papildomą atlyginimą iš fonogramų gamintojo už kiekvienus visus metus, iš karto praėjus 50 metų, kai fonograma buvo teisėtai išleista, arba praėjus 50 metų, kai fonograma buvo teisėtai viešai paskelbta. Atlikėjas negali atsisakyti tokios teisės gauti tokį metinį papildomą atlyginimą.
                           2c.   Bendra suma, kurią fonogramos gamintojas skiria 2b dalyje nurodyto metinio papildomo atlyginimo išmokoms, yra lygi 20 % pajamų, kurias fonogramos gamintojas gavo ankstesniais metais nei tie, už kuriuos mokamas minėtas atlyginimas, už atgaminimą, platinimą ir pateikimą tokių fonogramų, praėjus 50 metų, kai atitinkama fonograma buvo teisėtai išleista, arba praėjus 50 metų, kai fonograma buvo teisėtai viešai paskelbta.
                           Valstybės narės užtikrina, kad fonogramų gamintojai turėtų pateikti atlikėjams, kurie turi teisę gauti 2b dalyje nurodytą metinį papildomą atlyginimą, pastarųjų prašymu bet kokią informaciją, kuri gali būti reikalinga siekiant gauti tą atlyginimą.
                           2 d.   Valstybės narės užtikrina, kad teisę kasmet gauti 2b dalyje nurodytą papildomą atlyginimą administruotų kolektyvinių teisių administravimo organizacijos.
                           2e.   Jei atlikėjas turi teisę gauti pasikartojančius mokėjimus, iš šių mokėjimų neatskaičiuojama išmokėtas avansas ar jokioje sutartyje nustatyti atskaitymai praėjus 50 metų, kai fonograma buvo teisėtai išleista, arba, jeigu nebuvo išleista, praėjus 50 metų, kai ji buvo teisėtai viešai paskelbta.“

               3.

               10 straipsnis papildomas šiomis dalimis:
               „5.   2011 m. spalio 31 d. galiojančios redakcijos 3 straipsnio 1–2e dalys taikomos kūrinių įrašams ir fonogramoms, kurių atžvilgiu atlikėjui ir fonogramos gamintojui 2011 m. spalio 30 d. pagal tas 2013 m. lapkričio 1 d. galiojančios redakcijos nuostatas dar taikoma apsauga, ir tiems kūrinių įrašams ir fonogramoms, kurie sukuriami po tos datos.
               6.   1 straipsnio 7 dalis taikoma muzikos kūriniams su žodžiais, kurių bent jau muzika ar žodžiai saugomi bent vienoje valstybėje narėje 2013 m. lapkričio 1 d. ir muzikos kūriniams su žodžiais, kurie sukuriami po šios datos.
               Šios dalies pirma pastraipa nedaromas poveikis jokiems su naudojimu susijusiems veiksmams, atliktiems anksčiau nei 2013 m. lapkričio 1 d. Valstybės narės priima specialias nuostatas, reikalingas trečiųjų šalių įgytoms teisėms apsaugoti.“

               4.

               Įterpiamas šis straipsnis:
               „10a straipsnis
               Pereinamojo laikotarpio priemonės
               1.   Jei sutartyje aiškiai nenurodyta kitaip, laikoma, kad perdavimo arba atidavimo sutartis, sudaryta anksčiau nei 2013 m. lapkričio 1 d., toliau sukelia pasekmes atėjus tam laikui, kai pagal 2011 m. spalio 30 d. galiojančios redakcijos 3 straipsnio 1 dalį atlikėjas nebebūtų saugomas.
               2.   Valstybės narės gali nustatyti, kad perdavimo arba atidavimo sutartys, pagal kurias atlikėjas turi teisę gauti pasikartojančius mokėjimus ir kurios sudarytos anksčiau nei 2013 m. lapkričio 1 d., gali būti iš dalies keičiamos praėjus 50 metų, kai fonograma buvo teisėtai išleista, arba praėjus 50 metų, kai fonograma buvo teisėtai viešai paskelbta.“

         2 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2013 m. lapkričio 1 d. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.
   Valstybės narės, priimdamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai paskelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ataskaita
   1.   Ne vėliau kaip 2016 m. lapkričio 1 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui, Tarybai bei Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui šios direktyvos taikymo ataskaitą atsižvelgdama į skaitmeninės rinkos pokyčius ir, jei reikia, kartu pateikia pasiūlymą dėl kitų Direktyvos 2006/116/EB pakeitimų.
   2.   Ne vėliau kaip 2012 m. sausio 1 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui, Tarybai bei Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ataskaitą, įvertindama galimą poreikį pratęsti audiovizualinio sektoriaus atlikėjų ir gamintojų teisių apsaugos terminą. Prireikus Komisija pateikia pasiūlymą dėl kitų Direktyvos 2006/116/EB pakeitimų.
   4 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   5 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2011 m. rugsėjo 27 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BUZEK

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  OL C 182, 2009 8 4, p. 36.

      (2)  2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento pozicija (OL C 184 E, 2010 7 8, p. 331) ir 2011 m. rugsėjo 12 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 372, 2006 12 27, p. 12.

      (4)  OL L 167, 2001 6 22, p. 10.

      (5)  OL L 376, 2006 12 27, p. 28.

      (6)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.


title: 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento Ir Tarybos Direktyva 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0014

Oficialusis leidinys L 080 , 23/03/2002 p. 0029 - 0034

		Europos Parlamento Ir Tarybos direktyva 2002/14/EB2002 m. kovo 11 d.dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijojeEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 137 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4] ir atsižvelgdami į 2002 m. sausio 23 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrą tekstą,kadangi:(1) Remiantis Sutarties 136 straipsniu, Bendrijos ir valstybių narių konkretus tikslas yra skatinti administracijos ir darbuotojų socialinį dialogą.(2) Bendrijos darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartijos 17 punkte, inter alia, numatyta, kad darbuotojų informavimas, konsultavimasis ir dalyvavimas turi būti plėtojami atitinkamomis kryptimis, atsižvelgiant į įvairiose valstybėse narėse galiojančią nusistovėjusią tvarką.(3) Bendrijos lygiu Komisija konsultavosi su administracija ir darbuotojais dėl galimos Bendrijos veiksmų krypties dėl Bendrijos įmonių darbuotojų informavimo ir konsultavimosi.(4) Po šios konsultacijos Komisija nusprendė, kad Bendrijos veiksmas buvo patariamojo pobūdžio ir vėl konsultavosi su administracija ir darbuotojais dėl numatomo pateikti pasiūlymo turinio; administracija ir darbuotojai savo nuomonę pateikė Komisijai.(5) Užbaigusi antrąjį konsultavimosi etapą, administracija ir darbuotojai neinformavo Komisijos apie savo pageidavimą pradėti sutarties sudarymo procesą.(6) Nacionaliniu ir Bendrijos lygiu veikiančios teisės sistemos, skirtos užtikrinti darbuotojų dalyvavimą sprendžiant juos įdarbinusios įmonės reikalus ir priimant jiems įtakos turinčius sprendimus, ne visada apsaugodavo nuo to, kad su darbuotojais susiję svarbūs sprendimai nebūtų priimti ir paskelbti viešai iš anksto neįgyvendinus adekvačios darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais tvarkos.(7) Būtiną pagerinti dialogą ir skatinti abipusį pasitikėjimą įmonėse, siekiant sumažinti rizikos tikimybę, darbo organizavimą padaryti lankstesnį ir sudaryti sąlygas darbuotojams mokytis įmonėje užtikrinant saugumą, supažindinti darbuotojus su prisitaikymo poreikiais, didinti darbuotojų galimybes imtis priemonių ir veiklos, kurios pagerintų jų gebėjimą įsidarbinti, skatinti darbuotojų dalyvavimą įmonės veikloje ir kuriant jos ateitį bei didinti jos konkurencingumą.(8) Ypač būtina skatinti ir gerinti darbuotojų informavimą ir konsultavimąsi apie įmonės padėtį ir galimą užimtumo įmonėje augimą, kai darbdavio vertinimu užimtumui įmonėje kyla grėsmė, suplanuoti galimas iš anksto numatytas priemones, ypač kalbant apie darbuotojų profesinį mokymą ir įgūdžių lavinimą, siekiant atitolinti neigiamus reiškinius arba jų pasekmes ir padidinti darbuotojų, kuriems tie reiškiniai gali turėti įtakos, gebėjimą įsidarbinti ir prisitaikyti.(9) Laiku gauta informacija ir konsultacijos yra įmonių restruktūrizavimo ir prisitaikymo prie naujų sąlygų, kurias lėmė ekonomikos globalizacija, ypač plėtojant naujas darbo organizavimo formas, sėkmės garantas.(10) Bendrija parengė ir įgyvendino užimtumo strategiją, pagrįstą "lūkesčių", "prevencijos" ir "gebėjimo įsidarbinti" sąvokomis, kurios kaip pagrindiniai elementai turi būti įtrauktos į visas viešosios tvarkos, galinčios didinti užimtumą, sritis, įskaitant individualių įmonių politikos sritis, gerinant su užimtumo prioriteto išsaugojimu suderinamus socialinius pokyčius skatinantį socialinį dialogą.(11) Reikia tinkamai subalansuoti tolimesnę vidaus rinkos plėtrą išlaikant esmines mūsų visuomenės vertybes ir užtikrinant, kad ekonomikos plėtra atneš naudos visiems gyventojams.(12) Stojimas į ekonominės ir pinigų sąjungos trečiąjį etapą išsiplėtė ir Europos lygiu paspartino konkurencinį spaudimą. Tai rodo, kad reikia daugiau nacionalinio lygio paramos priemonių.(13) Bendrijos ir nacionaliniu lygiu veikianti darbuotojų informavimo ir konsultavimosi teisės sistema turi polinkį keitimosi procesą vertinti perdėtai a posteriori, neigia ekonominius priimamų sprendimų aspektus ir neprisideda nei prie tikrų įmonės užimtumo plėtros lūkesčių, nei prie rizikos prevencijos.(14) Visi šie politiniai, ekonominiai, socialiniai ir teisiniai plėtros dalykai reikalauja keisti egzistuojančią teisės sistemą nustatant teisines ir praktines priemones užtikrinančias, kad teisė gauti informaciją ir teisė į konsultavimąsi bus realizuojama.(15) Ši direktyva nepažeidžia šią teisę įgyvendinančių nacionalinių sistemų, kuriose asmenys, galintys naudotis ta teise, savo pageidavimus turi išsakyti kolektyviai.(16) Ši direktyva nepažeidžia tų sistemų, kurios numato tiesioginį darbuotojų dalyvavimą, jeigu jie visada gali laisvai naudotis savo teise gauti informaciją ir konsultacijas per savo atstovus.(17) Kadangi siūlomo veiksmo tikslų valstybės narės negali adekvačiai pasiekti, nes tikslas yra sukurti darbuotojų informavimo ir konsultavimosi sistemą pirmiau apibūdintam naujam Europos kontekstui, ir dėl to, atsižvelgiant į siūlomo veiksmo mastą ir poveikį, būtų lengviau jų siekti Bendrijos lygiu, Bendrija, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, gali patvirtinti priemones. Remiantis proporcingumo principu, kaip numatyta tame straipsnyje, pagal šią direktyvą nesiimama jokių veiksmų, kurie nėra būtini siekiant šių tikslų.(18) Šios bendros sistemos tikslas – nustatyti visoje Bendrijoje taikytinus minimalius reikalavimus, kartu nedraudžiant valstybėms narėms nustatyti darbuotojams palankesnes nuostatas.(19) Šios bendros sistemos tikslas taip pat yra išvengti visų administracinių, finansinių ar teisinių apribojimų, galinčių varžyti mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą. Šiuo tikslu, pagal valstybių narių pasirinkimą, ši direktyva turėtų būti taikoma tik įmonėms, turinčioms mažiausiai 50 darbuotojų, arba padaliniams, kuriuose dirba mažiausiai 20 darbuotojų.(20) Tokia nuostata atsižvelgia į kitas nacionalines priemones ir nusistovėjusią tvarką ir jų nepažeidžia, kad būtų skatinamas socialinis dialogas bendrovėse, kurioms ši direktyva netaikoma, ir viešajame valdyme.(21) Kadangi pereinamuoju laikotarpiu valstybės narės, kuriose nėra įstatymu nustatytos darbuotojų arba darbuotojų atstovų informavimo ir konsultavimosi sistemos, turi turėti galimybę toliau apriboti šios direktyvos taikymą dėl darbuotojų skaičiaus.(22) Bendrijos darbuotojų informavimo ir konsultavimosi sistema turėtų minimaliai apsunkinti įmones ar padalinius, sudarančius galimybę veiksmingai naudotis suteiktomis teisėmis.(23) Šios direktyvos tikslas bus pasiektas sukūrus informavimo ir konsultavimosi principus, apibrėžimus ir susitarimus apimančią bendrą sistemą, kurios valstybės narės turės laikytis ir priderinti prie savo nacionalinės situacijos, esant reikalui užtikrindamos, kad administracija ir darbuotojai turės visas galias laisvai susitarimu apibrėžti darbuotojų poreikius ir pageidavimus, labiausiai atitinkančius informavimo ir konsultavimosi būdus.(24) Reikėtų vengti pažeidinėti tam tikras konkrečias nacionalinės teisės aktuose nustatytas darbuotojų informavimo ir konsultavimosi taisykles, skirtas įmonėms arba padaliniams, kurie siekia politinių, profesinių, organizacinių, religinių, labdaringų, švietimo, mokslo ir meno tikslų, taip pat informavimo ir nuomonės pareiškimo tikslų.(25) Įmonės ir padaliniai turėtų būti apsaugoti nuo tam tikros ypač slaptos informacijos atskleidimo.(26) Darbdaviui turėtų būti leista neinformuoti ir nesikonsultuoti, jei tai rimtai pakenktų įmonei arba padaliniams arba, jei jis turi nedelsdamas vykdyti įsakymą, kurį išleidžia jį kontroliuojantis arba priežiūros organas.(27) Informavimas ir konsultavimasis apima administracijos ir darbuotojų teises bei pareigas įmonės arba padalinių lygiu.(28) Pažeidus šioje direktyvoje nustatytus įpareigojimus, turi būti taikomos administracinės ir teisminės procedūros, tokios kaip veiksmingos, įtikinančios ir padaryto nusižengimo rimtumui proporcingos sankcijos.(29) Ši direktyva neturėtų daryti įtakos 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo [5] ir 2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyvos 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo [6] nuostatoms, kai pastarosios yra konkretesnės.(30) Ši direktyva neturėtų daryti įtakos kitoms teisėms į informavimą ir konsultacijas, įskaitant ir teises, susijusias su 1994 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyva 94/45/EEB dėl Europos darbų tarybos steigimo arba Bendrijos mastu veikiančių įmonių ir Bendrijos mastu veikiančių įmonių grupių darbuotojų informavimo bei konsultavimosi su jais tvarkos nustatymo [7].(31) Šios direktyvos įgyvendinimas neturėtų būti pakankamas pagrindas sumažinti bendrą darbuotojų apsaugos lygį tose srityse, kuriose ji taikoma,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslas ir principai1. Šios direktyvos tikslas – sukurti bendrą sistemą, nustatančią minimalius darbuotojų teisės į informavimą ir konsultavimąsi reikalavimus Bendrijos įmonėse ir padaliniuose.2. Praktiniai susitarimai dėl informavimo ir konsultavimosi apibrėžiami ir įgyvendinami pagal konkrečios valstybės narės nacionalinės teisės aktus ir nusistovėjusią darbo santykių tvarką, kad būtų užtikrintas jų veiksmingumas.3. Apibrėžiant ar įgyvendinant praktinius informavimo ir konsultavimosi susitarimus, darbdavys ir darbuotojų atstovai bendradarbiauja ir paiso abipusių teisių ir pareigų bei atsižvelgia tiek į įmonės arba padalinių, tiek ir į darbuotojų interesus.2 straipsnisSąvokų apibrėžimaiŠioje direktyvoje:a) "įmonė" – valstybių narių teritorijoje esanti valstybės arba privati įmonė, vykdanti ekonominę veiklą, siekianti arba nesiekianti pelno;b) "padalinys" – valstybės narės teritorijoje esantis nacionalinės teisės aktais ir nusistovėjusia tvarka apibrėžtas verslo padalinys, kuriame vykdoma nuolatinė ekonominė veikla, naudojant žmogiškuosius ir materialinius išteklius;c) "darbdavys" – tai šalies teisės aktais ir nusistovėjusia tvarka reglamentuojamas fizinis arba juridinis asmuo, esantis darbo sutarčių arba darbo santykių su darbuotojais šalimi pagal nacionalinės teisės aktus ir nusistovėjusią tvarką;d) "darbuotojas" – bet kuris asmuo, kurį atitinkamoje valstybėje narėje gina darbuotojams taikomi nacionaliniai darbo įstatymai ir nusistovėjusi tvarka;e) "darbuotojų atstovai" – nacionalinės teisės aktuose ir (arba) nusistovėjusioje tvarkoje numatyti darbuotojų atstovai;f) "informavimas" – darbdavių atliekamas duomenų perdavimas darbuotojų atstovams, kad jie galėtų susipažinti su dalyko esme ir jį išnagrinėti;g) "konsultavimasis" – tai pasikeitimas nuomonėmis ir dialogo tarp darbuotojų atstovų ir darbdavio užmezgimas.3 straipsnisTaikymo sritis1. Valstybių narių pasirinkimu ši direktyva taikoma:a) įmonėms, kuriose dirba mažiausiai 50 darbuotojų bet kurioje iš valstybių narių, arbab) padaliniams, kuriuose dirba mažiausiai 20 darbuotojų bet kurioje valstybių narių.Valstybės narės nustato metodą, kaip apskaičiuoti įdarbintų darbuotojų skaičiaus ribas.2. Pagal šios direktyvos principus ir tikslus valstybės narės gali nustatyti specialias nuostatas įmonėms ir padaliniams, kurie tiesiogiai ir iš esmės siekia politinių, profesinių, organizacinių, religinių, labdaringų, švietimo, mokslo ir meno tikslų, bei tikslų, susijusių su informacija ir nuomonės pareiškimu, jeigu įsigaliojus šiai direktyvai, tokios nuostatos jau taikomos nacionalinės teisės aktuose.3. Valstybės narės gali daryti išlygas šiai direktyvai, taikydamos specialias nuostatas atviroje jūroje kursuojančių laivų įguloms.4 straipsnisPraktinės informavimo ir konsultavimosi priemonės1. Remiantis 1 straipsnyje išdėstytais principais ir nepažeidžiant jokių darbuotojams galiojančių palankesnių nuostatų ir (arba) nusistovėjusios tvarkos, valstybės narės apibrėžia praktinius susitarimus dėl teisės į informavimą ir konsultavimąsi suteikimo atitinkamu lygiu pagal šį straipsnį.2. Informavimas ir konsultavimasis apima:a) informavimą apie dabartinę ir galimą įmonės arba padalinių veiklos plėtrą ir ekonominę padėtį;b) informavimą ir konsultavimąsi, susijusį su įmonės situacija, struktūra ir galimu įmonės arba padalinių užimtumo augimu bei iš anksto numatytomis taikytinomis priemonėmis, ypač iškilus grėsmei užimtumui;c) informavimą ir konsultavimąsi dėl sprendimų, kurie gali daryti esminį poveikį darbo organizavimo pasikeitimams arba sutartiniams santykiams, įskaitant tuos, kuriems yra taikomos 9 straipsnio 1 dalyje minėtos Bendrijos nuostatos.3. Informuoti reikia tokiu laiku, tokiu būdu ir pateikiant tokį turinį, kad pirmiausia būtų sudaryta atitinkama galimybė darbuotojų atstovams atlikti adekvatų tyrimą, o jei reikia, pasiruošti konsultavimuisi.4. Konsultavimasis vyksta:a) užtikrinus laiko, metodų ir turinio tinkamumą;b) esant tinkamam administravimo ir atstovavimo lygiui, atsižvelgiant į aptariamą temą;c) dėl informacijos, kurią pateikė darbdavys 2 straipsnio f punkte nustatyta tvarka, ir dėl darbuotojų atstovų nuomonės, kurią jie turi suformuluoti;d) tada, kai sudaroma galimybė darbuotojų atstovams susitikti su darbdaviu ir dėl bet kurios jų pateiktos nuomonės gauti atsakymą bei to atsakymo pagrindimą;e) siekiant susitarimo dėl 2 straipsnio c punkte minimų darbdavio kompetencijai priklausančių sprendimų.5 straipsnisSusitarime numatytas informavimas ir konsultavimasisValstybės narės gali pavesti atitinkamo lygio, įskaitant įmonės ir padalinių lygį, administracijai ir darbuotojams laisvai ir bet kuriuo metu derybų keliu nustatyti praktinius susitarimus dėl darbuotojų informavimo ir konsultavimosi. Šie susitarimai ir 11 straipsnyje minimą dieną galiojantys susitarimai, taip pat visi vėlesni tokių susitarimų pratęsimai, atsižvelgiant į 1 straipsnyje išdėstytus principus ir į valstybių narių nustatytas sąlygas bei apribojimus, gali nustatyti kitas nei 4 straipsnyje nurodytas nuostatas.6 straipsnisKonfidenciali informacija1. Valstybės narės numato, kad, vadovaujantis nacionalinės teisės aktuose numatytomis sąlygomis ir apribojimais, darbuotojų atstovai ir jiems padedantys ekspertai nėra įgalioti darbuotojams arba trečiajai šaliai atskleisti kokios nors informacijos, kurią teisėtu interesu jiems konfidencialiai atskleidė įmonė arba padalinys. Šis įsipareigojimas galioja neatsižvelgiant į minėtų atstovų arba ekspertų buvimo vietą, netgi pasibaigus jų kadencijai. Tačiau valstybė narė gali įgalioti darbuotojų atstovus ir jiems padedančius asmenis perduoti konfidencialią informaciją darbuotojams ir trečiajai šaliai, kurie įsipareigoję laikytis konfidencialumo reikalavimų.2. Valstybės narės konkrečiais atvejais ir nacionalinės teisės aktuose nustatytomis sąlygomis ir atitinkamais apribojimais numato, kad darbdavys neprivalo pateikti informacijos arba konsultuoti, kai tos informacijos arba konsultacijos pobūdis yra toks, kad vadovaujantis objektyviais kriterijais ji labai pakenktų įmonės arba padalinių funkcionavimui arba būtų jiems tiesiog žalinga.3. Nepažeisdamos egzistuojančios nacionalinės tvarkos, valstybės narės numato atitinkamas administracinės arba teisminės peržiūros procedūras tuo atveju, jei darbdavys reikalauja konfidencialumo arba nesuteikia 1 ir 2 pastraipose nurodytos informacijos. Jos taip pat gali numatyti tvarką, skirtą minėtos informacijos konfidencialumui užtikrinti.7 straipsnisDarbuotojų atstovų apsaugaValstybės narės užtikrina, kad darbuotojų atstovams vykdant savo funkcijas būtų suteikta atitinkama apsauga ir garantijos, leidžiančios jiems deramai atlikti pavestas pareigas.8 straipsnisTeisių apsauga1. Valstybės narės numato atitinkamas priemones, jeigu darbdavys arba darbuotojų atstovai nesilaiko šios direktyvos. Valstybės narės turi ypač užtikrinti atitinkamas administracines ir teismines procedūras, kurios šiai direktyvai įsigaliojus padės užtikrinti numatytus įsipareigojimus.2. Darbdaviui arba darbuotojų atstovams pažeidus šią direktyvą, valstybės narės numato taikyti atitinkamas sankcijas. Tos sankcijos turi būti veiksmingos, adekvačios ir atgrasančios.9 straipsnisRyšys tarp šios direktyvos ir kitų Bendrijos ir nacionalinių nuostatų1. Ši direktyva nepažeidžia specialios informavimo ir konsultavimosi tvarkos, nustatytos Direktyvos 98/59/EB 2 straipsnyje ir Direktyvos 2001/23/EB 7 straipsnyje.2. Ši direktyva nepažeidžia nuostatų, priimtų remiantis Direktyvomis 94/45/EB iér 97/74/EB.3. Ši direktyva nepažeidžia kitų nacionalinės teisės aktuose numatytų teisių į informavimą, konsultavimąsi ir dalyvavimą.4. Šios direktyvos įgyvendinimas nėra pakankamas pagrindas pabloginti atskirose valstybėse narėse jau esančią padėtį, taip pat bendrą tos srities darbuotojų, kuriems ji taikoma, apsaugos lygį.10 straipsnisPereinamojo laikotarpio nuostatosNepaisydama 3 straipsnio, valstybė narė, kurioje šios direktyvos įsigaliojimo dieną nėra bendros, nuolatinės ir įstatymu nustatytos darbuotojų informavimo ir konsultavimosi sistemos bei bendros, nuolatinės ir įstatymu nustatytos darbuotojų atstovavimo darbo vietose sistemos, kuri sudarytų sąlygas darbuotojams būti atstovaujamiems tuo tikslu, gali šią direktyvą įgyvendinančias nacionalines nuostatas taikyti tik:a) įmonėms, kuriose dirba mažiausiai 150 darbuotojų, arba padaliniams, kuriuose dirba mažiausiai 100 darbuotojų – iki 2007 m. kovo 23 dienos;b) įmonėms, kuriose dirba mažiausiai 100 darbuotojų, arba padaliniams, kuriuose dirba mažiausiai 50 darbuotojų – vienerius metus po a punkte nurodytos datos.11 straipsnisPerkėlimas į nacionalinės teisės aktus1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 2005 m. kovo 23 d., įgyvendina šią direktyvą, arba ne vėliau kaip iki šios datos užtikrina, kad administracija ir darbuotojai susitarimų būdu priimtų reikalingas nuostatas, o valstybės narės privalo imtis visų būtinų veiksmų, leidžiančių joms visuomet garantuoti, kad bus pasiekti šioje direktyvoje nustatyti rezultatai. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.12 straipsnisKomisijos atliekama peržiūraNe vėliau kaip 2007 m. kovo 23 d. Komisija, konsultuodamasi su valstybėmis narėmis ir socialiniais partneriais Bendrijos lygiu, peržiūri šios direktyvos taikymą, siekdama pateikti pasiūlymus dėl būtinų pakeitimų.13 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.14 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2002 m. kovo 11 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasJ. Piqué I Camps[1] OL C 2, 1999 1 5, p. 3.[2] OL C 258, 1999 9 10, p. 24.[3] OL C 144, 2001 5 16, p. 58.[4] 1999 m. balandžio 14 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 219, 1999 7 30, p. 223), patvirtinta 1999 m. rugsėjo 16 d. (OL C 54, 2000 2 25, p. 55), 2001 m. liepos 27 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 307, 2001 10 31, p. 16) ir 2001 m. spalio 23 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2002 m. vasario 5 d. Europos Parlamento sprendimas ir 2002 m. vasario 18 d. Tarybos sprendimas.[5] OL L 225, 1998 8 12, p. 16.[6] OL L 82, 2001 3 22, p. 16.[7] OL L 254, 1994 9 30, p. 64. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 97/74/EB (OL L 10, 1998 1 16, p. 22).--------------------------------------------------


title: 1986 m. birželio 12 d. Tarybos Direktyva dėl aplinkos, ypač dirvožemio, apsaugos naudojant žemės ūkyje nuotėkų dumblą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31986L0278

Oficialusis leidinys L 181 , 04/07/1986 p. 0006 - 0012 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 7 p. 0127  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 7 p. 0127

		Tarybos Direktyva1986 m. birželio 12 d.dėl aplinkos, ypač dirvožemio, apsaugos naudojant žemės ūkyje nuotėkų dumblą(86/278/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 ir 235 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento pasiūlymą [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi šios direktyvos tikslas – reguliuoti nuotėkų dumblo naudojimą žemės ūkyje, kad būtų galima užkirsti kelią kenksmingam jo poveikiui dirvožemiui, augmenijai, gyvūnijai ir žmonėms ir skatinti jo teisingą naudojimą;kadangi valstybių narių nuostatų dėl nuotėkų dumblo naudojimo žemės ūkyje skirtumai gali turėti įtakos bendrosios rinkos funkcionavimui; kadangi turėtų būti pradėta šios srities įstatymus derinti, kaip numatyta Sutarties 100 straipsnyje;kadangi 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 75/442/EEB dėl atliekų [4] nėra taikoma nuotėkų dumblui;kadangi priemonės, numatytos 1978 m. kovo 20 d. Tarybos direktyva 78/319/EEB dėl nuodingų ir pavojingų atliekų [5] taikomos ir nuotėkų dumblui, kuris yra užterštas arba kuriame yra tos direktyvos priede išvardytų tokio pobūdžio medžiagų ir tokio kiekio ir koncentracijos, kuri kelia pavojų žmonėms ir aplinkai;kadangi turėtų būti imtasi priemonių užtikrinti, kad žmonės, gyvūnai, augalai ir aplinka būtų visiškai apsaugoti nuo kenksmingo nekontroliuojamai naudojamo dumblo poveikio;kadangi ši direktyva taip pat siekia nustatyti tam tikras pradines Bendrijos dirvožemio apsaugos priemones;kadangi dumblas gali turėti vertingų agronominių savybių ir dėl to būtų pateisinama skatinti jį naudoti žemės ūkyje su sąlyga, jei jis būtų naudojamas teisingai; kadangi nuotėkų dumblas neturi sugadinti dirvožemio ir žemės ūkio produktų kokybės;kadangi kai kurie sunkieji metalai gali būti nuodingi augalams ir per žemės ūkio kultūras žmonėms ir kadangi būtina nustatyti privalomas ribines tokių dirvožemyje esančių elementų vertes;kadangi naudoti dumblą turėtų būti uždrausta, jei tokių metalų koncentracija dirvožemyje yra didesnė už nustatytas ribines vertes;kadangi be to būtina neleisti, kad naudojant dumblą tos ribinės vertės būtų viršytos; kadangi tuo tikslu būtina apriboti sunkiųjų metalų patekimo į dirvožemį kiekius, nustatant didžiausią naudojamą dumblo kiekį per metus ir užtikrinant, kad sunkiųjų metalų koncentracijos dumble ribinės vertės nebus didesnės, arba siekiant užtikrinti, kad, įterpiant tam tikrus dešimčiai metų nustatytus sunkiųjų metalų vidutinius kiekius į dirvožemį, jų vidutinės ribinės vertės nebus viršytos;kadangi prieš dumblą naudojant žemės ūkyje, jį būtina išvalyti; kadangi vis dėlto valstybės narės, nustačiusios tam tikras sąlygas, gali leisti įterpti į dirvą ir nevalytą dumblą, jei tai nekelia pavojaus žmonėms ir gyvūnams;kadangi panaudojus dumblą, turi praeiti tam tikras laiko tarpas, kol bus galima išleisti gyvulius į ganyklą, nuimti pašarinių kultūrų ar tam tikrų kultūrų, kurios paprastai turi tiesioginį sąlytį su dirvožemiu ir yra paprastai vartojamos žalios, derlių; kadangi augimo sezono metu naudoti dumblą ant vaisinių kultūrų ir dar žovių, išskyrus vaismedžius, turi būti draudžiama;kadangi dumblas turėtų būti naudojamas tik tokiomis sąlygomis, kai užtikrinama, kad dirvožemis, paviršiniai ir požeminiai vandenys bus apsaugoti pagal Direktyvų 75/440/EEB [6] ir 80/68/EEB [7] reikalavimus;kadangi šiuo tikslu būtina kontroliuoti dumblo kokybę ir dirvos, kur jis naudojamas, kokybę, todėl būtina juos ištirti ir tyrimo duomenis pranešti vartotojams;kadangi tam tikra esminė informacija turi būti kaupiama, kad būtų galima užtikrinti geresnį dumblo panaudojimo žemės ūkyje supratimą, ir kadangi tokią informaciją būtina reguliarių pranešimų forma siųsti Komisijai; kadangi, remdamasi tokiais pranešimais, Komisija prireikus turi parengti pasiūlymus, kaip užtikrinti geresnę dirvožemio ir aplinkos apsaugą;kadangi dumblas iš mažų nuotėkų valymo įmonių, valančių daugiausia buitines nuotėkas, kelia nedidelį pavojų žmonėms, gyvūnams, augalams ir aplinkai ir todėl dėl tokio dumblo turėtų būti daromos tam tikros išimtys, susijusios su informacijos ir tyrimo reikalavimu;kadangi valstybėms narėms turėtų būti leidžiama nustatyti griežtesnes už šia direktyva nustatytas nuostatas; kadangi apie tokias nuostatas turėtų būti pranešta Komisijai;kadangi dėl mokslo ir technikos pažangos gali reikėti greitai keisti tam tikrus šia direktyva numatytus reikalavimus; kadangi tam, kad būtų lengviau įvesti šiuo tikslu reikalingas priemones, reikėtų nustatyti tvarką, pagal kurią būtų numatytas glaudus valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimas; kadangi toks bendradarbiavimas turėtų vykti per Derinimo su mokslo ir technikos pažanga komitetą;kadangi Sutartyje nėra numatyta būtinų įgaliojimų, išskyrus numatytus 235 straipsnyje,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠios direktyvos tikslas – reguliuoti dumblo naudojimą žemės ūkyje taip, kad nebūtų daroma žala dirvožemiui, augmenijai, gyvūnams ir žmonėms, ir skatinti teisingą nuotėkų dumblo naudojimą.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "dumblas" reiškia:i) likutinį dumblą iš nuotėkų valymo įmonių, valančių buitines ar komunalines nuotėkas, bei kitų nuotėkų valymo įmonių, valančių nuotėkas, savo sudėtimi panašias į buitines ir komunalines nuotėkas;ii) likutinį dumblą iš septinių valymo rezervuarų ir kitų panašių įrenginių, skirtų nuotėkoms valyti;iii) likutinį dumblą iš kitų, i ir ii punktuose nenurodytų nuotėkų valymo įmonių;b) "valytas dumblas" –dumblas, kuris yra biologiškai, chemiškai ar termiškai apdorotas, ilgai laikytas arba kitokiu tinkamu procesu apdorotas taip, kad jo savybė fermentuotis ir keliamas sveikatai pavojus jį naudojant yra gerokai sumažintas;c) "žemės ūkis" –visų rūšių komercinių maistinių kultūrų auginimas, taip pat gyvulininkystei skirtų kultūrų auginimas;d) "naudojimas" –dumblo paskleidimas ant dirvos ar kitoks dumblo naudojimas ant dirvožemio ar dirvožemyje.3 straipsnis1. Dumblą, minimą 2 straipsnio a punkto i papunktyje, galima naudoti žemės ūkyje tik laikantis šios direktyvos.2. Nepažeidžiant Direktyvų 75/442/EEB ir 78/319/EEB:- 2 straipsnio a punkto ii papunktyje minimą dumblą galima naudoti žemės ūkyje laikantis tų sąlygų, kurių, atitinkamų valstybių narių nuomone, būtina laikytis saugant žmonių sveikatą ir aplinką,- 2 straipsnio a punkto iii papunktyje minimą dumblą galima naudoti žemės ūkyje tik tada, kai jo naudojimą reguliuoja atitinkama valstybė narė.4 straipsnisSunkiųjų metalų koncentracijos dirvožemyje, kuriame naudojamas dumblas, vertės, sunkiųjų metalų koncentracijos dumble vertės ir tokių sunkiųjų metalų didžiausi metiniai kiekiai, kuriuos galima įterpti į žemės ūkio paskirties dirvą, yra pateikti I A, I B ir I C prieduose.5 straipsnisNepažeisdamos 12 straipsnio:1. Valstybės narės turi uždrausti naudoti dumblą, jei vieno ar kelių sunkiųjų metalų koncentracija dirvožemyje yra didesnė už ribines vertes, kurias jos nustato pagal I A priedą, ir turi imtis būtinų priemonių užtikrinti, kad dėl dumblo naudojimo tos ribinės vertės nebūtų viršytos.2. Valstybės narės privalo reguliuoti dumblo panaudojimą taip, kad, sunkiesiems metalams kaupiantis dirvožemyje, nebūtų viršytos 1 dalyje nurodytos ribinės vertės. Dėl to jos turi taikyti vieną ar kitą iš a ir b punktuose numatytų priemonių:a) valstybės narės turi numatyti didžiausią dumblo kiekį, išreikštą sausųjų medžiagų tonomis, kurį galima įterpti į dirvožemį viename ploto vienete per metus laikantis sunkiųjų metalų koncentracijos dumble ribinių verčių, kurias jos nustato pagal I B priedą; arbab) valstybės narės turi užtikrinti, kad bus laikomasi metalų, įterptų į dirvožemį viename ploto vienete ar per vieną laiko vienetą, ribinių kiekio verčių kaip numatyta I C priede.6 straipsnisNepažeidžiant 7 straipsnio:a) dumblas, prieš jį naudojant žemės ūkyje, turi būti išvalytas. Vis dėlto valstybės narės gali leisti, laikantis tam tikrų jų nustatytų sąlygų, naudoti ir nevalytą dumblą, jei jis yra įariamas į dirvožemį;b) nuotėkų dumblo gamintojai turi reguliariai naudotojams teikti visą II A priede nurodytą informaciją.7 straipsnisValstybės narės turi drausti naudoti ar tiekti dumblą naudojimui:a) pievoms ar stambiųjų pašarų kultūroms tręšti, jei pievoje bus ganomi gyvuliai ar nuimami pašarai dar nepraėjus tam tikram laikotarpiui. Toks laikotarpis, kurį turi nustatyti valstybės narės, atsižvelgdamos į jų geografinę ir klimato padėtį, jokiu būdu negali būti trumpesnis kaip trys savaitės;b) dirvoje, kurioje auga vaisiai ir daržovės, išskyrus vaismedžius;c) dirvoje, skirtoje vaisinėms kultūroms ir daržovėms, kurios turi tiesioginį sąlytį su dirvožemiu ir yra valgomos žalios, dešimt mėnesių prieš derliaus nuėmimą ir nuimant derlių.8 straipsnisNaudojant dumblą, būtina laikytis šių taisyklių:- dumblas turi būti naudojamas atsižvelgiant į augalų poreikį maistingosioms medžiagoms ir į tai, kad nenukentėtų dirvožemio ir paviršinio bei požeminio vandens kokybė,- kai dumblas naudojamas dirvose, kurių pH yra mažesnis kaip 6, valstybės narės turi atsižvelgti į padidėjusį sunkiųjų metalų mobilumą ir prieinamumą augalams ir, jei būtina, sumažinti ribines vertes, kurias jos yra nustačiusios pagal I A priedą.9 straipsnisDumblas ir dirva, kurioje jis naudojamas, turi būti tiriami, kaip nurodyta II A ir II B prieduose.Mėginių ėmimo ir analizės pamatiniai metodai nurodyti II C priede.10 straipsnis1. Valstybės narės turi užtikrinti, kad būtų laiku registruojama:a) pagaminto dumblo kiekiai ir pateikti naudoti žemės ūkyje kiekiai;b) dumblo sudėtis ir savybės pagal II A priede nurodytus parametrus;c) atlikto valymo rūšis, kaip apibrėžta 2 straipsnio b punkte;d) dumblo gavėjų pavardės ir adresai bei vieta, kur planuojama dumblą panaudoti.2. Įrašai turi būti prieinami kompetentingoms institucijoms, ir jais turi būti galima remtis, rengiant bendrą pranešimą, minimą 17 straipsnyje.3. Kompetentingoms institucijoms pageidaujant, joms turi būti pateikta informacija apie valymo būdus ir analizių duomenys.11 straipsnisValstybės narės gali išimties tvarka netaikyti 6 straipsnio b punkto ir 10 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktų bei to paties straipsnio 2 dalies reikalavimų dumblui iš nuotėkų valymo įmonių, turinčių mažesnį kaip 300 kg BDP5 (biocheminio deguonies poreikio) per dieną pajėgumą, atitinkantį 5000 žmonių ekvivalentus, kurios yra suprojektuotos daugiausia buitinėms nuotėkoms valyti.12 straipsnisJei sąlygos to reikalauja, valstybės narės gali taikyti griežtesnes už šioje direktyvoje numatytas priemones.Apie visus tokio pobūdžio sprendimus turi būti pranešta Komisijai, laikantis galiojančių susitarimų.13 straipsnisŠios direktyvos priedai turi būti derinami su mokslo ir technikos pažanga 15 straipsnyje nurodyta tvarka, išskyrus I A, I B ir I C prieduose išvardytus parametrus ir vertes, visus veiksnius, galinčius paveikti tų verčių nustatymą ir II A bei II B prieduose nurodytus analizės parametrus.14 straipsnis1. Šia direktyva įsteigiamas šios direktyvos derinimo su mokslo ir technikos pažanga komitetas (toliau – Komitetas). Komitetą sudaro valstybių narių atstovai, jo pirmininkas turi būti Komisijos narys.2. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.15 straipsnis1. Kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, klausimus Komitetui svarstyti pateikia pirmininkas savo iniciatyva arba kurios nors valstybės narės atstovo prašymu.2. Komisijos atstovas Komitetui pateikia taikytinų priemonių projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kokį nustato pirmininkas priklausomai nuo klausimo skubumo. Sprendimą Komitetas priima 54 balsų dauguma, valstybių narių balsus paskirstant, kaip numatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija numatytas priemones patvirtina, jei jos atitinka Komiteto nuomonę;b) kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba jokios nuomonės nėra pareikšta, Komisija nedelsiant siūlo Tarybai, kokias priemones priimti. Taryba priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma;c) jei per tris mėnesius nuo pasiūlymo pateikimo Taryba nepriima jokio sprendimo, siūlomas priemones priima Komisija.16 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip per trejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą.Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių įstatymų nuostatų tekstus.17 straipsnisPraėjus penkeriems metams po šios direktyvos paskelbimo, o po to kas ketverius metus valstybės narės parengia bendrą pranešimą apie dumblo naudojimą žemės ūkyje ir nurodo panaudotus kiekius, kriterijus, kuriais buvo remtasi bei pasitaikiusius sunkumus; šį pranešimą jos siunčia Komisijai, o ši jame esančią informaciją paskelbia. Remdamasi tuo pranešimu, Komisija prireikus pateikia pasiūlymus dėl griežtesnės dirvožemio ir aplinkos apsaugos.18 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1986 m. birželio 12 d.Tarybos varduPirmininkasP. Winsemius[1] OL C 264, 1982 10 8, p. 3 ir OL C 154, 1984 6 14, p. 6.[2] OL C 77, 1984 3 19, p. 136.[3] OL C 90, 1983 4 5, p. 27.[4] OL L 194, 1975 7 25, p. 39.[5] OL L 84, 1978 3 31, p. 43.[6] OL L 194, 1975 7 25, p. 26.[7] OL L 20, 1980 1 26, p. 43.--------------------------------------------------I A PRIEDASSUNKIŲJŲ METALŲ KONCENTRACIJOS DIRVOŽEMYJE RIBINĖS VERTĖS(mg/kg sausųjų medžiagų tipiniame dirvožemio, turinčio pH 6–7, mėginyje, kaip apibrėžta II C priede)Parametrai | Ribinės vertės |Kadmis | 1 – 3 |Varis | 50 – 140 |Nikelis | 30 – 75 |Švinas | 50 – 300 |Cinkas | 150 – 300 |Gyvsidabris | 1 – 1,5 |Chromas | – |--------------------------------------------------I B PRIEDASSUNKIŲJŲ METALŲ KONCENTRACIJOS ŽEMĖS ŪKIUI SKIRTAME DUMBLE RIBINĖS VERTĖS(mg/kg sausųjų medžiagų)Parametrai | Ribinės vertės |Kadmis | 20 – 40 |Varis | 1000 – 1750 |Nikelis | 300 – 400 |Švinas | 750 – 1200 |Cinkas | 2500 – 4000 |Gyvsidabris | 16 – 25 |Chromas | – |--------------------------------------------------I C PRIEDASSUNKIŲJŲ METALŲ, KURIUOS GALIMA KASMET NAUDOTI ŽEMĖS ŪKIO PASKIRTIES DIRVOJE, RIBINĖS VERTĖS PAGAL 10 METŲ VIDURKĮ(kg/ha per metus)Parametrai | Ribinės vertės |Kadmis | 0,15 |Varis | 12 |Nikelis | 3 |Švinas | 15 |Cinkas | 30 |Gyvsidabris | 0,1 |Chromas | – |--------------------------------------------------II A PRIEDASDUMBLO TYRIMAS1. Dumblas turi būti tiriamas bent kartą per šešis mėnesius. Jei keičiasi valomų nuotėkų savybės, tyrimus būtina atlikti dažniau. Jei per vienerius metus tyrimų duomenys smarkiau nekinta, dumblą būtina tirti bent kartą per 12 mėnesių.2. Jei valstybėje narėje dumblo tyrimas iš 11 straipsnyje minimų valymo įmonių nebuvo darytas prieš 12 mėnesių iki šios direktyvos įdiegimo, toks tyrimas turi būti atliktas per 12 mėnesių po direktyvos įdiegimo arba, jei būtina, per šešis mėnesius po sprendimo, leidžiančio dumblą iš tokios įmonės naudoti žemės ūkyje, priėmimo. Dėl tolimesnio tyrimų dažnumo valstybės narės sprendžia, remdamosi pradinio tyrimo duomenimis, valomų nuotėkų pobūdžio pokyčiais ir kitais atitinkamais veiksniais.3. Laikantis 4 paragrafo nuostatų, turi būti tiriami tokie parametrai:- sausosios medžiagos, organinės medžiagos,- pH,- azotas ir fosforas,- kadmis, varis, nikelis, švinas, cinkas, gyvsidabris, chromas.4. Jei atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai įrodoma, kad nuotėkų valymo įmonės valomose nuotėkose vario, cinko ir chromo visai nėra arba jų yra tik labai nedaug, valstybės narės sprendžia, kaip dažnai reikia kartoti tyrimus.--------------------------------------------------II B PRIEDASDIRVOŽEMIO TYRIMAS1. Kai naudojamas dumblas yra ne iš valymo įmonių, nurodytų 11 straipsnyje, valstybės narės privalo pirma įsitikinti, kad sunkiųjų metalų kiekis dirvožemyje nėra didesnis už ribines vertes, nustatytas pagal I A priedą. Kokius atlikti tyrimus, valstybės narės sprendžia remdamosi turimais moksliniais duomenimis apie dirvožemio požymius ir homogeniškumą.2. Dėl tolimesnių tyrimų dažnumo valstybės narės sprendžia atsižvelgdamos į metalo kiekį dirvožemyje prieš naudojant dumblą, į naudojamo dumblo kiekius ir sudėtį bei kitus atitinkamus veiksnius.3. Turi būti tiriami tokie parametrai:- pH,- kadmis, varis, nikelis, švinas, cinkas, gyvsidabris ir chromas.--------------------------------------------------II C PRIEDASMĖGINIŲ ĖMIMO BŪDAI IR TYRIMO METODAI1. Dirvožemio mėginių ėmimasTipiniai dirvožemio mėginiai paprastai turi būti sudaryti sumaišius 25 pagrindinius mėginius, paimtus iš ne didesnio kaip 5 hektarų ploto, dirbamo tuo pačiu tikslu.Mėginiai turi būti imami iš 25 cm gylio, nebent paviršinės dirvos gylis būtų mažesnis; tačiau pastaruoju atveju gylis neturi būti mažesnis kaip 10 cm.2. Dumblo mėginių ėmimasDumblo mėginiai turi būti imami dumblą apdorojus, tačiau prieš jį pristatant naudotojui; mėginiai turi būti tipiški visam pagamintam dumblui.3. Tyrimo metodaiSunkiųjų metalų tyrimas turi būti atliekamas per jų rūgštinę ištrauką. Privaloma naudoti atominės absorbcijos spektrometrijos metodą; kiekvieno metalo radimo riba turi sudaryti ne daugiau kaip 10 % atitinkamos ribinės vertės.--------------------------------------------------