title: 2010 m. spalio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/65/ES dėl pranešimo formalumų, taikomų į valstybių narių uostus įplaukiantiems ir (arba) iš jų išplaukiantiems laivams, kuria panaikinama Direktyva 2002/6/EB  Tekstas svarbus EEE

text:
29.10.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 283/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2010/65/ES
   2010 m. spalio 20 d.
   dėl pranešimo formalumų, taikomų į valstybių narių uostus įplaukiantiems ir (arba) iš jų išplaukiantiems laivams, kuria panaikinama Direktyva 2002/6/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
   kadangi:

               (1)

               2002 m. vasario 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/6/EB dėl pranešimo formalumų, nustatytų į Bendrijos valstybių narių uostus įplaukiantiems ir (arba) iš jų išplaukiantiems laivams (4) įpareigoja valstybes nares, siekiant supaprastinti laivybą, priimti tam tikras standartizuotas formas (toliau – FAL formos), nustatytas 1965 m. balandžio 9 d. Tarptautinės jūrų organizacijos (toliau – TJO) Konvencijoje dėl tarptautinės jūrų laivybos sąlygų lengvinimo (toliau – FAL konvencija) su pakeitimais.

               (2)

               Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui ir sumažinti administracinę naštą laivybos įmonėms, reikia, kiek įmanoma, supaprastinti ir suderinti pranešimo formalumus, nustatytus Sąjungos ir valstybių narių teisės aktais. Vis dėlto šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis reikalaujamos pranešti informacijos pobūdžiui ir turiniui, taip pat joje neturėtų būti nustatyta papildomų pranešimo reikalavimų laivams, kuriems tokia pareiga dar netaikoma pagal valstybėse narėse taikomus teisės aktus. Joje turėtų būti tik nustatyti būdai, kaip būtų galima supaprastinti ir suderinti pranešimo procedūras ir kaip būtų galima veiksmingiau rinkti informaciją.

               (3)

               Duomenys, kuriuos reikalaujama pateikti įplaukiant ir (arba) išplaukiant iš uosto pagal 2000 m. lapkričio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/59/EB dėl uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms ir krovinių likučiams (5), 2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/59/EB, įdiegiančią Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą (6), 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 725/2004 dėl laivų ir uostų įrenginių apsaugos stiprinimo (7), 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/16/EB dėl uosto valstybės kontrolės (nauja redakcija) (8) ir, atitinkamais atvejais, pagal 1965 m. priimtą Tarptautinį pavojingų krovinių vežimo jūra kodeksą, su priimtais ir įsigaliojusiais pakeitimais, apima informaciją, kurios reikalaujama pagal FAL formas. Todėl kai ši informacija atitinka reikalavimus, nustatytus pirmiau nurodytuose teisės aktuose, FAL formos turėtų būti priimamos šios informacijos suteikimo tikslais.

               (4)

               Turint mintyje pasaulinį jūrų transporto mastą ir jei bus siekiama supaprastinimo, Sąjungos teisės aktuose turėtų būti atsižvelgiama į TJO reikalavimus.

               (5)

               Valstybės narės turėtų stiprinti savo kompetentingų institucijų, kaip antai muitinių, sienos kontrolės, visuomenės sveikatos bei transporto institucijų, bendradarbiavimą, kad toliau būtų paprastinami ir derinami pranešimo formalumai Sąjungoje ir kad būtų kuo veiksmingiau naudojamasi elektroninėmis duomenų perdavimo ir keitimosi informacija sistemomis, siekiant tuo pačiu metu kiek įmanoma pašalinti jūrų transportui sudaromas kliūtis ir sukurti Europos jūrų transporto erdvę be kliūčių.

               (6)

               Siekiant įvertinti politikos priemonių, skirtų palengvinti jūrų transportą Sąjungoje, veiksmingumą ir reikalingumą, turėtų būti įmanoma gauti išsamius statistinius jūrų transporto duomenis, atsižvelgiant į poreikį nenustatyti nereikalingų papildomų pareigų valstybėms narėms rinkti statistinius duomenis ir visapusiškai naudotis Eurostato paslaugomis. Siekiant šios direktyvos tikslų turėtų būti svarbu rinkti atitinkamus duomenis apie laivų eismą (judėjimą) Sąjungoje ir (arba) laivus, įplaukiančius į trečiųjų valstybių uostus arba laisvąsias zonas.

               (7)

               Laikantis 2009 m. sausio 21 d. Komisijos komunikato „Komunikatas ir veiksmų planas, kuriais siekiama sukurti Europos jūrų transporto erdvę be kliūčių“ tikslo, laivybos įmonėms turėtų būti suteikiama galimybė lengviau pasinaudoti licencijuotų reguliarių laivybos paslaugų leidimo turėtojo statusu.

               (8)

               Reikėtų kuo greičiau ir ne vėliau kaip nuo 2015 m. birželio 1 d. pradėti plačiai naudotis elektroninėmis duomenų perdavimo priemonėmis atliekant visus pranešimo formalumus, laikantis pagal FAL konvenciją parengtų tarptautinių standartų, kai tai praktiškai įmanoma. Siekiant supaprastinti ir pagreitinti potencialiai labai didelės apimties informacijos perdavimą, turėtų būti naudojami elektroniniai pranešimo formalumų atlikimo būdai, kai tai praktiškai įmanoma. Sąjungos teritorijoje informacijos pateikimas popierine FAL formų versija turėtų būti laikoma išimtimi ir tokia versija turėtų būti priimama tik ribotą laikotarpį. Valstybės narės raginamos naudoti administracines priemones, įskaitant finansines paskatas, kad būtų skatinama naudoti elektronines formas. Dėl pirmiau nurodytų priežasčių valstybių narių kompetentingos institucijos keistis informacija taip pat turėtų elektroniniu būdu. Siekiant sudaryti tokiam vystymui palankesnes sąlygas, elektroninių sistemų sąveika turėtų būti geresnė ir kiek įmanoma, iki to paties nustatyto termino jos turėtų būti techniškai sąveikios, siekiant užtikrinti sklandų Europos jūrų transporto erdvės be kliūčių veikimą.

               (9)

               Šalims, vykdančioms prekybos ir transporto veiklą, turėtų būti sudaryta galimybė vykdant pranešimo formalumus pateikti standartinę informaciją ir dokumentus viename elektroniniame langelyje. Atskiri duomenys turėtų būti pateikiami tik vieną kartą.

               (10)

               Nacionaliniu ir Sąjungos lygiais įdiegus „SafeSeaNet“ sistemas, supaprastėtų informacijos, teikiamos naudojant valstybių narių jūrų sektoriaus informacijos sistemas, gavimas, keitimasis ja ir sklaida. Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui ir sumažinti jūrų transportui tenkančią administracinę naštą, „SafeSeaNet“ sistema turėtų būti sąveiki su kitomis Sąjungos pranešimo formalumų sistemomis. „SafeSeaNet“ sistema turėtų būti naudojamasi papildomai keičiantis informacija siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui. Informacija, teikiama atliekant pranešimo formalumus tik nacionaliniais tikslais, neturėtų būti įvedama į „SafeSeaNet“ sistemą.

               (11)

               Tvirtinant naujas Sąjungos priemones, turėtų būti užtikrinta, kad valstybės narės perduodamos duomenis galėtų ir toliau naudotis elektroninėmis priemonėmis ir nebūtų reikalaujama naudotis popierinėmis versijomis.

               (12)

               Siekiant visapusiškai pasinaudoti elektroninėmis duomenų perdavimo priemonėmis būtina užtikrinti sklandžius ir veiksmingus keitimosi duomenimis sistemos „SafeSeaNet“, elektroninių muitinių ir elektroninių duomenų įvedimo ir gavimo sistemų ryšius. Šiuo tikslu, siekiant apriboti administracinę naštą, visų pirma reikėtų pasinaudoti taikomais standartais.

               (13)

               FAL formos periodiškai atnaujinamos. Todėl šioje direktyvoje turėtų būti daroma nuoroda į tas formas, kurios galioja šiuo metu. Informacija, kurios reikalaujama pagal valstybių narių teisės aktus ir kuri apima daugiau nei nustatyta FAL konvencijos reikalavimais, turėtų būti perduodama laikantis FAL konvencijos standartų parengta forma.

               (14)

               Ši direktyva neturėtų daryti poveikio 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentui (EEB) Nr. 2913/92, nustatančiam Bendrijos muitinės kodeksą (9), 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamentui (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančiam Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (10), 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 562/2006, nustatančiam taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas) (11), ar valstybių narių, netaikančių Šengeno sienų kontrolės acquis, sienų kontrolės nacionalinės teisės aktams bei 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 450/2008, nustatančiam Bendrijos muitinės kodeksą (Modernizuotas muitinės kodeksas) (12).

               (15)

               Siekdamos nustatyti, kad informacijos perdavimas elektroninėmis priemonėmis taptų standartine procedūra, ir sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui, valstybės narės turėtų išplėsti naudojimąsi elektroninėmis priemonėmis perduodamos duomenis pagal tinkamą tvarkaraštį bei turėtų bendradarbiaudamos su Komisija aptarti galimybę suderinti elektroninių priemonių naudojimą perduodant duomenis. Šiuo tikslu turėtų būti atsižvelgta į „SafeSeaNet“ sistemos Aukšto lygio valdymo grupės atliekamą darbą, susijusį su „SafeSeaNet“ veiksmų planu, kai jis bus priimtas, ir į konkrečius finansavimo poreikius bei atitinkamų Sąjungos finansinių lėšų skyrimą elektroniniam duomenų perdavimui plėtoti.

               (16)

               Laivai, plaukiojantys tarp Sąjungos muitų teritorijai priklausančių uostų, atleidžiami nuo pareigos pateikti FAL formose nurodytą informaciją, kai laivai plaukia ne iš šioje teritorijoje arba I kontrolės tipui pagal muitinės teisę priskiriamoje laisvojoje zonoje esančio uosto, arba į tokį uostą, taip pat jame nedaro tarpinio sustojimo arba į jį neplaukia, nedarant poveikio taikomiems Sąjungos teisės aktams ir pareigai teikti informaciją, kurios valstybės narės gali reikalauti, siekdamos apsaugoti tvarką ir saugumą valstybės viduje ir įgyvendinti muitinės, mokesčių, imigracijos, aplinkos apsaugos ar sanitarijos įstatymus.

               (17)

               Administracinių formalumų išimtis taip pat reikėtų taikyti atsižvelgiant ne tik į paskirties ir (arba) išvykimo uostą, bet ir į laivo krovinį. Tai yra būtina siekiant užtikrinti, kad būtų kuo labiau sumažinti papildomi formalumai laivams, įplaukiantiems į trečiosios valstybės uostą ar laisvąją zoną. Komisija turėtų išnagrinėti šį klausimą rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą.

               (18)

               Siekiant suderinti pagal Reglamentą (EB) Nr. 725/2004 informacijos, kurią reikalaujama nurodyti prieš laivui įplaukiant pateikiamoje apsaugos deklaracijoje, duomenis, reikėtų nustatyti naują laikinąją formą.

               (19)

               Dėl reikalavimų naudoti nacionalinę kalbą dažnai sudaroma kliūčių plėtoti pakrančių laivybos tinklą. Valstybės narės turėtų dėti visas pastangas, kad būtų palengvintas bendravimas raštu ir žodžiu valstybių narių jūrų transporto srityje, laikydamosi tarptautinės praktikos principų, ir siekdamos rasti bendrus bendravimo būdus.

               (20)

               Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus, susijusius su šios direktyvos priedu. Labai svarbu, kad parengiamųjų darbų metu Komisija tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu.

               (21)

               Pagal įvairius Sąjungos teisės aktus, kuriais, pavyzdžiui, nustatytas išankstinio pranešimo atvykstant į uostą formalumo reikalavimas, kaip antai pagal Direktyvą 2009/16/EB, gali būti nustatyti skirtingi terminai, skirti tiems išankstinio pranešimo formalumams atlikti. Komisija turėtų išnagrinėti galimybę sutrumpinti ir suderinti tuos terminus, pasinaudodama daroma pažanga elektroninio duomenų tvarkymo srityje, rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą, kurioje, prireikus, turėtų būti pateiktas pasiūlymas dėl teisės akto.

               (22)

               Rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą, Komisija turėtų apsvarstyti, kokiu mastu šios direktyvos taikymo sritis, t. y. administracinių formalumų supaprastinimas laivams, įplaukiantiems ir (arba) išplaukiantiems iš valstybių narių uostų, turėtų apimti tų uostų vidaus vandenų teritorijas, ypač upių transportą, siekiant spartesnio ir sklandesnio jūrų laivų eismo vidaus vandenyse ir ilgalaikio jūrų uostuose bei aplink juos susidarančių spūsčių sprendimo.

               (23)

               Kadangi šios direktyvos tikslų, visų pirma suderintai visoje Sąjungoje sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti.

               (24)

               Remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika direktyvos perkėlimas į nacionalinę teisę nėra privalomas, jei šis perkėlimas į nacionalinę teisę yra beprasmis dėl geografinių priežasčių. Todėl šioje direktyvoje numatyti reikalavimai neaktualūs valstybėms narėms, kuriose nėra uostų, į kuriuos paprastai gali įplaukti laivai, patenkantys į šios direktyvos taikymo sritį.

               (25)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės padės pasiekti Lisabonos darbotvarkės tikslus.

               (26)

               Prieiga prie sistemos „SafeSeaNet“ ir kitų elektroninių sistemų turėtų būti reguliuojama taip, kad būtų apsaugoma komercinė ir konfidenciali informacija ir nepažeidžiant taikomų teisės aktų dėl komercinių duomenų apsaugos, o asmens duomenų atveju – nepažeidžiant 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (13) ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (14). Valstybės narės ir Europos Sąjungos institucijos ir įstaigos turėtų atkreipti ypatingą dėmesį į tai, kad reikia tinkamomis prieigos kontrolės sistemomis apsaugoti komercinę ir konfidencialią informaciją.

               (27)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (15) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.

               (28)

               Siekiant aiškumo ši direktyva turėtų pakeisti Direktyvą 2002/6/EB,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas ir taikymo sritis
   1.   Šios direktyvos tikslas – supaprastinti ir suderinti administracines procedūras, taikomas jūrų transportui, nustatant, kad informacijos perdavimas elektroninėmis priemonėmis taptų standartine procedūra ir racionalizuojant pranešimo formalumus.
   2.   Ši direktyva taikoma su jūrų transportu susijusiems pranešimo formalumams, kurie taikomi laivams, įplaukiantiems į valstybėse narėse esančius uostus ir iš jų išplaukiantiems.
   3.   Ši direktyva netaikoma laivams, kuriems netaikomi pranešimo formalumai.
   2 straipsnis
   Terminų apibrėžtys
   Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
   a)   pranešimo formalumai– priede pateikta informacija, kuri pagal valstybėje narėje taikomus teisės aktus turi būti pateikta administraciniais ir procedūriniais tikslais, kai laivas įplaukia į tos valstybės narės uostą ar iš jo išplaukia;
   b)   FAL konvencija– 1965 m. balandžio 9 d. priimta TJO Konvencija dėl tarptautinės jūrų laivybos sąlygų lengvinimo su pakeitimais;
   c)   FAL formos– standartinės formos, pateiktos FAL konvencijoje;
   d)   laivas– bet kurio tipo jūrų laivas ar įrenginys;
   e)   „SafeSeaNet“– Sąjungos keitimosi jūrų laivybos informacija sistema, kaip apibrėžta Direktyvoje 2002/59/EB;
   f)   elektroninis duomenų perdavimas– skaitmeniniu būdu užkoduotos informacijos perdavimo procesas naudojant persvarstytiną struktūrizuotą formą, kuri gali būti taikoma tiesiogiai kompiuteriuose duomenų saugojimui ir tvarkymui.
   3 straipsnis
   Pranešimo formalumų suderinimas ir koordinavimas
   1.   Kiekviena valstybė narė imasi priemonių užtikrinti, kad toje valstybėje narėje nustatytų pranešimo formalumų būtų reikalaujama suderintai ir koordinuotai.
   2.   Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, Komisija sukuria pranešimo formalumų suderinimo ir koordinavimo mechanizmus Sąjungoje.
   4 straipsnis
   Pranešimas prieš įplaukiant į uostus
   Taikant specialias nuostatas dėl pranešimo, numatytas taikomuose Sąjungos teisės aktuose arba jūrų transportui skirtuose tarptautiniuose teisiniuose dokumentuose, kurie yra privalomi valstybėms narėms, įskaitant nuostatas dėl asmenų ir prekių kontrolės, valstybės narės užtikrina, kad kapitonas arba kitas tinkamai laivo valdytojo įgaliotas asmuo, prieš laivui įplaukiant į valstybės narės uostą, šios valstybės narės paskirtai kompetentingai institucijai pateiktų pagal pranešimo formalumus privalomą informaciją:

               a)

               ne vėliau kaip prieš 24 valandas; arba

               b)

               jeigu reisas yra trumpesnis nei 24 valandų trukmės – ne vėliau kaip prieš pat laivui išplaukiant iš ankstesniojo uosto; arba

               c)

               jei paskirties uostas nežinomas arba pasikeičia reiso metu – iškart, kai gaunama informacija.

         5 straipsnis
   Elektroninis duomenų perdavimas
   1.   Valstybės narės pripažįsta pranešimo formalumų įgyvendinimą naudojant elektroninę formą ir jų perdavimą naudojantis vieno langelio sistema kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 2015 m. birželio 1 d.
   Ši vieno langelio sistema, su kuria susiejamos „SafeSeaNet“, elektroninės muitinės ir kitos elektroninės sistemos, yra vieta, kurioje, laikantis šios direktyvos, vienu metu pranešama visa informacija ir kurioje šią informaciją gauna įvairios kompetentingos institucijos bei valstybės narės.
   2.   1 dalyje nurodyta forma turi atitikti 6 straipsnį, nedarant poveikio atitinkamai FAL konvencijoje nustatytai formai.
   3.   Jei pranešimo formalumus reikalaujama atlikti pagal Sąjungos teisės aktus ir tiek, kiek būtina, kad gerai veiktų pagal 1 dalį įsteigta vieno langelio sistema, 1 dalyje nurodytos elektroninės priemonės turi būti sąveikios, prieinamos ir suderinamos su „SafeSeaNet“ sistema, įsteigta pagal Direktyvą 2002/59/EB, ir, jei taikoma, su 2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 70/2008/EB dėl nepopierinės muitinės ir verslo aplinkos (16) numatytomis informacinėmis sistemomis.
   4.   Nepažeidžiant Reglamente (EEB) Nr. 2913/92 ir Reglamente (EB) Nr. 562/2006 nustatytų specialiųjų nuostatų dėl muitinės ir sienų kontrolės, valstybės narės konsultuojasi su ekonominės veiklos vykdytojais ir Komisijai praneša apie taikant Sprendime Nr. 70/2008/EB nurodytus metodus pasiektą pažangą.
   6 straipsnis
   Keitimasis duomenimis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad informacija, gauta atliekant Sąjungos teisės akte numatytus pranešimo formalumus, būtų galima naudotis nacionalinėse valstybių narių „SafeSeaNet“ sistemose, ir sudaro galimybę kitoms valstybėms narėms susipažinti su atitinkamomis tokios informacijos dalimis per „SafeSeaNet“ sistemą. Jei valstybė narė nenustato kitaip, tai netaikoma informacijai, gautai pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, Reglamentą (EEB) Nr. 2454/93, Reglamentą (EB) Nr. 562/2006 ir Reglamentą (EB) Nr. 450/2008.
   2.   Valstybės narės užtikrina, kad atitinkamoms nacionalinėms institucijoms pateikus prašymą, joms būtų sudaryta galimybė susipažinti su pagal 1 dalį gauta informacija.
   3.   Pagrindinis skaitmeninis pranešimų formatas, kuris turi būti naudojamas nacionalinėse „SafeSeaNet“ sistemose pagal 1 dalį, nustatomas laikantis Direktyvos 2002/59/EB 22a straipsnio.
   4.   Valstybės narės gali suteikti atitinkamą prieigą prie 1 dalyje nurodytos informacijos pasitelkdamos nacionalinę vieno langelio sistemą per elektroninę keitimosi duomenimis sistemą arba nacionalines „SafeSeaNet“ sistemas.
   7 straipsnis
   FAL formose pateikiama informacija
   Valstybės narės priima FAL formas, kad būtų įvykdyti pranešimo formalumai. Valstybės narės gali sutikti, kad informacija, kurios reikalaujama pagal Sąjungos teisės aktą, būtų pateikiama popierine forma tik iki 2015 m. birželio 1 d.
   8 straipsnis
   Konfidencialumas
   1.   Valstybės narės, laikydamosi taikomų Sąjungos ar nacionalinės teisės aktų, imasi būtinų priemonių, kad užtikrintų komercinės ir kitos konfidencialios informacijos, kuria keičiamasi pagal šią direktyvą, konfidencialumą.
   2.   Valstybės narės ypač stengiasi apsaugoti komercinius duomenis, surinktus vadovaujantis šia direktyva. Asmens duomenų atveju valstybės narės užtikrina, kad būtų laikomasi Direktyvos 95/46/EB. Sąjungos institucijos ir įstaigos užtikrina, kad būtų laikomasi Reglamento (EB) Nr. 45/2001.
   9 straipsnis
   Išimtys
   Valstybės narės užtikrina, kad laivai, kuriems taikomos Direktyvos 2002/59/EB nuostatos, plaukiojantys tarp Sąjungos muitų teritorijai priklausančių uostų, plaukiantys ne iš šioje teritorijoje arba I kontrolės tipui pagal muitinės teisės aktus priskiriamoje laisvojoje zonoje esančio uosto, arba į tokį uostą, taip pat jame nedarantys tarpinio sustojimo arba neplaukiantys į jį, nuo pareigos perduoti FAL formose pateikiamą informaciją atleidžiami, nedarant poveikio taikomiems Sąjungos teisės aktams ir galimybei, kad valstybės narės gali reikalauti FAL formose, nurodytose šios direktyvos priedo B dalies 1–6 punktuose, pateiktos informacijos, kurios reikia siekiant apsaugoti tvarką ir saugumą valstybės viduje ir įgyvendinti muitinės, mokesčių, imigracijos, aplinkos apsaugos ar sanitarijos įstatymus.
   10 straipsnis
   Dalinio pakeitimo tvarka
   1.   Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsniu, gali priimti deleguotus teisės aktus, susijusius su šios direktyvos priedu, kad užtikrintų, jog jame atsižvelgiama į bet kokius TJO atliktus FAL formų pakeitimus. Tais pakeitimais šios direktyvos taikymo sritis neišplečiama.
   2.   Šiame straipsnyje nurodytiems deleguotiems teisės aktams taikomos 11, 12 ir 13 straipsniuose nurodytos procedūros.
   11 straipsnis
   Delegavimas
   1.   Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 10 straipsnyje nurodytus deleguotus teisės aktus penkerių metų laikotarpiui nuo 2010 m. lapkričio 18 d. Komisija pateikia ataskaitą dėl deleguotų įgaliojimų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas automatiškai pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba jį atšaukia pagal 12 straipsnį.
   2.   Kai tik Komisija priima deleguotą teisės aktą, apie tai ji tuo pačiu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
   3.   Įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 12 ir 13 straipsniuose nustatytų sąlygų.
   12 straipsnis
   Delegavimo atšaukimas
   1.   Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu atšaukti 10 straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.
   2.   Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, stengiasi informuoti kitą instituciją ir Komisiją per protingą laikotarpį iki galutinio sprendimo priėmimo dienos, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti, ir galimas atšaukimo priežastis.
   3.   Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą datą. Sprendimas neturi poveikio jau galiojančių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   13 straipsnis
   Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
   1.   Europos Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo datos.
   Europos Parlamento ar Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
   2.   Jeigu praėjus pradiniam dviejų mėnesių laikotarpiui arba, jei taikoma, pratęstam laikotarpiui nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną.
   Deleguotas teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki pradinio dviejų mėnesių laikotarpio arba, jei taikoma, pratęsto laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimų.
   3.   Jeigu Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Prieštaravimus pareiškusi institucija nurodo prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto priežastis.
   14 straipsnis
   Perkėlimas i nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2012 m. gegužės 19 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2012 m. gegužės 19 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   15 straipsnis
   Ataskaita
   Komisija ne vėliau kaip 2013 m. lapkričio 19 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos veikimą, įskaitant dėl:

               a)

               galimybės išplėsti šioje direktyvoje nustatytas supaprastinimo nuostatas aprėpiant vidaus vandenų kelių transportą;

               b)

               Upių informacijos sistemos suderinamumo su šioje direktyvoje nurodytu elektroninių duomenų perdavimo procesu;

               c)

               pažangos, pasiektos pagal 3 straipsnį derinant ir koordinuojant pranešimo formalumus;

               d)

               formalumų laivams, įplaukiantiems į trečiosios valstybės uostą ar laisvąją zoną, išvengimo ar supaprastinimo įgyvendinamumo;

               e)

               turimų duomenų apie laivų eismą (judėjimą) Sąjungoje ir (arba) laivus, įplaukiančius į trečiųjų valstybių uostus arba laisvąsias zonas.

         Prireikus, prie ataskaitos pridedamas pasiūlymas dėl teisės akto.
   16 straipsnis
   Direktyvos 2002/6/EB panaikinimas
   Direktyva 2002/6/EB panaikinama nuo 2012 m. gegužės 19 d. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą.
   17 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2010 m. spalio 20 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BUZEK

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         O. CHASTEL

      (1)  OL C 128, 2010 5 18, p. 131.

      (2)  OL C 211, 2009 9 4, p. 65.

      (3)  2010 m. liepos 6 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2010 m. spalio 12 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  OL L 67, 2002 3 9, p. 31.

      (5)  OL L 332, 2000 12 28, p. 81.

      (6)  OL L 208, 2002 8 5, p. 10.

      (7)  OL L 129, 2004 4 29, p. 6.

      (8)  OL L 131, 2009 5 28, p. 57.

      (9)  OL L 302, 1992 10 19, p. 1.

      (10)  OL L 253, 1993 10 11, p. 1.

      (11)  OL L 105, 2006 4 13, p. 1.

      (12)  OL L 145, 2008 6 4, p. 1.

      (13)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31.

      (14)  OL L 8, 2001 1 12, p. 1.

      (15)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (16)  OL L 23, 2008 1 26, p. 21.

      PRIEDAS

         ŠIOJE DIREKTYVOJE NURODYTŲ PRANEŠIMO FORMALUMŲ SĄRAŠAS

      A.   Sąjungos teisės aktais nustatyti pranešimo formalumai

      Šios kategorijos pranešimo formalumai apima informaciją, kuri teikiama pagal šias nuostatas:

                  1.

                  Pranešimas, kurį laivai turi pateikti prieš įplaukdami į valstybių narių uostus ir iš jų išplaukdami
                  2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/59/EB, įdiegiančios Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą (OL L 208, 2002 8 5, p. 10), 4 straipsnis.

                  2.

                  Asmenų patikrinimas kertant sienas
                  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 562/2006, nustatančio taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas) (OL L 105, 2006 4 13, p. 1), 7 straipsnis.

                  3.

                  Pranešimas apie vežamus pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius
                  2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/59/EB, įdiegiančios Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą 13 straipsnis.

                  4.

                  Pranešimas apie atliekas ir likučius
                  2000 m. lapkričio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/59/EB dėl uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms ir krovinių likučiams (OL L 332, 2000 12 28, p. 81), 6 straipsnis.

                  5.

                  Pranešimas apie informaciją apie apsaugą
                  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 725/2004 dėl laivų ir uostų įrenginių apsaugos stiprinimo (OL L 129, 2004 4 29, p. 6) 6 straipsnis.
                  Iki tarptautiniu lygiu bus patvirtinta suderinta forma, pagal Reglamento (EB) Nr. 725/2004 6 straipsnį privaloma pateikti informacija perduodama naudojant šio priedo priedėlyje pateikiamą formą. Forma gali būti perduodama elektroniniu būdu.

                  6.

                  Įvežimo bendroji deklaracija
                  1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 302, 1992 10 19, p. 1), 36a straipsnis ir 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 450/2008, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (Modernizuotas muitinės kodeksas) (OL L 145, 2008 6 4, p. 1), 87 straipsnis.

            B.   Tarptautiniais teisiniais dokumentais nustatytos FAL formos ir formalumai

      Šios kategorijos pranešimo formalumai apima informaciją, kuri teikiama pagal FAL konvenciją ir kitus atitinkamus tarptautinius teisinius dokumentus.

                  1.

                  FAL forma Nr. 1 – bendroji deklaracija

                  2.

                  FAL forma Nr. 2 – krovinio deklaracija

                  3.

                  FAL forma Nr. 3 – laivo atsargų deklaracija

                  4.

                  FAL forma Nr. 4 – įgulos daiktų deklaracija

                  5.

                  FAL forma Nr. 5 – įgulos sąrašas

                  6.

                  FAL forma Nr. 6 – keleivių sąrašas

                  7.

                  FAL forma Nr. 7 – pavojingas krovinys

                  8.

                  Jūrinė sveikatos deklaracija

            C.   Bet kurie susiję nacionalinės teisės aktai

      Valstybės narės gali į šią kategoriją įtraukti informaciją, kuri teikiama pagal nacionalinės teisės aktus. Tokia informacija perduodama elektroninėmis priemonėmis.

         Priedėlis
         PRIEŠ LAIVO ĮPLAUKIMĄ PATEIKIAMOS INFORMACIJOS APIE APSAUGĄ FORMA, SKIRTA VISIEMS LAIVAMS PRIEŠ ATVYKSTANT Į ES VALSTYBĖS NARĖS UOSTĄ
         (1974 m. Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS) XI-2 skyriaus 9 taisyklė ir Reglamento (EB) Nr. 725/2004 6 straipsnio 3 dalis)

                     Informacija apie laivą ir kontaktiniai duomenys

                     TJO numeris

                     Laivo pavadinimas

                     Registracijos uostas

                     Vėliavos valstybė

                     Laivo tipas

                     Laivo šaukinys

                     Bendroji talpa

                     INMARSAT numeriai (jei yra)

                     Kompanijos pavadinimas ir kompanijos identifikavimo numeris

                     Kompanijos apsaugos pareigūno (CSO) vardas, pavardė ir kontaktiniai duomenys ryšiui visą parą

                     Įplaukimo uostas

                     Įplaukimo uosto įrenginys (terminalas) (jei žinoma)

                     Informacija apie uostą ir uosto įrenginį (terminalą)

                     Laivo numatomo įplaukimo į uostą data ir laikas

                     Pagrindinis įplaukimo tikslas

                     Pagal SOLAS XI-2 skyriaus 9.2.1 taisyklę privaloma informacija

                     Ar laivas turi galiojantį tarptautinį laivo apsaugos liudijimą (ISSC)?

                     TAIP

                     ISSC

                     NE (kodėl?)

                     Išdavė (administracijos arba pripažintos apsaugos organizacijos pavadinimas)

                     Galioja iki (nurodomi metai, mėnuo, diena)

                     Ar laive yra patvirtintas laivo apsaugos planas (SSP)?

                     TAIP

                     NE

                     Apsaugos lygis, kuriuo laivas eksploatuojamas dabar?

                     1 apsaugos lygis

                     2 apsaugos lygis

                     3 apsaugos lygis

                     Laivo buvimo vieta rengiant šį pranešimą

                     Chronologine tvarka (pradedant paskutiniuoju) išvardykite dešimt paskutinių įplaukimų į uosto įrenginius (terminalus):

                     Nr.

                     Data nuo (nurodomi metai, mėnuo, diena)

                     Data iki (nurodomi metai, mėnuo, diena)

                     Uostas

                     Valstybė

                     UN/LOCODE
                     (jei yra)

                     Uosto įrenginys (terminalas)

                     Apsaugos lygis (AL)

                     1

                     AL =

                     2

                     AL =

                     3

                     AL =

                     4

                     AL =

                     5

                     AL =

                     6

                     AL =

                     7

                     AL =

                     8

                     AL =

                     9

                     AL =

                     10

                     AL =

                     Ar laive imtasi kitų specialių arba papildomų apsaugos priemonių nei patvirtintame laivo apsaugos plane nurodytos priemonės?
                     Jei TAIP, toliau išvardykite specialias arba papildomas apsaugos priemones, kurių imtasi laive.

                     TAIP

                     NE

                     Nr.
                     (kaip nurodyta pirmiau)

                     Specialios arba papildomos apsaugos priemonės, kurių imtasi laive

                     1

                     2

                     3

                     4

                     5

                     6

                     7

                     8

                     9

                     10

                     Chronologine tvarka (pradedant paskutiniuoju) išvardykite krovos iš laivo į laivą darbus, atliktus per pirmiau išvardytus dešimt įplaukimų į uosto įrenginius (terminalus). Prireikus, papildykite lentelę naujomis eilutėmis arba tęskite ją atskirame lape; įrašykite bendrą krovos iš laivo į laivą darbų skaičių:

                     Ar patvirtintame laivo apsaugos plane nurodytų apsaugos procedūrų laikytasi atliekant kiekvieną krovos iš laivo į laivą darbą?
                     Jei NE, toliau pateiktos lentelės paskutinėje skiltyje įrašykite, kokios apsaugos priemonės taikytos vietoje.

                     TAIP

                     NE

                     Nr.

                     Data nuo (nurodomi metai, mėnuo, diena)

                     Data iki (nurodomi metai, mėnuo, diena)

                     Vieta arba ilguma ir platuma

                     Krovos iš laivo į laivą darbas

                     Apsaugos priemonės, kurios taikytos vietoje

                     1

                     2

                     3

                     4

                     5

                     6

                     7

                     8

                     9

                     10

                     Bendras krovinio laive aprašas

                     Ar laivu, kaip IMDG kodekso bet kurios 1, 2.1, 2.3, 3, 4.1, 5.1, 6.1, 6.2, 7 arba 8 klasės krovinys, gabenamos pavojingos medžiagos?

                     TAIP

                     NE

                     Jei TAIP, patvirtinkite, ar pridėta pavojingų krovinių deklaracija (arba susijęs išrašas)

                     Patvirtinkite, kad pridėtas laivo įgulos sąrašas

                     TAIP

                     Patvirtinkite, kad pridėtas laivo keleivių sąrašas

                     TAIP

                     Kita su apsauga susijusi informacija

                     Ar yra su apsauga susijusių klausimų, apie kuriuos norite pranešti?

                     TAIP

                     Išsamiai aprašykite:

                     NE

                     Laivo agentas numatytame Įplaukimo uoste

                     Vardas, pavardė:

                     Kontaktiniai duomenys (tel. Nr.):

                     Informaciją pateikusio asmens duomenys

                     Pareigos arba postas (nereikalinga išbraukti):
                     kapitonas, laivo apsaugos pareigūnas (SSO), kompanijos apsaugos pareigūnas (CSO), (pirmiau minėtas) laivo agentas

                     Vardas, pavardė:

                     Parašas:

                     Pranešimo parengimo data, laikas, vieta


title: 1989 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva, iš dalies keičianti Direktyvą 80/181/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su matavimo vienetais, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0617

Oficialusis leidinys L 357 , 07/12/1989 p. 0028 - 0030 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0118  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0118

		Tarybos direktyva1989 m. lapkričio 27 d.iš dalies keičianti Direktyvą 80/181/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su matavimo vienetais, suderinimo(89/617/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Direktyvoje 80/181/EEB [4] su pakeitimais, padarytais Direktyva 85/1/EEB [5], numatyta, kad turi būti nustatyta tos direktyvos priedo III skyriuje išvardytų Jungtinėje Karalystėje galiojančios standartinės matavimo sistemos vienetų galutinė naudojimo data; kadangi paaiškėjo, kad dėl tam tikrų Jungtinėje Karalystėje taikomų matavimo vienetų ir konkretaus jų vartojimo būtina leisti, kad atitinkamos valstybės narės galėtų nustatyti atitinkamą datą, iki kurios tie matavimo vienetai galiotų;kadangi pagal Direktyvos 80/181/EEB 3 straipsnio 5 dalį galima nustatyti naujas galutines papildomų nuorodų taikymo datas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 80/181/EEB šia direktyva iš dalies keičiama taip:1. 1 straipsnio b ir c punktai iš dalies keičiami taip:"b) tie, kurie yra nurodyti priedo II skyriuje tik tose valstybėse narėse, kur juos vartoti buvo leista 1973 m. balandžio 21 d. ir iki tų valstybių narių nustatytinos datos;c) tie, kurie yra nurodyti priedo III skyriuje tik tose valstybėse narėse, kur juos vartoti buvo leista 1973 m. balandžio 21 d. ir iki tų valstybių narių nustatytinos datos. Ta data negali būti vėlesnė kaip 1994 m. gruodžio 31 d.;d) tie, kurie yra nurodyti priedo IV skyriuje tik tose valstybėse narėse, kur juos vartoti buvo leista 1973 m. balandžio 21 d. ir iki tų valstybių narių nustatytinos datos. Ta data negali būti vėlesnė kaip 1999 m. gruodžio 31 d."2. 3 straipsnyje:- 2 dalyje "1989 m. gruodžio 31 d." turi būti pakeista į "1999 m. gruodžio 31 d.",- 5 dalis išbraukiama.3. 5 straipsnyje "1974 m. kovo 1 d." turi būti pakeista į "1983 m. gegužės 15 d.".4. 6 straipsnio antroji pastraipa išbraukiama.5. Priedas keičiamas taip:a) II skyrius keičiamas taip:"II SKYRIUS1 STRAIPSNIO b PUNKTE NURODYTI ĮTEISINTIEJI MATAVIMO VIENETAI, KURIUOS GALIMA VARTOTI TIK YPATINGAIS ATVEJAISTaikymo sritis | Vienetas |Pavadinimas | Apytikslė vertė | Simbolis || |Kelių eismo ženklai, atstumo ir greičio matavimas | mylia | 1 mile = | 1 609 m | mile |jardas | 1 yd = | 0,9144 m | yd |pėda | 1 ft = | 0,3048 m | ft |colis | 1 in = | 2,54 × 10–2 m | in |Pilstomo alaus ir sidro dozavimas; į grąžinamąją tarą išpilstytas pienas | pinta | 1 pt = | 0,5683 × 10–3 m3 | pt |Žemės registravimas | akras | 1 ac = | 4 047 m2 | ac |Tauriųjų metalų sandoriai | trojos uncija | 1 oz tr = | 31,10 × 10–3 kg | oz tr |Iki 1 straipsnio b punkte nurodytos datos šiame skyriuje išvardyti vienetai vienas su kitu arba su I skyriuje išvardytais vienetais gali būti derinami, siekiant sudaryti sudėtinius vienetus."b) iš III skyriaus išbraukiamas vienetas "jūros sieksnis";c) pridedamas šis skyrius:"IV SKYRIUS1 STRAIPSNIO b PUNKTE NURODYTI ĮTEISINTIEJI MATAVIMO VIENETAI, KURIUOS GALIMA VARTOTI TIK SPECIALIOSE SRITYSETaikymo sritis | Vienetas |Pavadinimas | Apytikslė vertė | Simbolis || |Jūrų laivyba | Jūrų sieksnis | 1 fm = | 1,829 m | fm |Į grąžinamąją tarą išpilstyti alus, sidras, vanduo, limonadai ir vaisių sultys | pinta | 1 pt = | 0,5683 × 10–3 m3 | pt |skysčio uncija | 1 fl oz = | 28,41 × 10–6 m3 | fl. oz |Alkoholiniai gėrimai | gilis | 1 gilis = | 0,142 × 10–3m3 | gill |Neįpakuotos prekės | uncija (ketvirtis pintos) | 1 oz = | 28,35 × 10-3 kg | oz |svaras | 1 lb = | 0,4536 kg | lb |Dujų tiekimas | termas | 1 termas = | 105,506 × 106 J | therm |Iki 1 straipsnio d punkte nustatytos datos šiame skyriuje išvardyti vienetai vienas su kitu arba su I skyriuje išvardytais vienetais gali būti derinami siekiant sudaryti sudėtinius vienetus."2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję vėliausiai per 24 mėnesius nuo pranešimo apie šią direktyvą, ją įgyvendina. [6]Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai3 straipsnisNepaisydamos Direktyvos 80/181/EEB, po 1989 m. gruodžio 31 d. valstybės narės leidžia taikyti tos direktyvos 3 straipsnyje nurodytas papildomas nuorodas arba neatšaukia leidimo jas taikyti.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1989 m. lapkričio 27 d.Tarybos varduPirmininkasR. Dumas[1] OL C 31, 1989 2 7, p. 7.[2] OL C 120, 1989 5 16, p. 73.OL C 291, 1989 11 20.[3] OL C 159, 1989 6 26, p. 3.[4] OL L 39, 1980 2 15, p. 40.[5] OL L 2, 1985 1 3, p. 11.[6] Apie šią direktyvą valstybėms narėms buvo pranešta 1989 m. lapkričio 30 d.--------------------------------------------------


title: Council Directive 80/777/EEC of 15 July 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the exploitation and marketing of natural mineral waters

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31980L0777

Oficialusis leidinys L 229 , 30/08/1980 p. 0001 - 0010 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0226  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 9 p. 0132  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0226  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0047  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 11 p. 0047

		Tarybos direktyva1980 m. liepos 15 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su natūralaus mineralinio vandens naudojimu ir prekyba, suderinimo(80/777/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi valstybių narių įstatymuose yra natūralaus mineralinio vandens apibrėžimai; kadangi Bendrijoje yra skirtingi apibrėžimai; kadangi šie įstatymai nustato sąlygas, kuriomis natūralus mineralinis vanduo yra pripažįstamas natūraliu mineraliniu vandeniu, ir jie reglamentuoja šaltinių naudojimo sąlygas; kadangi jie nustato konkrečias minėto vandens pateikimo į rinką taisykles;kadangi šių įstatymų skirtumai trukdo laisvam natūralaus mineralinio vandens judėjimui, sukurdami skirtingas konkurencijos sąlygas, ir todėl tiesiogiai veikia bendrosios rinkos kūrimą ir funkcionavimą;kadangi šiuo konkrečiu atveju galima pašalinti esamas kliūtis kiekvienai valstybei narei įsipareigojant leisti savo teritorijoje pateikti į rinką kitos valstybės narės pripažintą natūralų mineralinį vandenį ir nustatant bendras mikrobiologinių reikalavimų atitikimo taisykles ir sąlygas, kuriomis tam tikras mineralinis vanduo turėtų tam tikrą pavadinimą;kadangi iki sutarčių dėl abipusio natūralaus mineralinio vandens pripažinimo tarp Bendrijos ir trečiųjų šalių pasirašymo dera nustatyti sąlygas, kuriomis iki minėtų sutarčių įgyvendinimo tokie iš trečiųjų šalių importuojami produktai galėtų būti įvežami į Bendrijos valstybes kaip natūralus mineralinis vanduo;kadangi reikia imtis priemonių, garantuojančių, kad konkrečiame prekybos etape natūralus mineralinis vanduo turėtų tas savybes, dėl kurių jis buvo pripažintas natūraliu mineraliniu vandeniu; kadangi dėl šios priežasties pakavimui skirta tara privalo būti tinkamai uždaroma;kadangi ženklinant natūralų mineralinį vandenį etiketėmis laikomasi bendrų taisyklių, išdėstytų 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvoje 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo [4], suderinimo; kadangi atitinkamai ir šioje direktyvoje galima apsiriboti tų bendrųjų taisyklių papildymų ir nuostatų, leidžiančių nuo jų nukrypti, išdėstymu;kadangi, siekiant supaprastinti ir paspartinti šią procedūrą, Komisijai turėtų būti patikėtas uždavinys patvirtinti technines įgyvendinimo priemones, visų pirma apibrėžti mėginių ėmimo procedūrą bei natūralaus mineralinio vandens sudėties tyrimo metodus;kadangi visais atvejais, kai Taryba įpareigoja Komisiją taikyti taisykles, nustatytas žmonėms vartoti skirtiems maisto produktams, turėtų būti numatyta tvarka, padedanti valstybėms narėms ir Komisijai glaudžiai bendradarbiauti Maisto produktų nuolatinio komiteto, įkurto Sprendimu 69/414/EEB [5], lygmeniu,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva taikoma vandeniui, gaunamam iš valstybės narės žemės gelmių ir tos valstybės narės atsakingų institucijų pripažintam natūraliu mineraliniu vandeniu pagal I priedo I skirsnio nuostatas.2. Ši direktyva taip pat taikoma vandeniui, gaunamam iš trečiosios šalies žemės gelmių bei importuojamam į Bendriją ir tos valstybės narės atsakingos institucijos pripažintam natūraliu mineraliniu vandeniu.Pirmoje pastraipoje minėtas vanduo gali būti pripažintas tik jei vandens gavybos šalies atsakinga šalies institucija patvirtina, kad tas vanduo atitinka I priedo I skirsnio reikalavimus ir kad yra atliekami reguliarūs patikrinimai, kaip taikomos II priedo 2 dalies nuostatos.Antroje pastraipoje nurodytas patvirtinimas galioja ne ilgiau kaip dvejus metus. Nebūtina iš naujo atlikti pirmoje pastraipoje nurodytos pripažinimo procedūros, jei patvirtinimas yra atnaujinamas iki minėto laikotarpio.3. Ši direktyva netaikoma:- vandeniui, kuris pagal Direktyvos 65/65/EEB [6] nuostatas yra medicinos produktas,- natūraliam mineraliniam vandeniui, kuris jo gavybos vietoje yra vartojamas gydymui terminėse ar hidromineralinėse gydyklose.4. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minėto pripažinimo pagrindą tinkama forma nurodo valstybės narės atsakinga institucija ir apie jį paskelbia oficialioje spaudoje.5. Kiekviena valstybė narė praneša Komisijai apie atvejus, kai mineralinis vanduo buvo pripažintas arba buvo atsisakyta jį pripažinti pagal 1 ir 2 dalių nuostatas. Šitaip pripažintų mineralinių vandenų sąrašas yra skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.2 straipsnisValstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad tik 1 straipsnio nuostatose nurodytas vanduo, atitinkantis šios direktyvos nuostatas, galėtų būti pateikiamas į rinką kaip natūralus mineralinis vanduo.3 straipsnisEksploatuoti natūralaus mineralinio vandens šaltinius ir pilti vandenį į butelius galima tik pagal II priedo nuostatas.4 straipsnis1. Natūralus mineralinis vanduo toks, koks yra šaltinyje, negali būti ruošiamas kitais nei toliau nurodytais būdais:a) pašalinant nepatvarius elementus, pvz., geležies ir sieros junginius, juos filtruojant ar dekantuojant, prieš tai, jei įmanoma, prisotinant deguonimi, jei toks paruošimas nepakeičia vandens pagrindinių sudedamųjų dalių, kurios vandeniui suteikia jo būdingas savybes;b) grynai fizikiniais būdais visiškai ar iš dalies pašalinant laisvą anglies dvideginį;c) prisotinant arba pakartotinai prisotinant anglies dvideginio I priedo III skirsnio numatytomis sąlygomis.2. Ypač draudžiama bet kokia dezinfekcija nepriklausomai nuo jos būdo, o pagal 1 dalies c punkto nuostatas – ir bakteriostazinių medžiagų pridėjimas ar kitoks apdorojimas, jei jis pakeistų natūralaus mineralinio vandens gyvybingų kolonijų skaičių.3. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos nedraudžia naudoti natūralų mineralinį vandenį nealkoholinių gėrimų gamybai.5 straipsnis1. Bendras gyvybingų kolonijas sudarančių vienetų skaičius natūraliame mineraliniame vandenyje jo gavybos vietoje turi atitikti įprastą gyvybingųjų kolonijų skaičių ir būti pakankamas įrodymas, kad gavybos šaltinis yra tinkamai apsaugotas nuo bet kokio užteršimo. Bendras kolonijas sudarančių vienetų skaičius nustatomas I priedo II skirsnio 1.3.3 punkte išdėstytomis sąlygomis.Išpilsčius į butelius, bendras kolonijas sudarančių vienetų skaičius neturi būti didesnis nei 100 viename mililitre esant 20–22 ºC temperatūrai 72 valandas agar-agaro arba agaro-želatinos mišinyje ir 20 viename mililitre esant 37 ºC temperatūrai 24 valandas agaro terpėje. Bendras kolonijų skaičius yra nustatomas po to, kai vanduo yra išpilstomas į butelius ir 12 valandų laikomas 4 ºC (±1 °C) temperatūroje.Gavybos vietoje šie skaičiai paprastai neturėtų viršyti atitinkamai 20 viename mililitre esant 20–22 °C temperatūrai 72 valandas ir 5 viename mililitre esant 37 °C temperatūrai 24 valandas, turint galvoje tai, kad šie skaičiai laikytini orientaciniais, o ne maksimalia leistina koncentracija.2. Gavybos vietoje ir pateikiamame į rinką natūraliame mineraliniame vandenyje neturi būti:a) parazitų ir patogeninių mikroorganizmų;b) Escherichia coli ir kitų koliforminių bakterijų bei fekalinių streptokokų bet kuriame 250 ml mėginyje;c) sporinių sulfitus redukuojančių anaerobų bet kuriame 50 ml mėginyje;d) Pseudomonas aeruginosa bet kuriame 250 ml mėginyje.3. Nepažeidžiant 1 ir 2 dalių nuostatų ir naudojimo sąlygų, išdėstytų II priede, pateikiamame į rinką:- mineraliniame vandenyje bendras gyvybingų kolonijas sudarančių vienetų skaičius gali būti tik tas, kuris atsiranda normaliai padaugėjus bakterijų, buvusių vandenyje jo gavybos vietoje,- natūraliame mineraliniame vandenyje neturi būti jokių organoleptinių defektų.6 straipsnisVisa natūralaus mineralinio vandens pakavimui skirta tara turi būti taip uždaroma, kad būtų išvengta bet kokios falsifikavimo ar užteršimo galimybės.7 straipsnis1. Natūralaus mineralinio vandens prekės aprašas yra toks: "natūralus mineralinis vanduo" arba, kai kalbama apie turintį anglies dvideginio natūralų mineralinį vandenį pagal I priedo III skirsnio nuostatas – atitinkamai "natūraliai prisotintas anglies dvideginio natūralus mineralinis vanduo", "prisotintas savo šaltinio anglies dvideginio natūralus mineralinis vanduo" arba "prisotintas anglies dvideginio natūralus mineralinis vanduo".Natūralaus mineralinio vandens, kuris buvo paruoštas vienu iš 4 straipsnio 1 dalies b punkte minėtų būdų, prekės aprašas papildomas atitinkamais įrašais: "anglies dvideginis pašalintas" arba "dalis anglies dvideginio pašalinta".2. Natūralaus mineralinio vandens etiketėse taip pat turi būti pateikiama tokia privaloma informacija:a) - žodžiai "sudėtis nustatyta pagal oficialiai pripažintų tyrimų rezultatus… (tyrimų data)" arba- teiginys apie analizinę sudėtį nurodant būdingas sudedamąsias dalis;b) šaltinio eksploatacijos vietos ir šaltinio pavadinimas.3. Valstybės narės taip pat gali:a) neatsisakyti nuostatų, pagal kurias turi būti nurodoma vandens kilmės šalis, tačiau šios informacijos negalima reikalauti tuo atveju, kai natūralus mineralinis vanduo yra gaunamas iš Bendrijos teritorijoje esančio šaltinio;b) pateikti nuostatas, pagal kurias turi būti suteikiama 4 straipsnio 1 dalies a punkte minėta informacija apie bet kokį vandens apdorojimą.8 straipsnis1. Prekės apraše galima paminėti apylinkės, kaimelio ar vietovės vardą, jei jis yra susijęs su tuo natūraliu mineraliniu vandeniu, kuris gaunamas iš šaltinio, esančio tame apraše nurodytoje vietovėje, ir jei jis klaidingai nenurodo to šaltinio naudojimo vietos.2. Draudžiama parduoti rinkoje natūralų mineralinį vandenį iš vieno šaltinio vartojant daugiau nei vieną prekės aprašą.3. Tuo atveju, kai etiketėse ar užrašuose ant taros, kurioje natūralus mineralinis vanduo yra pateikiamas į rinką, esantis prekės aprašas skiriasi nuo šaltinio ar jo naudojimo vietos pavadinimo, ši vieta ar šaltinio pavadinimas turi būti nurodyti bent pusantro karto didesniu ir platesniu nei tame prekės apraše parašytos didžiausios raidės šriftu.Pirmos pastraipos nuostatos mutatis mutandis ir tuo pačiu tikslu, ypač didelės svarbos teikiant šaltinio pavadinimui ar gavybos vietai, yra taikomos ir bet kokio pobūdžio reklamoje vartojamame natūralaus mineralinio vandens prekės apraše.9 straipsnis1. Ant pakuočių, etiketėse arba bet kokio pobūdžio reklamoje draudžiama vartoti nuorodas, užpatentuotus pavadinimus, prekės ženklus, iliustracijas ar kitokius žymenis nepriklausomai nuo to, ar jie yra emblemos pobūdžio, ar ne, jei:a) kalbant apie natūralų mineralinį vandenį yra nurodomos savybės, kurių tas vanduo neturi. Tai ypač pasakytina apie jo kilmę, leidimo jį naudoti išdavimo datą, tyrimų rezultatus ar panašaus pobūdžio nuorodas apie jo autentiškumo garantijas;b) kalbant apie į tarą išpilstytą geriamąjį vandenį, kuris neatitinka I priedo I skirsnio nuostatų, galima jį supainioti su natūraliu mineraliniu vandeniu, ypač jei vartojamas pavadinimas "mineralinis vanduo".2. a) Draudžiama kaip nors nurodyti natūralaus mineralinio vandens savybes, susijusias su žmogaus ligų profilaktika, gydymu ar išgydymu.b) Tačiau nedraudžiama nurodyti šios direktyvos III priede išdėstytų savybių, jei jos atitinka tame priede paminėtus kriterijus, o kai jų nėra – kriterijus, nustatytus nacionalinėse nuostatose, jei jos yra pateiktos atlikus fizikinę bei cheminę vandens analizę, o prireikus – farmakologinius, fiziologinius ir klinikinius tyrimus pagal pripažintą mokslinę metodologiją, atitinkančią I priedo I skirsnio 2 dalies reikalavimus.c) Valstybės narės gali leisti nurodyti tokias savybes: "gerina virškinimą", "gali sureguliuoti kepenų ir tulžies funkcijas" ar pan. Jos taip pat gali leisti nurodyti ir kitus dalykus, jei jie neprieštarauja a punkte išdėstytiems principams ir atitinka b punkte pateiktus reikalavimus.3. Valstybės narės gali priimti specialias nuostatas dėl informacijos – tiek ant pakuočių, tiek reklamoje – apie natūralaus mineralinio vandens tinkamumą kūdikių maitinimui. Tokiose nuostatose gali būti aptartos ir tos vandens savybės, dėl kurių tokia informacija pateikiama.Valstybės narės, kurios ketina imtis tokių priemonių, iš anksto praneša apie tai kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.4. Ne vėliau kaip praėjus trejiems metams nuo pranešimo apie šią direktyvą Komisija pateikia Tarybai ataskaitą ir, jei reikia, atitinkamus pasiūlymus dėl I priedo II skirsnio 1.2.12 punkto nuostatų taikymo.10 straipsnis1. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos užtikrinti, kad prekybai natūraliu mineraliniu vandeniu, atitinkančiu šioje direktyvoje pateiktus apibrėžimus ir taisykles, netrukdytų nesuderintų nacionalinių nuostatų, kurios apskritai reglamentuoja natūralaus mineralinio vandens ar maisto produktų savybes, sudėtį, naudojimo sąlygas, pakavimą ar ženklinimą etiketėmis, taikymas.2. Šio straipsnio 1 dalis netaikoma nesuderintų nacionalinių teisės aktų nuostatoms, priimtoms siekiant:- apsaugoti žmonių sveikatą,- užkirsti kelią apgaulei, jei tokios nuostatos netrukdo taikyti šioje direktyvoje pateiktų apibrėžimų ir taisyklių,- apsaugoti pramoninę ir komercinę nuosavybę, nuorodas apie gavybos šaltinius, kilmės nuorodas ir užkirsti kelią nesąžiningai konkurencijai.11 straipsnisMėginių ėmimo procedūras ir analizės metodus, taikomus atliekant 5 straipsnyje minėtų mikrobiologinių savybių ir I priedo II skirsnio 1.2 punkte minėtų vandens sudėties patikrinimus, nustatomi 12 straipsnyje nustatyta tvarka.12 straipsnis1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, klausimą Maisto produktų nuolatiniam komitetui (toliau – komitetas) svarstyti perduoda pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu.2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, priklausomai nuo klausimo skubumo. Nuomonė patvirtinama 41 balso dauguma; valstybių narių balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Kai numatytos priemonės atitinka komiteto nuomonę, Komisija jas patvirtina;b) kai numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota basų dauguma;c) jei, gavusi pasiūlymą, Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.13 straipsnis12 straipsnio nuostatos taikomos 18 mėnesių nuo tos dienos, kai pagal 12 straipsnio 1 dalį klausimas buvo pirmą kartą pateiktas komitetui.14 straipsnisŠios direktyvos nuostatos netaikomos natūraliam mineraliniam vandeniui, kurį numatoma eksportuoti į trečiąsias šalis.15 straipsnisValstybės narės padaro savo įsatymuose pakeitimus, būtinus šios direktyvos įgyvendinimui, ir apie tai praneša Komisijai; pakeisti įstatymai taip taikomi, kad:- šios direktyvos nuostatas atitinkančiais produktais būtų galima prekiauti ne vėliau kaip praėjus dvejiems metams nuo pranešimo apie šią direktyvą,- praėjus ketveriems metams nuo pranešimo apie šią direktyvą būtų galima uždrausti prekybą produktais, neatitinkančiais šios direktyvos nuostatų.16 straipsnisŠi direktyva yra taikoma ir Prancūzijos Respublikos užjūrio departamentams.17 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1980 m. liepos 15 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Santer[1] OL C 69, 1970 6 11, p. 14.[2] OL C 45, 1971 5 10, p. 5.[3] OL C 36, 1971 4 19, p. 14.[4] OL L 33, 1979 2 8, p. 1.[5] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.[6] OL 22, 1965 2 9, p. 369/65.--------------------------------------------------I PRIEDASI. APIBRĖŽIMAS1. "Natūralus mineralinis vanduo" − tai pagal 5 straipsnio nuostatas mikrobiologiškai visavertis vanduo, esantis požeminiame vandens sluoksnyje ar telkinyje ir trykštantis iš šaltinio vienoje ar daugiau natūralių ar išgręžtų gręžinių.Natūralų mineralinį vandenį galima aiškiai atskirti nuo paprasto geriamojo vandens:a) pagal jo pobūdį, kurį parodo jo sudėtyje esančios mineralinės medžiagos, mikroelementai ar kitos sudedamosios dalys, o kai kada ir tam tikras poveikis;b) pagal jo pirminį būvį,kai abi savybės yra nepakitusios dėl to, kad vanduo yra požeminis ir yra apsaugotas nuo galimų užteršimo pavojų.2. Savybės, kurios gali suteikti natūraliam mineraliniam vandeniui žmogaus sveikatą teigiamai veikiančių galių, turėjo būti vertinamos:a) tokiais požiūriais:1) geologiniu ir hidrogeologiniu2) fizikiniu, cheminiu ir fizikiniu-cheminiu3) mikrobiologiniu4) jei reikia, farmakologiniu, fiziologiniu ir klinikiniu;b) pagal II skirsnyje išvardytus kriterijus;c) pagal atsakingos institucijos patvirtintus mokslinius metodus.Tyrimai, minimi a punkto 4 papunktyje, gali būti pasirenkami tais atvejais, kai vanduo turi tokias sudėties savybes, dėl kurių jis kilmės valstybėje narėje iki įsigaliojant šiai direktyvai buvo laikomas natūraliu mineraliniu vandeniu. Tai ypač svarbu tais atvejais, kai kiekviename tokio vandens kilograme tiek gavybos vietoje, tiek jau išpilstytame yra bendras minimalus 1000 mg ištirpusių kietųjų kūnų kiekis arba minimalus 250 mg laisvojo anglies dvideginio kiekis.3. Natūralaus mineralinio vandens sudėtis, temperatūra ir kitos svarbiausios savybės turi išlikti pastovios neviršijant tam tikro natūralaus svyravimo ribų; visų pirma joms neturėtų daryti įtakos galimi debito svyravimai.Pagal 5 straipsnio 1 dalį įprastas gyvybingųjų kolonijas sudarančių vienetų skaičius natūraliame mineraliniame vandenyje – tai gana pastovus bendras kolonijas sudarančių vienetų skaičius jo gavybos vietoje prieš kokį nors jo apdorojimą, ir jo kokybinė bei kiekybinė sudėtis, į kurią buvo atsižvelgta tą vandenį pripažįstant, yra periodiškai ištiriama.II. APIBRĖŽIMO TAIKYMO REIKALAVIMAI IR KRITERIJAI1.1. Geologinio ir hidrologinio patikrinimo reikalavimaiTuri būti reikalaujama pateikti tokius aprašus:1.1.1. tikslią kaptažo vietą, nurodant jo vietą žemėlapyje, kurio mastelis yra ne didesnis kaip 1 : 1000;1.1.2. išsamią geologinę grunto kilmės ir pobūdžio ataskaitą;1.1.3. hidrogeologinio sluoksnio stratografiją;1.1.4. vandens gavybos operacijų aprašymą;1.1.5. teritorijos demarkaciją arba detalų kitų šaltinio apsaugos nuo užteršimo priemonių aprašymą.1.2. Fizikinio, cheminio ir fizikinio-cheminio patikrinimo reikalavimaiŠie patikrinimai padeda nustatyti:1.2.1. šaltinio debitą;1.2.2. vandens temperatūrą gavybos vietoje ir aplinkos temperatūrą;1.2.3. grunto sluoksnio pobūdžio ir vandenyje esančių mineralinių medžiagų pobūdžio bei tipo santykį;1.2.4. sausąją liekaną esant 180 ºC ir 260 Cº temperatūrai;1.2.5. elektros laidumą ar varžą nurodant matavimo temperatūrą;1.2.6. vandenilio jonų koncentraciją (pH);1.2.7. anijonus ir katijonus;1.2.8. nejonizuotus elementus;1.2.9. mikroelementus;1.2.10. radioaktinologines savybes gavybos vietoje;1.2.11. jei reikia, santykinį sudedamųjų vandens dalių, deguonies (16O–18O) ir vandenilio (protium, deuterium, tritium) izotopų lygį;1.2.12. kai kurių vandens sudedamųjų dalių toksiškumą atsižvelgiant į kiekvienam iš jų nustatytas leistinas ribas.1.3. Mikrobiologinių tyrimų gavybos vietoje kriterijaiŠiais tyrimais:1.3.1. nustatoma, ar nėra parazitų bei patogeninių mikroorganizmų;1.3.2. nustatomas kiekybinis gyvybingų kolonijas sudarančių vienetų skaičius, parodantis fekalinio užteršimo laipsnį:a) Escherichia coli ir kitų koliforminių bakterijų nebuvimą 250 ml kiekyje esant 37 ºC ir 44,5 ºC temperatūrai;b) fekalinių streptokokų nebuvimas 250 ml kiekyje;c) sporinių sulfitus redukuojančių anaerobų nebuvimas 50 ml kiekyje;d) Pseudomonas aeruginosa nebuvimas 250 ml kiekyje;1.3.3. bendras galinčių atsinaujinti kolonijas sudarančių vienetų skaičius 1 ml vandens yra nustatomas:i) esant 20–22 °C temperatūrai per 72 valandas agar-agaro ir agaroželatinos terpėse,ii) esant 37 °C temperatūrai per 24 valandas agar-agaro terpėje.1.4. Klinikinių ir farmakologinių tyrimų reikalavimai1.4.1. Tyrimai, kuriuos reikia atlikti laikantis moksliškai pripažintų metodų, turėtų būti priderinti prie ypatingų natūralaus mineralinio vandens savybių ir jo poveikio žmogaus organizmui, pvz., diurezės, skrandžio ir žarnyno funkcijų, mineralinių medžiagų trūkumo organizme kompensacijos.1.4.2. Tais atvejais, kai įmanoma, atlikus pakankamai daug klinikinių stebėjimų ir nustačius rezultatų nuoseklumą ir atitiktį galima nedaryti 1.4.1 punkte minėtų tyrimų. Užuot atlikus 1.4.1 punkte minėtus tyrimus, galima pasitenkinti klinikiniais stebėjimais, jei daugelio stebėjimų rezultatų nuoseklumas ir atitiktis leidžia nustatyti tuos pačius dėsningumus.III. PAPILDOMI REIKALAVIMAI TURINČIAM ANGLIES DVIDEGINIO NATŪRALIAM MINERALINIAM VANDENIUIGavybos vietoje arba išpilstytas į butelius anglies dvideginio turintis mineralinis vanduo savaime išskiria anglies dvideginį, ir esant normalioms temperatūros ir slėgio sąlygoms tai visada aiškiai matyti. Toks vanduo skirstomas į tris kategorijas, kurios aprašomos taip:a) "natūraliai prisotintas anglies dvideginio natūralus mineralinis vanduo" – tai vanduo, kurio sudėtyje anglies dvideginio kiekis, jį paėmus iš šaltinio ir dekantavus, jei tai daroma, ir išpilsčius į butelius, yra toks pat kaip ir gavybos vietoje, atsižvelgiant, jei reikia, į anglies dvideginio kiekio, išgaravusio atliekant minėtas operacijas, papildymą iš to paties požeminio vandens sluoksnio ar telkinio, laikantis įprastų techninių paklaidų;b) "prisotintas savo šaltinio anglies dvideginio natūralus mineralinis vanduo" – tai iš požeminio vandens sluoksnio ar telkinio paimtas vanduo, kurio anglies dvideginio kiekis po dekantavimo, jei jis atliekamas, ir išpilstymo į butelius yra didesnis nei tas, kuris yra nustatomas gavybos vietoje;c) "prisotintas anglies dvideginio natūralus mineralinis vanduo" – tai vanduo, papildytas kitokios kilmės anglies dvideginio nei tas, kuris yra požeminiame sluoksnyje ar telkinyje, iš kurių yra imamas vanduo.--------------------------------------------------II PRIEDASNATŪRALAUS MINERALINIO VANDENS NAUDOJIMO IR PREKYBOS SĄLYGOS1. Natūralaus mineralinio vandens šaltinio naudojimui reikalingas šalies, kurioje vanduo yra išgaunamas, atsakingos institucijos leidimas, kai nustatoma, kad minėtas vanduo atitinka I priedo 1 punkte išdėstytus reikalavimus.2. Įranga vandens naudojimui turi būti taip sumontuota, kad būtų galima išvengti bet kokio vandens užteršimo ir kad būtų galima išlaikyti tas jo savybes, kurios būdingos vandeniui gavybos vietoje.To siekiant būtina, kad:a) šaltinis ar kaptažo vieta būtų apsaugoti nuo užteršimo pavojų;b) kaptažas, vamzdžiai ir rezervuarai turi būti padaryti iš vandeniui laikyti tinkamų medžiagų ir taip įrengti, kad neįvyktų jokių cheminių, fizikinių-cheminių ar mikrobiologinių vandens pakitimų;c) įmonėse naudojimo ir ypač plovimo bei išpilstymo sąlygos turi atitikti higienos reikalavimus. Ypač svarbu, kad vandens talpos būtų taip prižiūrimos ir taip pagamintos, kad nebūtų neigiamo poveikio mikrobiologinėms ir cheminėms natūralaus mineralinio vandens savybėms;d) draudžiama vežti natūralų mineralinį vandenį kitokioje taroje nei ta, kuri patvirtinta kaip tara, skirta galutiniam vartotojui.Tačiau d punkto nuostatos netaikomos tam mineraliniam vandeniui, kuris yra gaunamas ir pateikiamas į rinką valstybės narės teritorijoje, jeigu toje valstybėje narėje pranešimo apie šią direktyvą metu buvo leista natūralų mineralinį vandenį cisternose vežti iš šaltinio vietos į jo išpilstymo įmonę.3. Jei naudojant natūralų mineralinį vandenį paaiškėja, kad jis yra užterštas ir nebeatitinka 5 straipsnyje pateiktų mikrobiologinių savybių reikalavimų, šaltinį naudojantis asmuo privalo sustabdyti visas operacijas, ypač išpilstymo, kol bus pašalintos užteršimo priežastys ir vanduo vėl atitiks 5 straipsnyje nustatytus reikalavimus.4. Kilmės šalies atsakinga institucija nuolat tikrina, siekdama išsiaiškinti, ar:a) natūralus mineralinis vanduo, kurį išgauti iš šaltinio buvo duotas leidimas, atitinka I priedo I skirsnio nuostatas;b) šaltinį naudojantis asmuo laikosi 2 ir 3 dalyse nustatytų reikalavimų.--------------------------------------------------III PRIEDAS9 STRAIPSNIO 2 DALYJE PAMINĖTOS SAVYBĖS IR KRITERIJAI:SAVYBĖS | KRITERIJAI |mažai mineralinių medžiagų | mineralinių druskų kiekis, apskaičiuotas kaip sausoji liekana, ne daugiau nei 500 mg/l |labai mažai mineralinių medžiagų | mineralinių druskų kiekis, apskaičiuotas kaip sausoji liekana, ne daugiau nei 50 mg/l |daug mineralinių druskų | mineralinių druskų kiekis, apskaičiuotas kaip sausoji liekana, daugiau nei 1500 mg/l |turi bikarbonatų | bikarbonatų kiekis yra didesnis nei 600 mg/l |turi sulfatų | sulfatų kiekis yra didesnis nei 200 mg/l |turi chlorido | chlorido kiekis yra didesnis nei 200 mg/l |turi kalcio | kalcio kiekis yra didesnis nei 150 mg/l |turi magnio | magnio kiekis yra didesnis nei 50 mg/l |turi fluorido | fluorido kiekis yra didesnis nei 1 mg/l |turi geležies | bivalentės geležies kiekis yra didesnis nei 1 mg/l |rūgštinis | laisvojo anglies dvideginio kiekis yra didesnis nei 250 mg/l |turi natrio | natrio kiekis didesnis nei 200 mg/l |tinkamas kūdikių maisto gamybai | — |tinkamas sumažinto natrio kiekio dietai | natrio kiekis mažesnis nei 20 mg/l |gali paleisti vidurius | — |gali veikti diuretiškai | — |--------------------------------------------------


title: 1995 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyva 95/57/EB dėl statistinės informacijos turizmo srityje rinkimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31995L0057

Oficialusis leidinys L 291 , 06/12/1995 p. 0032 - 0039

		Tarybos direktyva 95/57/EB1995 m. lapkričio 23 d.dėl statistinės informacijos turizmo srityje rinkimoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 213 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi Europos Parlamento rezoliucijos, priimtos 1991 m. birželio 11 d. [1] ir 1994 m. sausio 18 d. [2], pabrėžia, kad Bendrijai priklauso pagrindinis vaidmuo rengiant turizmo statistiką;kadangi direktyvos, kuria siekiama suvienyti pavienes nacionalines pastangas, parengimui pritarė Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas [3];kadangi Sprendimu 90/655/EEB [4] buvo sukurta metodologinė Bendrijos turizmo statistinių duomenų kaupimo sistema;kadangi dvejų metų programos (1991–1992) dėl Bendrijos turizmo statistinių duomenų rinkimo pagal Sprendimą 90/655/EEB rezultatai parodė privataus ir valstybinio sektoriaus vartotojų poreikį greitai gauti patikimą ir palyginamą statistinę informaciją apie turizmo paslaugų paklausą ir pasiūlą Bendrijoje;kadangi Bendrijos turizmo statistinių duomenų rengimas pagal 1992 m. liepos 13 d. priimtą Tarybos sprendimą 92/421/EEB dėl Bendrijos veiksmų plano padėti turizmo plėtrai [5] buvo pripažintas prioritetu;kadangi pripažintą turizmo, kaip plėtros ir socialinės ekonominės integracijos priemonės, vaidmenį galėtų užtikrinti turima svarbiausia susijusi statistika, ypač sutvarkyta regioniniu lygiu;kadangi norint įvertinti Bendrijos turizmo pramonės konkurencingumą, būtina turėti daugiau informacijos apie turizmo mastą, jo pobūdį, turistų charakteristikas ir išlaidas;kadangi norint nustatyti sezoniškumo įtaką turistų apgyvendinimo pajėgumams, būtina kiekvieną mėnesį turėti informaciją ir taip padėti valstybinės valdžios institucijoms bei ūkio subjektams nustatyti tinkamesnę strategiją;kadangi tolesnė šios srities Bendrijos veikla ir toliau turėtų remtis pragmatišku požiūriu, paremtu subsidiarumo principu;kadangi informacijos rinkimo darbui sumažinti būtina užtikrinti atskirų valstybių, tarptautinių ir Bendrijos statistikos projektų, turinčių įtakos turizmui, derinimą;kadangi geresnei statistinių duomenų palyginimo galimybei pasauliniu mastu užtikrinti reiktų atsižvelgti į metodologinį darbą bendradarbiaujant su tarptautinėmis organizacijomis, pvz., Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija bei Pasaulio turizmo organizacija, bei į Jungtinių Tautų Statistikos komisijos rekomendacijas, patvirtintas 1993 m. kovo mėnesį;kadangi patikimą ir efektyvų turizmo struktūros pasiūlos ir paklausos bei kaitos monitoringą galima gerokai pagerinti sukūrus atitinkamą patvirtintą Bendrijos sistemą;kadangi ši sistema leistų sukurti masto ekonomiją, sukaupiant visoms valstybėms narėms ir kitoms suinteresuotoms šalims naudingą informaciją;kadangi kuris nors Bendrijos dokumentas galėtų palengvinti turizmo lyginamųjų statistinių duomenų skelbimą;kadangi 1993 m. liepos 22 d. priimtas Tarybos Sprendimas 93/464/EEB dėl pamatinės prioritetinių veiksmų statistinės informacijos srityje programos [6], nuo 1993 m. iki 1997 m. numato įsteigti turizmo paslaugų pasiūlos ir paklausos informacinę sistemą;kadangi Tarybos direktyvoje gali būti nurodyta bendroji sistema, kaip padidinti valstybiniu mastu įgyvendinamų įvairiausių priemonių teikiamą naudą;kadangi vienos valstybės statistiniai duomenys, renkami pagal Bendrijos sistemą, turi būti patikimi ir užtikrinti galimybę juos lyginti su kitų valstybių narių duomenimis; dėl to būtina nustatyti bendruosius kriterijus, šiems reikalavimams įvykdyti,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasKad būtų sukurta Bendrijos turizmo statistikos informacinė sistema, valstybės narės renka, kaupia, apdoroja ir teikia Bendrijai suvienodintą turizmo pasiūlos ir paklausos statistinę informaciją.2 straipsnisInformacijos rinkimo sritis ir pagrindiniai apibrėžimaiŠios direktyvos tikslais renkami duomenys apie:a) kolektyvinių turistų apgyvendinimo įmonių pajėgumus.Kolektyvinės apgyvendinimo įmonės skirstomos į:1. viešbučius ir panašias įmones2. kitas kolektyvinio apgyvendinimo įmones, t. y.:2.1. kempingus2.2. poilsio namus2.3. kitas kolektyvinio apgyvendinimo įmones;b) svečių srautus kolektyvinio apgyvendinimo įmonėse.Informacija turi būti renkama ir apie vidaus turizmą, t. y. vietinį ir atvykstamąjį turizmą. "Vietiniu turizmu" laikomos kurios nors šalies gyventojų kelionės tik po savo šalį, "atvykstamuoju turizmu" laikomos užsienio gyventojų kelionės po kitą šalį;c) turizmo paklausąTuri būti renkama informacija apie nacionalinį turizmą, t. y. vietinį ir išvykstamąjį turizmą. "Išvykstamuoju turizmu" laikomos vienos šalies gyventojų kelionės į kitą šalį. Informaciją apie turizmo paslaugų paklausą sudaro informacija apie keliones, kurių pagrindinis tikslas – atostogos ar darbas ir kurių metu bent vieną ar daugiau kartų iš eilės apsistojama su nakvyne ne savo nuolatinėje gyvenamojoje vietoje.3 straipsnisInformacijos rinkimo apibūdinimas1. Renkamų duomenų charakteristikų sąrašas, kuriame nurodytas rinkimo periodiškumas ir informacija, suskirstyti pagal teritorijas, pateiktas priede.2. Duomenų rinkimo charakteristikų apibrėžimus ir bet kuriuos duomenų rinkimo charakteristikų sąrašo pataisymus nustato Komisija 12 straipsnyje nurodyta tvarka.4 straipsnisStatistinės informacijos tikslumas1. Statistinės informacijos rinkimas, kiek tai įmanoma, turi garantuoti, kad rezultatai atitiktų būtinus minimalius tikslumo reikalavimus. Reikalavimus ir procedūras, garantuojančias vienodą sisteminių paklaidų apdorojimą 12 straipsnyje nurodyta tvarka, nustato komisija. Nustatant minimalius tikslumo reikalavimus, ypatingas dėmesys kreipiamas į nakvynių skaičių valstybės mastu per metus.2. Kalbant apie informacijos rinkimo pagrindą, valstybės narės imasi visų jų nuomone reikalingų priemonių duomenų kokybei ir jų palyginamumui užtikrinti.5 straipsnisStatistinės informacijos rinkimas1. Prireikus valstybės narės, rinkdamos 3 straipsnyje nurodytą statistinę informaciją, gali remtis turimais duomenimis, šaltiniais ir sistemomis.2. Metų duomenų reguliaraus pateikimo pirmasis pamatinis laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo 1996 m. sausio 1 d. Priedo B ir C lentelėse nurodytų duomenų, kurie turi būti pateikiami kas mėnesį ar kas ketvirtį, pateikimo pamatinis laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo 1997 m. sausio 1 d.6 straipsnisDuomenų apdorojimasValstybės narės pagal 3 straipsnį surinktą informaciją apdoroja remdamosi 4 straipsnio nuostatose išdėstytais tikslumo reikalavimais bei išsamiomis taisyklėmis, patvirtintomis 12 straipsnyje nurodyta tvarka. Regionų lygmuo sutampa su Europos bendrijos Statistikos biuro teritorinių vienetų nomenklatūroje (NUTS) nurodytu regioniniu suskirstymu.7 straipsnisDuomenų pateikimas1. Valstybės narės pateikia pagal 6 straipsnį apdorotus duomenis, tarp jų ir informaciją, kurią jos nurodo kaip konfidencialią vadovaudamosi savo teisės aktais ar praktika dėl statistinės informacijos konfidencialumo bei 1990 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentu (Euratomas, EEB) 1588/90 dėl duomenų, kuriems taikomos konfidencialumo nuostatos, perdavimo Europos Bendrijų statistikos tarnybai [7]. Minėtasis reglamentas reglamentuoja informacijos konfidencialumo statusą.2. Laikinieji metų duomenys pateikiami per šešis mėnesius pasibaigus ataskaitiniam laikotarpiui, o patikslinti metų rezultatai turi būti išsiųsti vėliausiai per 12 mėnesių pasibaigus pamatiniam laikotarpiui. Laikinieji kiekvieno mėnesio ir ketvirčio duomenys turi būti pateikti vėliausiai per tris mėnesius po atitinkamo pamatinio laikotarpio pabaigos, o patikslinti atitinkamo laikotarpio rezultatai turi būti perduoti ne vėliau kaip per šešis mėnesius, pasibaigus atitinkamam pamatiniam laikotarpiui.3. Veikdama 12 straipsnyje nurodyta tvarka, Komisija, šalių, atsakingų už informacijos teikimą, darbui palengvinti, gali nustatyti standartizuotas duomenų pateikimo procedūras ir sukurti sąlygas padidinti automatinį duomenų apdorojimą bei elektroninį duomenų perdavimą.8 straipsnisAtaskaitos1. Komisijos prašymu valstybės narės teikia visą informaciją, būtiną statistinės informacijos kokybei, palyginamumui ir išsamumui įvertinti. Be to, valstybės narės pateikia Komisijai informaciją apie bet kuriuos taikomų metodų pakeitimus.2. Komisija per trejus metus po duomenų rinkimo pateikia Europos Parlamentui, Tarybai ir Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ataskaitą apie patirtį, sukauptą dirbant pagal šią direktyvą.9 straipsnisRezultatų skelbimasKomisijos susitarimai dėl duomenų skelbimo rengiami 12 straipsnyje nurodyta tvarka.10 straipsnisPereinamasis laikotarpis1. Nepažeisdamos 13 straipsnio nuostatų, valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad Bendrijos informacinė sistema veiktų pereinamuoju laikotarpiu, kuris kas mėnesį ir kas metus pateiktiniems duomenims baigiasi praėjus trejiems metams po šios direktyvos įsigaliojimo ir kas ketvirtį pateiktiniems duomenims – praėjus penkeriems metams po šios direktyvos įsigaliojimo.2. Pereinamuoju laikotarpiu Komisija gali 12 straipsnyje nustatyta tvarka leisti nukrypti nuo šios direktyvos nuostatų tiek, kiek užtrunka valstybinių turizmo statistikos sistemų derinimas.11 straipsnisKomitetasDėl šios direktyvos įgyvendinimo procedūrų ir priemonių, skirtų prisitaikyti prie ekonominės ir techninės plėtros, pirmiausia dėl:- informacijos rinkimo charakteristikų apibrėžimų ir bet kurių duomenų rinkimo charakteristikų sąrašo pataisymo (3 straipsnis), kiek šie pataisymai nevaržo informacijos rinkimo,- tikslumo reikalavimų ir suderinto sisteminių paklaidų apdorojimo (4 straipsnis),- duomenų apdorojimo (6 straipsnis), duomenų pateikimo procedūrų (7 straipsnis) ir rezultatų skelbimo (9 straipsnis),- šios direktyvos nuostatų pereinamuoju laikotarpiu nesilaikymo atvejus (10 straipsnis),Komisijai pagal 12 straipsnio nuostatas padeda Sprendimu 89/382/EEB, Euratomas [8] įsteigtas Statistikos programų komitetas, toliau – Komitetas.12 straipsnisProcedūra1. Komisijos atstovas komitetui pateikia priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių balsai skaičiuojami taip, kaip numatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.2. a) Komisija patvirtina priemones, kurios taikomos nedelsiant.b) Tačiau jeigu tokios priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama apie jas praneša Tarybai. Šiuo atveju:- Komisija atideda patvirtintų priemonių taikymą trims mėnesiams nuo tokio pranešimo dienos,- Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį sprendimą per pirmojoje įtraukoje nurodytą laikotarpį.13 straipsnisDirektyvos įgyvendinimasValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1996 m. lapkričio 23 d., įgyvendina šią direktyvą.14 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.15 straipsnisBaigiamosios nuostatosŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1995 m. lapkričio 23 d.Tarybos varduPirmininkasC. Westendorp y Cabeza[1] OL C 183, 1991 7 15, p. 74.[2] OL C 44, 1994 2 14, p. 61.[3] OL C 52, 1994 2 19, p. 22.[4] OL L 358, 1990 12 21, p. 89.[5] OL L 231, 1992 8 13, p. 26.[6] OL L 219, 1993 8 28, p. 1.[7] OL L 151, 1990 6 15, p. 1.[8] OL L 181, 1989 6 28, p. 47.--------------------------------------------------PRIEDASTURIZMO STATISTINĖ INFORMACIJANB.Dėl informacijos, kurią reikalaujama pateikti B.1.3, C.1.1.2 ir C.1.1.4, pasaulio geografinis suskirstymas nurodytas šio priedo pabaigoje.A. Kolektyvinių turistų apgyvendinimo įmonių pajėgumas: valstybių administracinis teritorinis suskirstymasA.1. Informacija, pateikiama kiekvienais metaisNr. | Apgyvendinimo įmonių rūšys | Kintamieji | Geografinis suskirstymas |A.1.1. | Viešbučiai ir panašios įmonės | Įmonių skaičius Numerių skaičius Vietų skaičius | Nacionaliniai ir regioniniai teritoriniai vienetai (pagal NUTS III) |A.1.2. | Kitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės: kempingaipoilsio namaikitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės | Įmonių skaičius Vietų skaičius | Nacionaliniai ir regioniniai teritoriniai vienetai (pagal NUTS III) |B. Kolektyvinio apgyvendinimo įmonių užimtumas: vietinis ir atvykstamasis turizmasB.1. Informacija, pateikiama kiekvienais metaisNr. | Apgyvendinimo įmonių rūšys | Kintamieji | Geografinis suskirstymas |B.1.1. | Viešbučiai ir panašios įmonės | Atvykusių tos šalies gyventojų skaičius Šalies gyventojų nakvynių skaičius Atvykusių užsieniečių skaičius Užsieniečių nakvynių skaičius | Nacionalinis ir regioninis teritorinis vienetas (NUTS II) |B.1.2. | Kitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės, t. y.: kempingaipoilsio namaikitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės | Atvykusių tos šalies gyventojų skaičius Šalies gyventojų nakvynių skaičius Atvykusių užsieniečių skaičius Užsieniečių nakvynių skaičius | Nacionalinis ir regioninis teritorinis vienetas (NUTS II) |B.1.3. | Viešbučiai ir panašios įmonės Kitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės | Informacija, sugrupuota pagal gyvenamą šalį, (suskirstyta kalendoriniais mėnesiais) Užsieniečių skaičiusUžsieniečių nakvynių skaičius | Nacionalinis |B.2. Informacija, pateikiama kiekvieną mėnesįNr. | Apgyvendinimo įmonių rūšys | Kintamieji | Geografinis suskirstymas |B.2.1. | Viešbučiai ir panašios įmonės Kitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės | Atvykusių tos šalies gyventojų skaičius Šalies gyventojų nakvynių skaičius Atvykusių užsieniečių skaičius Užsieniečių nakvynių skaičius | Nacionalinis |B.2.2. | Viešbučiai ir panašios įmonės | Užimta vietų: Bendrasis (bruto)Grynas (neto) | Nacionalinis |C. Turizmo paklausa: vietinis ir išvykstamasis turizmas (neįskaitomos 1 dieną trunkančios kelionės)C.1. Informacija, kuri turi būti perduodama valstybės mastuNB.Raidės AD reiškia, kad ši informacija turi būti siunčiama kiekvienais metais, o ne kas ketvirtį. Informacija apie įvairias turizmo sritis, kurios neprašoma pateikti, pažymėta raidėmis NR.Numeris | Kintamieji | Turizmo rūšys | Metų duomenys | Ketvirčio duomenys |Keturios ar daugiau nakvynių | Atostogos | Komandiruotės |C.1.1. | Informacija apie turizmo mastą | | | |C.1.1.1. | Turistų skaičius (turistaujantys asmenys) | Iš viso vietinisišvykstamasisvietinis ir išvykstamasis | | | |C.1.1.2. | Turistinių kelionių skaičius | Iš viso vietiniųišvykstamųjų:pasaulio geografinis suskirstymas (pagal valstybes) | | AD | AD |C.1.1.3. | Turistinių kelionių skaičius (pagal išvykimo mėnesį) | Kiekvieną kalendorinį mėnesį: iš visovietiniųišvykstamųjų | | | |C.1.1.4. | Turistų nakvynių skaičius | Iš viso vietiniųišvykstamųjų:pasaulio geografinis suskirstymas (pagal valstybes) | | AD | AD |C.1.2. | Informacija apie kelionių pobūdį | | | | |C.1.2.1. | Kelionės trukmė | Nakvynės: | | | |nuo 1 iki 3 | NR | | |4 ar daugiau nakvynių iš eilės | NR | | |nuo 4 iki 7 | | NR | NR |nuo 8 iki 14 | | NR | NR |nuo 15 iki 28 | | NR | NR |nuo 29 iki 91 | | NR | NR |nuo 92 iki 365 | | NR | NR |C.1.2.2. | Nakvynių kelionėje organizavimas | Tiesioginis apgyvendinimo paslaugų užsakymas per transporto/kelionių operatorių | | NR | NR |Kelionių agento, kelionių operatoriaus paslaugos: | | NR | NR |iš jų paslaugų paketas | | NR | NR |C.1.2.3. | Pagrindiniai keliavimo būdai | Oru | | NR | NR |Jūra | | NR | NR |Sausuma: | | NR | NR |geležinkeliu | | NR | NR |autobusu (reguliariaisiais reisais, turistiniu) | | NR | NR |asmeninėmis ir nuomuotomis transporto priemonėmis | | NR | NR |kitomis priemonėmis | | NR | NR |C.1.2.4. | Pagrindiniai turistų apgyvendinimo tipai: – vietinio turizmo – išvykstamojo turizmo | Viešbučiai ir panašios įmonės Kitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės: | | | || kempingai | | NR | NR || poilsio namai | | NR | NR || kitos kolektyvinio apgyvendinimo įmonės | | NR | NR || Specialaus apgyvendinimo įmonės Individualios turistų apgyvendinimo patalpos: | | | || nuomojamos patalpos | | NR | NR || antroji gyvenamoji vieta | | NR | NR || kitos individualios turistų apgyvendinimo patalpos | | NR | NR |C.1.3. | Turistų charakteristika | | | | |C.1.3.1. | Turistų skaičius | Pagal lytį: vyrųmoterų | | | |C.1.3.2. | Turistų skaičius | Pagal amžių: | | | |0–14 metų (pasirinktinai) | | NR | NR |15–24 metų | | NR | NR |25–44 metų | | NR | NR |45–64 metų | | NR | NR |65 metų ir vyresni | | NR | NR |C.1.4. | Duomenys apie turistų išlaidas | | | | |C.1.4.1. | Išlaidos turistinėms kelionėms (nacionaline valiuta): vietinėmsturistinėms kelionėms | Iš viso iš jų: kelionėms su paslaugų paketu | | NR | NR |SUSKIRSTYMAS PAGAL GEOGRAFINES TERITORIJASVISAS PASAULISVISA EUROPOS EKONOMINĖ ZONAVISA EUROPOS SĄJUNGA (15)BelgijaDanijaVokietijaGraikijaIspanijaPrancūzijaAirijaItalijaLiuksemburgasAustrijaNyderlandaiPortugalijaSuomijaŠvedijaJungtinė KaralystėVISA EUROPOS LAISVOSIOS PREKYBOS ZONA (EFTA)IslandijaNorvegijaŠveicarija (ir Lichtenšteinas)VISOS KITOS EUROPOS ŠALYS (IŠSKYRUS EFTA ŠALIS)Iš jų:TurkijaLenkijaČekijaSlovakijaVengrijaVISA AFRIKAŠIAURĖS AMERIKA:Jungtinės Amerikos ValstijosKanadaVISA PIETŲ IR VIDURIO AMERIKAVISA AZIJAIš jų:JaponijaAUSTRALIJA, OKEANIJA IR KITOS TERITORIJOSIš jų:AustralijaNaujoji ZelandijaNENURODYTOS VALSTYBĖS--------------------------------------------------


title: 1993 m. spalio 23 d. Tarybos direktyva 93/99/EEB dėl papildomų oficialios maisto produktų kontrolės priemonių

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0099

Oficialusis leidinys L 290 , 24/11/1993 p. 0014 - 0017 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 25 p. 0080  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 25 p. 0080

		Tarybos direktyva 93/99/EEB1993 m. spalio 23 d.dėl papildomų oficialios maisto produktų kontrolės priemoniųEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi būtina priimti vidaus rinkai taikomas priemones; kadangi vidaus rinka apima vidaus sienų neturinčią erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi prekyba maisto produktais užima svarbią vidaus rinkos dalį;kadangi dėl to būtina, kad 1989 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 89/397/EEB dėl oficialios maisto produktų kontrolės [4] būtų vienodai taikoma visose valstybėse narėse; kadangi ši direktyva nustato bendras oficialios maisto produktų kontrolės taisykles;kadangi reikia parengti papildomas taisykles Bendrijoje galiojančiai kontrolės tvarkai pagerinti;kadangi valstybės narės turėtų imtis būtinų veiksmų, užtikrinančių, kad kompetentingų institucijų personalas turėtų pakankamai techninių ir administracinių žinių;kadangi siekiant garantuoti bandymų duomenų kokybę reikėtų įdiegti kokybės standartų sistemą laboratorijose, kurioms valstybės narės pavedė vykdyti oficialią maisto produktų kontrolę; kadangi ši sistema turėtų atitikti bendrai pripažintas ir standartizuotas normas; kadangi, be to, būtina, kad ten, kur įmanoma, šios laboratorijos naudotų įteisintus analizės metodus;kadangi dėl prekybos maisto produktais tarp įvairių valstybių narių plėtros turi glaudžiau bendradarbiauti jų institucijos, vykdančios maisto produktų kontrolę;kadangi reikia priimti bendras Komisijos pareigūnų, kurie specializuojasi maisto produktų kontrolės srityje ir bendradarbiauja su tos pačios srities valstybių narių pareigūnais, veiklos taisykles, kad maisto produktų teisės aktai būtų taikomi vienodai;kadangi turėtų būti numatytos nuostatos, pagal kurias nacionalinės valdžios institucijos ir Komisija privalėtų teikti abipusę administracinę pagalbą, užtikrinančią tinkamą maisto produktų teisės aktų taikymą, ypač imantis prevencinių veiksmų ir nustatant pažeidimus ar įtariant, kad veikla pažeidžia nustatytas taisykles;kadangi, atsižvelgiant į informacijos, kuria keičiamasi pagal šią direktyvą, pobūdį jai turėtų būti taikomi komercinės ir profesinės paslapties reikalavimai;kadangi turėtų būti nustatyta glaudaus valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimo tvarka,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva papildo Direktyvą 89/397/EEB.2. Šioje direktyvoje taikomos Direktyvos 89/397/EEB 1 straipsnio 2, 3 ir 4 dalių nuostatos.2 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos turėtų arba galėtų gauti pakankamai aukštos kvalifikacijos patyrusių specialistų, ypač chemijos, maisto chemijos, veterinarinės medicinos, maisto mikrobiologijos, maisto higienos, maisto technologijos ir teisės srityje, kad patikrinimai, nurodyti Direktyvos 89/397/EEB 5 straipsnyje, būtų tinkamai atliekami.3 straipsnis1. Valstybės narės imasi visų reikalingų priemonių, būtinų užtikrinti, kad laboratorijos, nurodytos Direktyvos 89/397/EEB 7 straipsnyje, atitiktų bendruosius tyrimų laboratorijų veiklos kriterijus, nustatytus Europos standarte EN 45001, papildytame standartinėmis veiklos procedūromis ir atsitiktiniu jų reikalavimų atitikties auditu, atliekamu kokybės užtikrinimo ekspertų pagal OECD Geros laboratorinės praktikos 2 ir 7 principus, išdėstytus 1981 m. gegužės 12 d. OECD Tarybos sprendimo dėl bendro duomenų pripažinimo vertinant chemines medžiagas 2 priedo II skirsnyje.2. Vertindamos laboratorijas, kaip nurodyta Direktyvos 89/397/EEB 7 straipsnyje, valstybės narės:a) taiko kriterijus, nustatytus Europos standarte EN 45002;irb) reikalauja, kad prireikus būtų taikomos kvalifikacijos tikrinimo schemos.Laikoma, kad laboratorijos, atitinkančios vertinimo kriterijus, atitinka 1 dalyje minimus kriterijus.Laboratorijos, neatitinkančios vertinimo kriterijų, nelaikomos laboratorijomis, nurodytomis minėtos direktyvos 7 straipsnyje.3. Valstybės narės paskiria įstaigas, atsakingas už laboratorijų vertinimą, kaip nurodyta Direktyvos 89/397/EEB 7 straipsnyje. Tokios įstaigos atitinka bendrus laboratorijų akreditavimą atliekančioms institucijoms keliamus kriterijus, nurodytus Europos standarte EN 45003.4. Tyrimų laboratorijos, nurodytos šiame straipsnyje, gali būti akredituojamos ir vertinamos atliekant individualius ar grupinius bandymus. Bet kokie nukrypimai nuo standartų, nurodytų 1, 2 ir 3 dalyse, tvirtinami 8 straipsnyje nurodyta tvarka.4 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad analizės metodų, kuriuos vykdydamos oficialią kontrolę taiko laboratorijos, nurodytos Direktyvos 89/397/EEB 7 straipsnyje, įteisinimas, jei įmanoma, atitiktų 1985 m. gruodžio 23 d. Tarybos direktyvos 85/591/EEB dėl Bendrijos mėginių ėmimo ir analizės metodų įvedimo vykdant žmonėms vartoti skirtų maisto produktų monitoringą [5] priedo 1 ir 2 dalių nuostatas.5 straipsnis1. Komisija paskiria konkrečius pareigūnus, įgaliotus bendradarbiauti su valstybių narių kompetentingomis institucijomis kontroliuojant ir vertinant, ar kontrolės sistemos, kurias taiko ir vykdo valstybių narių institucijos, yra lygiavertės ir veiksmingos. Komisija siunčia tokioms valstybėms narėms reguliarius pranešimus apie jos paskirtų pareigūnų darbą.Komisija užtikrina, kad šie pareigūnai būtų tinkamos kvalifikacijos, turėtų pakankamai žinių ir patirties šiam darbui atlikti; išsamios taikymo taisyklės gali būti priimamos 8 straipsnyje nustatyta tvarka.Valstybių narių kompetentingos institucijos bendradarbiauja su Komisijos paskirtais pareigūnais ir teikia jiems visokeriopą pagalbą, kad jie galėtų atlikti savo pareigas.2. Pareigoms, nurodytoms 1 dalyje, vykdyti valstybės narės leidžia Komisijos paskirtiems pareigūnams dalyvauti savo kompetentingų institucijų pareigūnų veikloje, numatytoje Direktyvos 89/397/EEB 5 straipsnyje. Bet kuriuo atveju, valstybės narės kompetentingos institucijos pareigūnai yra atsakingi už vykdomą kontrolę. Komisija, prieš pradėdama numatytą kontrolę, apie ją praneša valstybėms narėms ne vėliau nei prieš penkias darbo dienas. Po kiekvieno patikrinimo, numatyto šioje dalyje, Komisija siunčia savo paskirtų pareigūnų darbo ataskaitą atitinkamoms valstybėms narėms.Šioje dalyje nurodytai kontrolei vykdyti Komisijos paskirti pareigūnai pateikia raštišką leidimą, kuriame būtų nurodoma jų asmens tapatybė ir statusas.Komisijos paskirti pareigūnai laikosi valstybių narių kompetentingų institucijų pareigūnams privalomų taisyklių ir praktikos.3. Komisija valstybėms narėms ir Europos Parlamentui pateikia metinį pranešimą apie šio straipsnio įgyvendinimą.6 straipsnis1. Valstybių narių kompetentingos institucijos viena kitai teikia administracinę pagalbą vykdant visas su teisinėmis nuostatomis ir kokybės standartais, taikomais maisto produktams, susijusios priežiūros procedūras bei imantis procesinių veiksmų dėl maisto produktų teisės aktų pažeidimų.2. Siekdama palengvinti administracinės pagalbos teikimą, kiekviena valstybė narė paskiria vieną susižinojimo tarnybą. Tai – tarnyba, kurią valstybė narė atitinkamai paskiria bendradarbiauti su kitų valstybių narių susižinojimo tarnybomis. Tokių tarnybų vaidmuo yra pagalbos ir ryšių koordinavimas, ypač administracinės pagalbos prašymų priėmimas ir perdavimas.3. Valstybės narės praneša Komisijai visas reikiamus duomenis apie paskirtą susižinojimo tarnybą. Paskirtų susižinojimo tarnybų sąrašas ir kiti susiję duomenys skelbiami Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje.4. Gavusi pagrįstą prašymą, atitinkama tarnyba turi užtikrinti, kad prašančiajai tarnybai būtų pateikta visa būtina informacija, išskyrus tą, kuri negali būti pateikta, nes ji yra reikalinga procesiniams veiksmams, kuri sudarytų sąlygas tai tarnybai garantuoti teisinių nuostatų ir kokybės standartų, taikomų maisto produktams laikymąsi pagal jos jurisdikciją.5. Informacija ir dokumentai, numatyti 4 dalyje, nedelsiant išsiunčiami atitinkamai per susižinojimo tarnybą arba tiesiogiai. Kai negalima išsiųsti dokumentų originalų, gali būti pateikiamos jų kopijos.6. Kai keičiantis informacija paaiškėja, kad galėjo būti nesilaikoma Bendrijos teisės aktų ar taisyklių arba nacionalinių informaciją gaunančios ar ją siunčiančios valstybės narės teisės aktų, kompetentinga valstybės narės, kurios teritorijoje padarytas toks įtariamas neatitikimas, institucija laiku praneša kitos valstybės narės kompetentingai institucijai- apie veiksmus, kurių galėjo būti imtasi dėl įtariamo neatitikimo, ir- apie veiksmus, kurių buvo imtasi, įskaitant prevencinius veiksmus, kad įtariamas neatitikimas nebepasikartotų.Pranešimo kopija gali būti išsiųsta Komisijai siunčiančios arba gaunančios informaciją valstybės narės iniciatyva.7. Šis straipsnis taikomas nepažeidžiant 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos sprendimo 89/45/EEB dėl pavojų, kylančių vartojant vartojimo prekes [6], ir Tarybos direktyvos 92/59/EEB dėl bendros produktų saugos [7].7 straipsnis1. Informaciją, bet kokia forma perduotą pagal šios direktyvos 6 straipsnį, saugo profesinė paslaptis. Baudžiamosiose bylose tokia informacija galima naudotis tik gavus išankstinį ją siunčiančios valstybės narės sutikimą pagal tarptautines konvencijas ir sutartis dėl savitarpio teisinės pagalbos baudžiamosiose bylose, galiojančias toms valstybėms narėms, kurios yra jas pasirašiusios.2. Tais atvejais, kai valstybėse narėse taikomos taisyklės, leidžiančios asmenims laisvai naudotis kompetentingų institucijų turima informacija, apie jas turi būti pranešta kreipiantis į kitą valstybę narę arba, jei nesikreipiama, keičiantis informacija. Jei informaciją siunčianti valstybė narė nurodo, kad toje informacijoje yra profesinių ar komercinių paslapčių, informaciją gaunanti valstybė narė užtikrina, kad ši informacija nebus skelbiama plačiau, negu numatyta 1 dalyje. Jeigu informaciją gaunanti valstybė narė negali apriboti informacijos skelbimo, tai neprieštarauja šios direktyvos sąlygoms, jei siunčianti valstybė narė tokios informacijos nepateikia.3. Bet koks atsisakymas pateikti informaciją pagal šio straipsnio nuostatas privalo būti pagrįstas.8 straipsnis1. Jeigu taikoma šiame straipsnyje nurodyta tvarka, Komisijai padeda Maisto produktų nuolatinis komitetas (toliau – Komitetas), įsteigtas Sprendimu 69/414/EEB [8].2. Pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu klausimą perduoda svarstyti Komitetui.3. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.4. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę.b) Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.9 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie:- įsigalioję iki 1995 m. gegužės 1 d., įgyvendina šią direktyvą, išskyrus 3 straipsnį,- įsigalioję iki 1998 m. lapkričio 1 d., įgyvendina šios direktyvos 3 straipsnį.Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.10 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1993 m. spalio 29 d.Komisijos varduPirmininkasR. Urbain[1] OL C 51, 1992 2 26, p. 20.[2] OL C 337, 1992 12 21, p. 143 ir 1993 m. spalio 27 d. sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 332, 1992 12 16, p. 5.[4] OL L 186, 1989 6 30, p. 23.[5] OL L 372, 1995 12 31, p. 50.[6] OL L 17, 1989 1 21, p. 51. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 90/352/EEB (OL L 173, 1990 7 6, p. 49).[7] OL L 228, 1992 8 11, p. 24.[8] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.--------------------------------------------------