title: 1978 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ratų apsaugos priemones, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31978L0549

Oficialusis leidinys L 168 , 26/06/1978 p. 0045 - 0050 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 8 p. 0145  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 7 p. 0130  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 8 p. 0145  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 8 p. 0195  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 8 p. 0195

		Tarybos direktyva1978 m. birželio 12 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ratų apsaugos priemones, suderinimo(78/549/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos motorinės transporto priemonės privalo atitikti pagal nacionalinės teisės normas, inter alia, siejasi su motorinių transporto priemonių ratų apsaugos priemonėmis;kadangi šie reikalavimai pavienėse valstybėse narėse skiriasi; kadangi dėl to būtina, kad visos valstybės narės arba papildytų, arba vietoje galiojančių jose nuostatų priimtų vienodus reikalavimus ypač siekdamos, kad EEB tipo patvirtinimo tvarka, kuri buvo svarstoma 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą [3], suderinimo su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/547/EEB [4], galėtų būti taikoma kiekvienam transporto priemonės tipui;kadangi nacionalinių įstatymų, susijusių su motorinėmis transporto priemonėmis, suderinimas apima abipusį kiekvienos valstybės narės pagal bendruosius reikalavimus padarytų patikrų pripažinimą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje "transporto priemonė" – tai kiekviena skirta naudoti kelyje M1 kategorijos (kaip apibrėžta Direktyvos 70/156/EEB I priede), turinti bent 4 ratus motorinė transporto priemonė, kurios maksimalus projektinis greitis viršija 25 km/h.2 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti transporto priemonei suteikti EEB tipo patvirtinimą arba nacionalinį tipo patvirtinimą dėl priežasčių, susijusių su ratų apsaugos priemonėmis, jeigu jie atitinka I priede nustatytus reikalavimus.3 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti arba uždrausti parduoti, registruoti, pradėti eksploatuoti ar naudoti kokios nors transporto priemonės dėl priežasčių, susijusių su ratų apsaugos priemonėmis, jeigu jie atitinka I priede nustatytus reikalavimus.4 straipsnisVisi būtini pakeitimai, kad priedų nuostatos būtų sutvarkytos taip, jog būtų atsižvelgta į technikos pažangą, priimami pagal Direktyvos 70/156/EEB 13 straipsnyje nustatytą tvarką.5 straipsnis1. Valstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinių įstatymų nuostatų tekstai būtų perduoti Komisijai.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1978 m. birželio 12 d.Tarybos varduPirmininkasK. Olesen[1] OL C 118, 1977 5 16, p. 29.[2] OL C 114, 1977 5 11, p. 6.[3] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[4] OL L 168, 1978 6 26, p. 39.--------------------------------------------------I PRIEDAS1. BENDRI REIKALAVIMAI1.1. Motorinė transporto priemonė turi turėti ratų apsaugos priemones (kėbulo dalis, sparnus ir t. t.).1.2. Ratų apsaugos priemonės turi būti suprojektuotos taip, kad kiti kelių eismo dalyviai, kiek galima, būtų apsaugoti nuo išmetamų akmenų, purvo, ledo, sniego bei vandens ir kad tiems kelių eismo dalyviams būtų sumažinti pavojai, kylantys jiems prisilietus prie besisukančių ratų.2. SPECIALŪS REIKALAVIMAI2.1. Parengtos eksploatuoti transporto priemonės (žr. Direktyvos 70/156/EEB I priedo 2.6 punktą), kai transporto priemonės ratai yra lygiagretūs su išilgine jos ašimi, ratų apsaugos turi atitikti toliau pateiktus reikalavimus:2.1.1. Nuo ratų centro 30° kampu į priekį ir 50° kampu atgal (žr. 1 paveikslą) radialiosiomis plokštumomis suformuotoje dalyje gabaritinis rato apsaugos plotis (q), pagal gamintojo nurodytąsias ir pateiktąsias II priede nurodytame liudijime tolimiausias padangos/rato mazgo iškyšas, turi būti bent pakankamas, kad būtų uždengtas visas padangos plotis (b). Jei tai yra sudvejinti ratai, atsižvelgiama į bendrą dviejų padangų plotį (t).2.1.1.1. Nustatant 2.1.1 punkte nurodytus pločius, padangos šonuose esančių ženklinimo etikečių (ženklų) ir apdailos detalių, apsauginių juostų arba briaunų nepaisoma.2.1.2. Galinė rato apsaugų dalis neturi baigtis virš horizontalios plokštumos, esančios 150 mm virš ratų sukimosi ašies (išmatuotos rato centre) ir, be to, rato apsaugos krašto kirtimosi su ta plokštuma vieta (taškas A, 1 paveikslas) turi būti ne vidurinėje išilginėje padangos plokštumoje arba, jei tai yra sudvejinti ratai, ne kraštinės padangos vidurinėje išilginėje plokštumoje.2.1.3. Ratų apsaugos priemonių apybrėža yra tokia, kad tos apsaugos priemonės būtų kuo arčiau padangos; ypač 2.1.1 punkte nurodytomis radialiosiomis plokštumomis suformuotoje dalyje ratų apsaugos priemonės atitinka tokius reikalavimus:2.1.3.1. vertikalioje padangos ašies plokštumoje esančios ratų apsaugos priemonių iškyšos storis (p), išmatuotas padangos centrą kertančioje vertikalioje išilginėje plokštumoje, turi būti bent 30 mm. Tą plotį (p) 2.1.1 punkte nurodytose radialiosiose plokštumose palaipsniui galima mažinti iki nulio;2.1.3.2. atstumas (c) tarp apatinių ratų apsaugos priemonių kraštų ir ratų centrą kertančios ašies neturi būti didesnis kaip 2r, r – statinis padangos spindulys.2.1.4. Jei tai yra transporto priemonės, kurių pakabos aukštį galima reguliuoti, minėto reikalavimo turi būti laikomasi tada, kai transporto priemonė yra įprastoje eksploatavimo padėtyje, kurią yra nurodęs jos gamintojas.2.2. Ratų apsaugos priemonės gali būti sudarytos iš keleto sudėtinių dalių, jeigu juos surinkus tarp atskirų sudėtinių dalių arba tose sudėtinėse dalyse nėra tarpelių.2.3. Ratų apsaugos priemonės turi būti stipriai pritvirtintos. Tačiau jas kaip vientisą sudėtinę dalį arba dalimis gali būti įmanoma nuimti.3. GRANDINIŲ NAUDOJIMAS3.1. Gamintojas turi patvirtinti, kad transporto priemonė suprojektuota taip, jog su bent vieno tipo padangomis, dėl kurių suteiktas patvirtinimas, kad jos tinkamos naudoti su to tipo transporto priemonės varančiaisiais ratais, būtų galima naudoti bent vieno tipo rato grandinę. Vieną su transporto priemone tinkamą naudoti grandinės/padangos derinį turi nustatyti gamintojas ir nurodyti II priede pateikto liudijimo 5.1 punkte.4. PARAIŠKA PATVIRTINTI EEB SUDĖTINĖS DALIES TIPĄ4.1. Paraišką patvirtinti EEB sudėtinės dalies tipą, atsižvelgiant į ratų apsaugos priemones, turi įteikti transporto priemonės gamintojas arba įgaliotasis jo atstovas.4.2. Su paraiška turi būti įteikta po 3 toliau nurodytų dokumentų egzempliorius ir nurodoma tokia informacija:4.2.1. — išsamus transporto priemonės tipo aprašas pagal ratų apsaugas; ir4.2.2. — detalieji ratų apsaugos priemonių brėžiniai, kuriuose nurodyta tų apsaugos priemonių vieta transporto priemonėje.4.3. Už sudėtinės dalies tipo patvirtinimo bandymų darymą atsakingai techninei tarnybai turi būti pristatyta tipo, kuris turi būti patvirtintas, reikalavimus atitinkanti pavyzdinė transporto priemonė.+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PRIEDASPAVYZDYS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 1991 m. gruodžio 11 d. Tarybos Direktyva iš dalies keičianti Direktyvą 72/462/EEB dėl sveikatos ir veterinarinio patikrinimo problemų importuojant galvijus, avis ir ožkas, kiaules bei šviežią mėsą ir mėsos produktus iš trečiųjų šalių

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0688

Oficialusis leidinys L 377 , 31/12/1991 p. 0018 - 0019 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 40 p. 0044  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 40 p. 0044

		Tarybos Direktyva1991 m. gruodžio 11 d.iš dalies keičianti Direktyvą 72/462/EEB dėl sveikatos ir veterinarinio patikrinimo problemų importuojant galvijus, avis ir ožkas, kiaules bei šviežią mėsą ir mėsos produktus iš trečiųjų šalių(91/688/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Direktyvoje 72/462/EEB [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/266/EEB [5], visų pirma apibrėžtos sąlygos, susijusios su klasikiniu kiaulių maru, kurių turi būti laikomasi importuojant gyvas kiaules, šviežią kiaulieną ir mėsos produktus iš trečiųjų šalių;kadangi atsižvelgiant į tai, kad sveikatos būklės padėtis Bendrijoje dėl klasikinio kiaulių maro pagerėjo ir sistemingai taikoma vakcinacija nuo šios ligos nebuvo nutraukta, tikslinga iš dalies pakeisti gyvų kiaulių, šviežios kiaulienos ir kiaulienos produktų importui nustatytus reikalavimus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 72/462/EEB iš dalies keičiama taip:1) į 6 straipsnį įrašomos šios dalys:"4. Klasikinio kiaulių maro atžvilgiu kiaulės turi būti iš trečiosios šalies:- kurioje mažiausiai 12 mėnesių nebuvo klasikinio kiaulių maro,- pastaraisiais 12 mėnesių nebuvo leidžiama vykdyti vakcinacijos,- kuri neleidžia į savo teritoriją įvežti kiaulių, nuo kurių vakcinacijos praėję mažiau kaip 12 mėnesių.5. Nukrypstant nuo 4 dalies ir laikantis 29 straipsnyje nustatytos tvarkos gali būti leista importuoti kiaules, vežamas iš kurios nors tokios trečiosios šalies dalies, jeigu vakcinacija nuo klasikinio kiaulių maro yra uždrausta visoje tos šalies teritorijoje ir jeigu toji trečiosios šalies teritorijos dalis atitinka 4 dalyje nustatytas sąlygas.6. Nukrypstant nuo 4 dalies, kilus klasikiniam kiaulių marui trečiojoje šalyje, kuri atitinka 4 dalies reikalavimus, 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta 4 dalies pirmojoje įtraukoje minimą 12 mėnesių laikotarpį sumažinti iki šešių mėnesių, jeigu:a) protrūkis arba keletas epizootiniu atžvilgiu susijusių protrūkių kyla geografiniu požiūriu ribotoje teritorijoje, irb) toks protrūkis arba protrūkiai buvo likviduoti per tris mėnesius ir netaikant vakcinacijos.";2) 14 straipsnio 2 dalyje įrašoma tokia pastraipa:"c) kuriose klasikinio kiaulių maro nebuvo nustatyta mažiausiai 12 mėnesių, nuo kiaulių maro vakcinuoti neleista pastaruosius 12 mėnesių ir pastaruosius 12 mėnesių kiaulės nebuvo vakcinuotos nuo kiaulių klasikinio maro.";3) į 15 straipsnį įrašomas šis sakinys:"29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti leista nukrypti nuo 14 straipsnio 2 dalies c punkto."2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1992 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybėms narėms priimant šias nuostatas, jose daroma nuoroda į šią direktyvą arba tokia nuoroda yra daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1991 m. gruodžio 11 d.Tarybos varduPirmininkasP. Bukman[1] OL C 226, 1991 8 31, p. 21.[2] OL C 326, 1991 12 16.[3] 1991 m. lapkričio 28 d. pareikšta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[4] OL L 302, 1972 12 31, p. 28.[5] OL L 134, 1991 5 29, p. 45.--------------------------------------------------


title: 2002 m. gegužės 7 d. Tarybos direktyva 2002/38/EB iš dalies keičianti ir laikinai iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB dėl pridėtinės vertės mokesčio priemonių taikomų radijo ir televizijos transliacijų paslaugoms ir tam tikroms elektroninėmis priemonėmis teikiamoms paslaugoms

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0038

Oficialusis leidinys L 128 , 15/05/2002 p. 0041 - 0044

		Tarybos direktyva 2002/38/EB2002 m. gegužės 7 d.iš dalies keičianti ir laikinai iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB dėl pridėtinės vertės mokesčio priemonių taikomų radijo ir televizijos transliacijų paslaugoms ir tam tikroms elektroninėmis priemonėmis teikiamoms paslaugomsEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi:(1) Šiuo metu radijo ir televizijos transliacijų paslaugoms ir elektroninėmis priemonėmis teikiamoms paslaugoms taikomos taisyklės dėl PVM pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo – bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas apskaičiavimo pagrindas [4] 9 straipsnį, yra nepakankamos apmokestinant tokias paslaugas suvartotas Bendrijoje ir siekiant išvengti konkurencijos iškraipymų šioje srityje.(2) Kad vidaus rinka tinkamai funkcionuotų, tokie iškraipymai turėtų būti pašalinti ir šiai veiklos rūšiai įdiegtos naujos suderintos taisyklės. Reikėtų imtis priemonių užtikrinančių, kad tokios paslaugos, kai jos teikiamos už mokestį ir kai jomis naudojasi Bendrijoje įsisteigę klientai, būtų apmokestinamos Bendrijoje, ir būtų neapmokestinamos, jei paslaugomis naudojamasi už Bendrijos ribų.(3) Tuo tikslu, radijo ir televizijos transliacijų paslaugos ir elektroninėmis priemonėmis teikiamos paslaugos, teikiamos iš trečiųjų šalių asmenims įsisteigusiems Bendrijoje arba iš Bendrijos trečiosiose šalyse įsisteigusiems gavėjams, turėtų būti apmokestinamos paslaugų gavimo vietoje.(4) Tam, kad būtų apibrėžtos elektroninėmis priemonėmis teikiamos paslaugos, tokių paslaugų pavyzdžiai turėtų būti įtraukti į šios direktyvos priedą.(5) Tam, kad paslaugas elektroninėmis priemonėmis teikiantiems operatoriams, kurie nėra įsisteigę Bendrijoje ir kurių nereikia identifikuoti mokesčių mokėjimo tikslais, būtų lengviau laikytis mokesčių prievolių, turėtų būti parengta speciali schema. Taikant šią schemą, bet kuris operatorius teikiantis tokias paslaugas elektroninėmis priemonėmis neapmokestinamiesiems asmenims Bendrijoje, gali, jei jis nėra kitaip identifikuotas mokesčių mokėjimo tikslais Bendrijoje, pasirinkti identifikavimą vienoje valstybėje narėje.(6) Neįsisteigęs operatorius, pageidaujantis naudotis specialia schema, turėtų atitikti joje išdėstytus reikalavimus bei atitinkamas nuostatas, galiojančias valstybėse narėse, kuriose vartojamos paslaugos.(7) Susiklosčius tam tikroms sąlygoms, identifikavimo valstybė narė privalo turėti galimybę pašalinti neįsisteigusį operatorių iš specialios schemos.(8) Jei neįsisteigęs operatorius pasirenka specialią schemą, bet kokį pirkimo pridėtinės vertės mokestį, kurį jis sumokėjo už savo apmokestinamoje veikloje naudojamas prekes ir paslaugas, kurioms taikoma speciali schema, turėtų grąžinti valstybė narė, kurioje buvo sumokėtas pirkimo pridėtinės vertės mokestis remiantis susitarimu, išdėstytu 1986 m. lapkričio 17 d. Tryliktoje Tarybos direktyvoje 86/560/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo – pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, tvarkos [5]. Papildomi apribojimai dėl mokesčio grąžinimo, nustatyti tos pačios direktyvos 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse ir 4 straipsnio 2 dalyje, netaikomi.(9) Vadovaujantis sąlygomis, kurias jie nustato, valstybės narės turėtų leisti rengti tam tikras ataskaitas ir mokesčių deklaracijas elektroninėmis priemonėmis, o taip pat gali reikalauti, kad būtų naudojamos elektroninės priemonės.(10) Tos nuostatos, kurios susijusios su elektroniniu mokesčių deklaracijų ir ataskaitų įdiegimu turėtų būti priimtos nuolatiniam naudojimui. Visas kitas nuostatas pageidautina priimti laikinam trijų metų laikotarpiui, kuris dėl praktinių priežasčių gali būti pratęstas, bet turėtų, bet kuriuo atveju, vadovaujantis patirtimi, būti peržiūrimas kas treji metai, pradedant nuo 2003 m. liepos 1 d.(11) Atsižvelgiant į tai, Direktyva 77/388/EEB turėtų būti pakeista,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 77/388/EEB laikinai pakeičiama taip:1. 9 straipsnyje:a) 2 dalies e punkte kablelis pakeičiamas tašku ir pridedamos toliau išvardytos įtraukos:"— radijo irtelevizijos transliacijų paslaugos,— elektroninėmis priemonėmis teikiamos paslaugos, inter alia, tos, kurios apibūdintos L priede."b) 2 dalyje, pridedamas toks punktas:"f) vieta, kurioje paslaugas, nurodytas paskutinėje e punkto įtraukoje, neapmokestinamiesiems asmenims, įsisteigusiems, turintiems nuolatinį adresą ar paprastai gyvenantiems valstybėje narėje, teikia apmokestinamasis asmuo, įsteigęs savo verslą arba turintis nuolatinę įmonę, iš kurios teikia paslaugas už Bendrijos ribų, arba, nesant tokios verslo vietos ar nuolatinės įmonės, vieta, kur jis turi nuolatinį adresą arba kur paprastai gyvena už Bendrijos ribų, yra vieta, kurioje neapmokestinamasis asmuo yra įsisteigęs, turi nuolatinį adresą ar paprastai gyvena."c) 3 dalyje įžanginė frazė pakeičiama taip:"3 Kad būtų išvengta dvigubo apmokestinimo, neapmokestinimo ar konkurencijos iškraipymo, valstybės narės gali 2 dalies e punkte nurodytų paslaugų teikimo atžvilgiu, išskyrus paslaugas, nurodytas paskutinėje įtraukoje, kai jos teikiamos neapmokestinamiesiems asmenims, taip pat ir transporto priemonių nuomos atveju, laikyti, kad:"d) 4 dalis pakeičiama taip:"4. Kai telekomunikacijų paslaugas ir radijo bei televizijos transliacijų paslaugas nurodytas 2 dalies e punkte neapmokestinamiesiems asmenims, įsisteigusiems, turintiems nuolatinį adresą ar paprastai gyvenantiems valstybėje narėje, teikia apmokestinamasis asmuo, įsteigęs savo verslą arba turintis nuolatinę įmonę, iš kurios teikia paslaugas už Bendrijos ribų, arba, nesant tokios verslo vietos ar nuolatinės įmonės, vieta, kur jis turi nuolatinį adresą arba kur paprastai gyvena už Bendrijos ribų, valstybės narės vadovaujasi 3 dalies b punktu."2. 12 straipsnio 3 dalies a punktas papildomas ketvirtu papunkčiu:"Trečiasis papunktis netaikomas paslaugoms, nurodytoms paskutinėje 9 straipsnio 2 dalies e punkto įtraukoje."3. Papildomai įtraukiamas toks straipsnis:"26c straipsnisSpeciali schema neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems elektronines paslaugas neapmokestinamiesiems asmenimsA. ApibrėžimaiNepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, šiame straipsnyje taikomi tokie apibrėžimai:a) "neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo" – tai apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsteigęs verslo ir neturi nuolatinės įmonės Bendrijos teritorijoje ir kuriam pagal 22 straipsnį neprivaloma identifikuotis mokesčių mokėjimo tikslu;b) "elektorinės paslaugos" arba "elektroninėmis priemonėmis teikiamos paslaugos" – tai paslaugos, nurodytos paskutinėje 9 straipsnio 2 dalies e punkto įtraukoje;c) "identifikavimo valstybė narė" – tai valstybė narė, kurią neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo pasirenka kontaktuoti deklaruojant, kada pagal šio straipsnio nuostatas prasideda jo, kaip apmokestinamojo asmens, veikla Bendrijos teritorijoje;d) "vartojimo valstybė narė" – tai valstybė narė laikoma valstybe nare, kurioje teikiamos elektroninės paslaugos pagal 9 straipsnio 2 dalies f punktą;e) "pridėtinės vertės mokesčio deklaracija" – tai ataskaita, kurioje patiekiama informacija, pagal kurią nustatoma mokesčio suma, atskaitytina kiekvienoje valstybėje narėje.B. Speciali schema elektorinėmis priemonėmis teikiamoms paslaugoms1. Valstybės narės leidžia neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui teikiančiam elektronines paslaugas neapmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs arba turi nuolatinį adresą arba nuolatos gyvena valstybėje narėje, naudotis specialia schema laikantis toliau išvardytų nuostatų. Ši speciali schema taikoma visoms šioms Bendrijoje teikiamoms paslaugoms.2. Neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo praneša identifikavimo valstybei narei, kada jo, kaip apmokestinamojo asmens, veikla prasideda, baigiasi ar pasikeičia taip, kad jai nebegalima taikyti specialios schemos. Toks pranešimas perduodamas elektroninėmis priemonėmis.Pranešime, kurį identifikavimo valstybė narė gauna iš neįsisteigusio apmokestinamojo asmens kai prasideda jo apmokestinamoji veikla, turi būti nurodyta identifikavimui reikalinga informacija: vardas, pavardė, pašto adresas, elektroninis adresas, nurodant ir interneto svetaines, nacionalinis mokesčio mokėtojo numeris, jei yra, ir patvirtinimas, kad asmuo pridėtinės vertės mokesčio mokėjimo tikslu neidentifikuotas Bendrijoje. Neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo praneša identifikavimo valstybei narei apie bet kokius pasikeitimus pateiktoje informacijoje.3. Identifikavimo valstybė narė identifikuoja neįsisteigusį apmokestinamąjį asmenį suteikdama jam individualų numerį. Remiantis šiam identifikavimui naudojama informacija, vartojimo valstybės narės gali vadovautis savo identifikavimo sistema.Identifikavimo valstybė narė elektroninėmis priemonėmis praneša neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui apie jam paskirtą identifikavimo numerį.4. Identifikavimo valstybė narė išbraukia neįsisteigusį apmokestinamąjį asmenį iš identifikacijos registro, jeigu:a) jis praneša, kad nebeteikia elektroninių paslaugų, arbab) galima manyti, kad baigėsi jo apmokestinama veikla, arbac) jis nebevykdo reikalavimų, būtinų leidimui naudoti specialią schemą, arbad) jis nuolat nesilaiko taisyklių susijusių su specialia schema.5. Neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo elektroninėmis priemonėmis pateikia identifikavimo valstybei narei kiekvieno kalendorinio ketvirčio pridėtinės vertės mokesčio deklaraciją, nepriklausomai nuo to, ar jis teikė elektronines paslaugas, ar ne. Deklaracija pateikiama per 20 dienų pasibaigus deklaracijai taikomam atsiskaitymo laikotarpiui.Pridėtinės vertės mokesčio deklaracijoje nurodomas identifikacijos numeris ir bendra elektroninių paslaugų teikimo vertė ataskaitiniu laikotarpiu atėmus pridėtinės vertės mokestį, o taip pat bendra atitinkamo mokesčio suma pagal kiekvieną vartojimo valstybę narę, kur suėjo mokesčio mokėjimo terminas. Taip pat nurodomas taikomo mokesčio tarifas ir bendra mokėtino mokesčio suma.6. Pridėtinės vertės mokesčio deklaracija parengiama eurais. Valstybės narės, kurios neįsivedė euro, gali reikalauti, kad mokesčių deklaracija būtų parengta jų nacionaline valiuta. Jei už teikiamas paslaugas buvo atsiskaitoma kitomis valiutomis, pildant pridėtinės vertės mokesčio deklaraciją naudojamas keitimo kursas, nustatytas paskutinei ataskaitinio laikotarpio datai. Valiutos keitimas atliekamas pagal tos dienos Europos centrinio banko paskelbtą valiutos keitimo kursą, o jei tą dieną kursas neskelbiamas, tuomet pagal ateinančios dienos paskelbtą keitimo kursą.7. Neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo pateikdamas deklaraciją moka pridėtinės vertės mokestį. Mokestis pervedamas į identifikacijos valstybės narės nurodytą banko sąskaitą eurais. Valstybės narės, kurios neįsivedė euro, gali reikalauti, kad mokestis būtų pervestas į banko sąskaitą jų valiuta.8. Nepaisant Direktyvos 86/560/EEB 1 straipsnio 1 dalies, neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo naudodamasis šia specialia schema, vietoj to, kad darytų atskaitymus pagal šios direktyvos 17 straipsnio 2 dalį, susigrąžina dalį išskaitytų mokesčių pagal Direktyvą 86/560/EEB. Direktyvos 86/560/EEB 2 straipsnio 2 ir 3 dalys bei 4 straipsnio 2 dalis netaikomos išskaitytų mokesčių, susijusių su teikiamomis elektroninėmis paslaugomis, kurioms taikoma ši speciali schema, susigrąžinimui.9. Neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo pakankamai smulkiai registruoja sandorius, kuriems taikoma ši speciali schema, kad vartojančios valstybės narės mokesčių administratorius galėtų nustatyti, kad pridėtinės vertės mokesčio deklaracija, nurodyta 5 šio straipsnio dalyje, yra teisinga. Duomenys, pagal identifikacijos valstybės narės ir vartojimo valstybės narės pageidavimą, turėtų būti prieinami elektroniniu būdu. Duomenys saugomi 10 metų, pradedant skaičiuoti nuo metų, kai buvo įvykdytas sandoris, pabaigos.10. 21 straipsnio 2 dalies b punktas netaikomas neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, kurie pasirinko šią specialią schemą."2 straipsnis22 straipsnis, esantis Direktyvos 77/388/EEB 28h straipsnyje, iš dalies keičiamas taip:1. 1 dalies a punktas pakeičiamas taip:"a) Kiekvienas apmokestinamasis asmuo turi deklaruoti, kada jo, kaip apmokestinamojo asmens, veikla prasideda, pasikeičia ar baigiasi. Valstybės narės, pagal savo nustatytas sąlygas, leidžia apmokestinamajam asmeniui pateikti tokias deklaracijas elektroninėmis priemonėmis bei gali reikalauti, kad būtų naudojamos elektroninės priemonės."2. 4 dalies a punktas pakeičiamas taip:"a) Kiekvienas apmokestinamasis asmuo turi pateikti mokesčio deklaraciją per tokį laikotarpį, kokį nustato kiekviena valstybė narė. Šis laikotarpis negali būti ilgesnis kaip du mėnesiai po kiekvieno mokestinio laikotarpio pabaigos. Valstybės narės gali nustatyti mėnesio, dviejų mėnesių ar ketvirčio mokestinį laikotarpį. Tačiau valstybės narės gali nustatyti ir kitokius laikotarpius su sąlyga, kad jie nebus ilgesni kaip vieneri metai. Valstybės narės, pagal savo nustatytas sąlygas, leidžia apmokestinamajam asmeniui pateikti tokias deklaracijas elektroninėmis priemonėmis bei gali reikalauti, kad būtų naudojamos elektroninės priemonės."3. 6 dalies a punktas pakeičiamas taip:"a) Valstybės narės gali reikalauti, kad apmokestinamasis asmuo pateiktų ataskaitą, kurioje pateiktų informaciją, nurodytą 4 dalyje, susijusią su visais praėjusiais metais įvykdytais sandoriais. Šioje ataskaitoje turi būti visa informacija, reikalinga bet kokiam tikslinimui atlikti. Valstybės narės, pagal savo nustatytas sąlygas, leidžia apmokestinamajam asmeniui pateikti tokias deklaracijas elektroninėmis priemonėmis bei gali reikalauti, kad būtų naudojamos elektroninės priemonės."4. 6 dalies b punkto antroji pastraipa pakeičiama taip:"Sumuojančioji ataskaita parengiama už kiekvieną kalendorinį ketvirtį tokiais terminais ir tvarka, kokius nustato valstybės narės, kurios imasi priemonių, kad būtų laikomasi administracinio bendradarbiavimo dėl netiesioginio apmokestinimo nuostatų. Valstybės narės, pagal savo nustatytas sąlygas, leidžia apmokestinamajam asmeniui pateikti tokias deklaracija elektroninėmis priemonėmis bei gali reikalauti, kad būtų naudojamos elektroninės priemonės."3 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2003 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.4 straipsnis1 straipsnis taikomas trejų metų laikotarpis, pradedant nuo 2003 m. liepos 1 d.5 straipsnisTaryba, vadovaudamasi Komisijos ataskaita, iki 2006 m. birželio 30 d. peržiūri šios direktyvos 1 straipsnio nuostatas ir, vadovaudamasi Sutarties 93 straipsniu, įgyvendina priemones atitinkamiems elektoriniams mechanizmams, taikydama nediskriminacinius mokesčius, deklaracijas, mokesčių pajamų surinkimą ir paskirstymą elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms, apmokestintoms jų vartojimo vietoje arba, jei būtina dėl praktinių priežasčių, Komisijos pasiūlymu vieningai pratęsia 4 straipsnyje paminėtą laikotarpį.6 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.7 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2002 m. gegužės 7 d.Tarybos varduPirmininkasR. De Rato Y Figaredo[1] OL C 337 E, 2000 11 28, p. 65.[2] OL C 232, 2001 8 17, p. 202.[3] OL C 116, 2001 4 20, p. 59.[4] OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2001/115/EB (OL L 15, 2002 1 17, p. 24).[5] OL L 326, 1986 11 21, p. 40.--------------------------------------------------PRIEDAS"L PRIEDASRekomenduojamas 9 straipsnio 2 dalies e punkte nurodytų elektroniniu būdu teikiamų paslaugų sąrašas1. Tinklalapio tiekimas, tinklalapio svetainės, nuotolinė programų ir įrangos priežiūra.2. Programinės įrangos tiekimas ir jos atnaujinimas.3. Vaizdų, teksto ir informacijos tiekimas ir duomenų banko prieigų pasiekimas.4. Muzikos, filmų ir žaidimų, įskaitant ir atsitiktinio laimėjimo bei lošimo žaidimus bei politinių, kultūrinių, meninių, sporto, mokslinių ir pramoginių transliacijų ir įvykių tiekimas.5. Nuotolinio mokymo tiekimas.Kai paslaugos tiekėjas ir jo klientas bendrauja elektoriniu paštu, tai nereiškia, kad atlikta paslauga yra elektroninė paslauga, kaip apibrėžta paskutinėje 9 straipsnio 2 dalies e punkto įtraukoje."--------------------------------------------------


title: 1993 birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/43/EEB dėl maisto produktų higienos

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0043

Oficialusis leidinys L 175 , 19/07/1993 p. 0001 - 0011 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0126  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0126

		Tarybos direktyva 93/43/EEB1993 birželio 14 d.dėl maisto produktų higienosEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi laisvas maisto produktų judėjimas yra būtina prielaida vidaus rinkai sukurti; kadangi šis principas reiškia ir pasitikėjimą maisto produktų, laisvai įsigyjamų rinkoje ir skirtų žmonėms vartoti, saugos kriterijais ir ypač jų higienos reikalavimais kiekviename maisto ruošimo, perdirbimo, gamybos, pakavimo, laikymo, vežimo, paskirstymo, tvarkymo ir pateikimo parduoti ar tiekimo vartotojui etape;kadangi žmogaus sveikatos apsauga yra svarbiausia;kadangi ši apsauga jau buvo aptariama 1989 birželio 14 d. Tarybos direktyvoje 89/397/EEB dėl oficialios maisto produktų kontrolės [3] ir kitose specifinėse šios srities taisyklėse; kadangi maisto higiena yra svarbus šios kontrolės tikslas; kadangiDirektyvoje 89/397/EEB didžiausias dėmesys skiriamas maisto produktų tikrinimui, mėginių ėmimui ir analizei, ir ji turėtų būti papildyta nuostatomis, kuriomis siekiama pagerinti maisto higienos lygį ir kelti pasitikėjimą maisto produktų, esančių laisvoje apyvartoje, higiena;kadangi bendrieji maisto produktų higienos reikalavimai, kurių reikia laikytis maistą ruošiant, perdirbant, gaminant, pakuojant, laikant, vežant, paskirstant, tvarkant ir pateikiant parduoti ar tiekiant vartotojui, turi būti tarpusavyje suderinti, kad būtų apsaugota žmogaus sveikata;kadangi yra pripažintas rizikos veiksnių analizės, rizikos įvertinimo metodų ir kitų svarbiųjų valdymo taškų nustatymo, valdymo ir priežiūros priemonių taikymas;kadangi mikrobiologiniai ir temperatūros kontrolės kriterijai gali būti patvirtinti tam tikroms maisto produktų klasėms; kadangi, priėmus pirmiau nurodytus kriterijus, jie turėtų atitikti bendrus, moksliškai pripažintus principus;kadangi valstybės narės remia ir pačios dalyvauja rengiant geros higienos praktikos vadovus, kuriais galėtų naudotis maisto įmonės, pagrįstus, tam tikrais atvejais, Rekomenduojamu tarptautiniu praktikos kodeksu, Codex Alimentarius bndraisiais maisto higienos principais [4];kadangi Komisija, valstybių narių ir kitų suinteresuotų narių padedama, turi skatinti geros higienos praktikos vadovų rengimą, kuriais prireikus gali vadovautis maisto įmonės visoje Bendrijoje;kadangi, tačiau, už savo verslo higienos sąlygas yra atsakingos pačios maisto įmonės; kadangi ši direktyva neverčia laikytis geros higienos praktikos vadovų, kurie neturi teisinės galios;kadangi, kad būtų įdiegtos bendrosios maisto produktų higienos taisyklės ir geros higienos praktikos vadovai, turėtų būti rekomenduojama naudoti EN 29000 serijos standartus;kadangi maisto produktų pagrindinių higienos taisyklių vykdymo priežiūrą pagal Direktyvą 89/397/EEB turėtų vykdyti valstybių narių kompetentingos institucijos, kad apsaugotų vartotoją nuo kenksmingų maisto produktų, netinkančių žmonėms vartoti ar potencialiai pavojingų jo sveikatai, poveikio;kadangi maisto įmonės privalo garantuoti, kad į rinką pateks nekenksmingi žmogaus sveikatai maisto produktai, ir kompetentingoms institucijoms, saugančioms visuomenės sveikatą, turėtų būti suteikiami atitinkami įgaliojimai; tačiau, kadangi vis dėlto turėtų būti garantuotos maisto įmonių įstatymų nustatytos teisės;kadangi Komisijai turėtų būti pranešta, kuri valstybių narių kompetentinga institucija yra atsakinga už oficialią maisto higienos kontrolę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Šioje direktyvoje nustatytos bendrosios maisto produktų higienos taisyklės ir šių taisyklių laikymosi tikrinimo tvarka.2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant nuostatų, priimtų pagal konkretesnes Bendrijos maisto higienos taisykles. Priėmus šią direktyvą, Komisija per trejus metus išnagrinėja santykį tarp specialiųjų Bendrijos maisto higienos taisyklių ir šios direktyvos ir, jei būtina, pateikia pasiūlymus.2 straipsnisŠioje direktyvoje:- maisto higiena, toliau – higiena, tai visos priemonės, būtinos užtikrinti maisto produktų saugą ir jo sveikumą. Priemonės apima visus maisto gamybos etapus nuo pirminės produkcijos (pastaroji apima, pavyzdžiui, derliaus nuėmimą, gyvulių skerdimą ir melžimą), jo ruošimą, perdirbimą, gamybą, pakavimą, laikymą, vežimą, paskirstymą, tvarkymą ir pateikimą parduoti ar tiekimą vartotojui,- maisto įmonės, tai bet kuri pelno ar ne pelno, valstybinė ar privati įmonė, kuri apima kai kuriuos ar visus toliau išvardytus etapus: maisto ruošimą, perdirbimą, gamybą, pakavimą, laikymą, vežimą, paskirstymą, tvarkymą ir pateikimą parduoti ar maisto produktų tiekimą,- sveikas maistas, tai higienos požiūriu žmonėms vartoti tinkamas maistas.3 straipsnis1. Maisto produktai ruošiami, perdirbami, gaminami, pakuojami, laikomi, vežami, paskirstomi, tvarkomi ir siūlomi parduoti ar tiekiami laikantis higienos reikalavimų.2. Maisto įmonės nustato svarbius savo veiklos etapus maisto saugai užtikrinti ir garantuoja, kad remiantis toliau išvardytais principais, taikomais plėtojant HACCP sistemą (rizikos veiksnių analizės ir svarbiųjų valdymo taškų sistemą), būtų nustatytos, įgyvendinamos, tobulinamos, palaikomos ir tikrinamos atitinkamos saugos sistemos:- galimų maisto rizikos veiksnių maisto įmonėse analizė,- tų maisto produktų tvarkymo etapų, kuriuose maistas gali tapti kenksmingas, taškų nustatymas,- nustatytų taškų, kurie yra svarbūs maisto saugai – "svarbiųjų taškų" – pasirinkimas,- šių svarbiųjų taškų veiksmingos kontrolės ir priežiūros procedūrų nustatymas ir vykdymas,ir- maisto rizikos veiksnių, svarbiųjų valdymo taškų bei kontrolės ir priežiūros procedūrų periodiškas tikrinimas ir analizė pasikeitus maisto produktų tvarkymo etapams.3. Maisto įmonės turi laikytis higienos taisyklių, nustatytų šio reglamento priede. Nukrypimai nuo kai kurių priede pateiktų nuostatų gali būti leidžiami 14 straipsnyje nustatyta tvarka.4 straipsnisNepažeidžiant specialių Bendrijos taisyklių, tam tikroms maisto produktų klasėms gali būti nustatyti mikrobiologiniai ir temperatūros kontrolės kriterijai remiantis procedūromis, nustatytomis 14 straipsnyje, ir pasikonsultavus su Maisto moksliniu komitetu, įsteigtu Sprendimu 74/234/EEB [5].5 straipsnis1. Valstybės narės skatina geros higienos praktikos vadovų rengimą, kuriais savanoriškai gali naudotis maisto įmonės kaip vadovais, atitinkančiais 3 straipsnio nuostatas.2. Ten, kur geros higienos praktikos vadovai, nurodyti 1 dalyje, parengti, jie yra toliau tobulinami:- įvairių maisto įmonių sektorių ir kitų suinteresuotų šalių, pavyzdžiui, atitinkamų institucijų ir vartotojų grupių atstovų,- konsultuojantis su institucijomis, kurių interesams daromas esminis poveikis, įskaitant ir kompetentingas institucijas,- kur įmanoma, atsižvelgiant į Rekomenduojamą tarptautinį praktikos kodeksą, CodexAlimentarius bendruosius maisto higienos reikalavimus.3. Vadovai, nurodyti 1 ir 2 dalyse, gali būti rengiami prižiūrint nacionaliniam standartų institutui, nurodytam 1983 kovo 28 d. Tarybos direktyvos 83/189/EEB [6], nustatančios informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką, priedo 2 sąraše.4. Valstybės narės įvertina geros higienos praktikos vadovus, nurodytus 1 ir 2 dalyse, siekdamos nustatyti tai, kiek jie atitinka 3 straipsnį.5. Valstybės narės siunčia Komisijai geros higienos praktikos vadovus, kurie, jų manymu, atitinka 3 straipsnį.Komisija sudaro galimybes valstybėms narėms naudotis šiais vadovais.6. Jeigu viena ar kelios valstybės narės ar Komisija mano, kad derinimui gali prireikti geros higienos praktikos vadovų, parengtų pagal Europoje galiojančias nuostatas (toliau – Europos geros higienos praktikos vadovai), Komisija, vadovaudamasi 14 straipsniu, konsultuojasi su valstybėmis narėmis Maisto produktų nuolatiniame komitete. Tokios konsultacijos tikslas – nustatyti savanoriškai taikomų vadovų poreikį įvairiuose maisto įmonių sektoriuose ar su jais susijusioje veikloje, kur tokie vadovai yra būtini:- nurodyti numatomą vadovų taikymo apimtį, objektą ir laiką, kurio reikia tokiems vadovams parengti, atsižvelgiant į laiką, reikalingą konsultacijoms su visomis suinteresuotomis institucijomis, kurių interesams tokie vadovai gali daryti esminį poveikį,ir- pateikti tokius savanoriškai taikomus vadovus tobulinti ir (ar) įvertinti Europos standartų institutui.7. Rengiant Europos geros higienos praktikos vadovus, nurodytus 6 dalyje, imamasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad:- tokius vadovus rengtų maisto sektorių ir kitų suinteresuotų šalių, kurių interesams daromas esminis poveikis, atstovai, pavyzdžiui, kompetentingos institucijos ir vartotojų grupės,- tokie vadovai atitiktų 3 straipsnio nuostatas ir, jei reikia, būtų atsižvelgta į Rekomenduojamą tarptautinį praktikos kodeksą, Codex Alimentarius bendruosius maisto higienos reikalavimus,- tokias vadovais būtų tinkamai naudojamasi maisto pramonės sektoriuose, kuriems jie taikomi visoje Bendrijoje,- būtų atsižvelgta į geros higienos praktikos vadovus, parengtus pagal 1–3 dalis,- būtų konsultuojamasi su visais, kurių interesams vadovai daro poveikį, įskaitant ir valstybes nares, ir kad būtų atsižvelgta į jų komentarus.8. Geros higienos praktikos vadovų, parengtų 6 ir 7 dalyse nurodyta tvarka, pavadinimai ir nuorodos į juos paskelbiami Europos Bendrijųoficialiojo leidinio C serijoje. Valstybės narės užtikrina, kad į šiuos paskelbtus vadovus bus kreipiamas tiesiogiai susijusių maisto sektorių ir atitinkamų institucijų, veikiančių jų teritorijose, dėmesys.6 straipsnisValstybės narės, jei jos laiko, jog tai reikalinga, rekomenduoja maisto sektoriams taikyti Europos EN 29000 serijos standartus, kad būtų įgyvendinamos bendrosios higienos taisyklėms ir geros higienos praktikos vadovai.7 straipsnis1. Valstybės narės, remdamosi Sutartimi, gali turėti, keisti ar įvesti konkretesnes nacionalines higienos nuostatas, negu išdėstytos šioje direktyvoje, jeigu tokios nuostatos:- ne mažiau griežtos už pateiktas priede,- neapriboja, netrukdo ar nesudaro kliūčių prekybai maisto produktais, pagamintais laikantis šios direktyvos reikalavimų.2. Kol bus priimtos išsamios nuostatos pagal 4 straipsnį, valstybės narės, remdamosi Sutartimi, gali toliau taikyti, keisti ar įvesti reikalingas nacionalines nuostatas.3. Jeigu 1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais valstybės narės laiko, kad yra būtina priimti naujus ar pakeisti galiojančius įstatymus, jos apie numatytas priemones praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms bei pateikia tas priemones pagrindžiančias priežastis. Komisija konsultuojasi su valstybėmis narėmis Maisto produktų nuolatiniame komitete, įsteigtame Sprendimu 69/414/EEB [7], jeigu ji mano, kad tokios konsultacijos yra naudingos arba jeigu to prašo valstybės narės.Valstybės narės imasi numatytų priemonių tik praėjus 3 mėnesiams nuo tokio pranešimo gavimo dienos ir tik tuo atveju, jei ji negavo prieštaraujančios Komisijos nuomonės.Pastaruoju atveju, prieš baigiantis laikotarpiui, nurodytam 2 pastraipoje, Komisija pradeda procedūrą, numatytą 14 straipsnyje, kad nustatytų, ar numatytos priemonės gali būti įgyvendintos, jei būtina, su atitinkamais pakeitimais.8 straipsnis1. Kompetentingos institucijos kontroliuoja remdamosi Direktyva 89/397/EEB, kad užtikrintų, jog maisto įmonės laikosi šios direktyvos 3 straipsnio nuostatų ir, jei reikia, kitų nuostatų, parengtų pagal 4 straipsnį. Taip pat kontrolės metu pakankamas dėmesys turi būti skiriamas geros higienos praktikos vadovams, nurodytiems šios direktyvos 5 straipsnyje, tų sričių, kur jie yra parengti.2. Į kompetentingos institucijos patikrinimą įeina bendras galimos rizikos, kurią tas verslas kelia maisto saugai, įvertinimas. Kompetentingos institucijos skiria ypatingą dėmesį svarbiesiems valdymo taškams, kuriuos maisto produktų įmonės nustato reikalingai priežiūrai ir patikrinimo kontrolei įvertinti.Valstybės narės imasi priemonių, kad visos maisto tvarkymo patalpos būtų tikrinamos tokiu dažnumu, kad būtų galima įvertinti riziką, susijusią su patalpomis.3. Kompetentingos institucijos užtikrina, kad importuojami į Bendriją maisto produktai būtų kontroliuojami pagal Direktyvą 89/397/EEB siekiant užtikrinti, jog yra laikomasi atitinkamų 3 straipsnio nuostatų ir, jei reikia, kitų nuostatų, parengtų pagal 4 straipsnį.9 straipsnis1. Jei vykdant kontrolę, nurodytą 8 straipsnyje, kompetentingos institucijos nustato, kad 3 straipsnio nuostatų ar, jei reikia, kitų nuostatų, priimtų pagal 4 straipsnį, nesilaikymas gali sukelti pavojų maisto produktų saugai ar sveikumui, ji imasi atitinkamų priemonių, net gali išimti iš apyvartos ir (ar) sunaikinti maisto produktus arba tam tikram laikotarpiui uždaryti visą įmonę ar jos dalį.Nustatant maisto saugai ar sveikumui keliamą pavojų, reikia atsižvelgti į maisto kilmę, į būdus, kuriais maistas tvarkomas, pakuojamas bei kitus veiksmus, atliekamus su juo prieš tiekiant vartotojui, ir į sąlygas, kuriomis jis yra laikomas ir (ar) tiekiamas vartotojams.2. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, jog bet koks fizinis ar juridinis asmuo patikrinimui pasibaigus turėtų teisę skųstis dėl kompetentingos institucijos priemonių, kurių ji imasi atlikusi patikrinimą.10 straipsnis1. Jei higienos požiūriu susidaro sudėtinga situacija, galinti sukelti didelį pavojų žmonių sveikatai arba jei ji paplinta trečiosios šalies teritorijoje, Komisija savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu, atsižvelgiant į susidariusios padėties svarbą, nedelsdama imasi toliau išvardytų priemonių:- sustabdo importą iš visos ar iš dalies tos trečiosios šalies ir, jei būtina, iš trečiosios tranzito šalies,ir (ar)- nustato specialias sąlygas maisto produktams, pagamintiems toje trečiojoje šalyje ar jos dalyje.2. Komisija 1 dalyje nurodytais atvejais gali imtis laikinų apsaugos nuo tokių kenksmingų maisto produktų priemonių.3. Išskyrus kritinius atvejus, Komisija, prieš imdamasi priemonių, nurodytų 1 ir 2 dalyse, tariasi su valstybėmis narėmis.4. Komisija nedelsdama praneša Tarybai ir valstybėms narėms apie bet kokį sprendimą, priimtą pagal 1 ir 2 dalis.Bet kuri valstybė narė per 30 dienų nuo pranešimo gali apskųsti Tarybai Komisijos sprendimą, nurodytą pirmojoje pastraipoje. Tokiu atveju Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali patvirtinti, pakeisti arba panaikinti Komisijos priimtą sprendimą. Jei Taryba per 30 dienų nepriima jokio sprendimo, Komisijos priimtas sprendimas laikomas panaikintu.5. Jei valstybė narė oficialiai praneša Komisijai apie būtinybę imtis apsaugos priemonių, o Komisija nesiima priemonių, nurodytų 1 ir 2 dalyse, tada ta valstybė narė pati gali imtis laikinų apsaugos priemonių tam tikrų maisto produktų importo atžvilgiu.Jei valstybė narė imasi laikinų apsaugos priemonių, ji apie tai praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.Komisija per 10 darbo dienų 14 straipsnyje nustatyta tvarka pateikia Maisto produktų nuolatiniam komitetui klausimą dėl priimtų laikinų nacionalinių apsaugos priemonių išplėtimo, pakeitimo arba panaikinimo.11 straipsnis1. Jei valstybė narė, remdamasi gauta nauja informacija arba pakartotinai įvertinusi turimą informaciją įtaria, kad išsamių nuostatų, nustatytų 4 straipsnyje, taikymas kelia pavojų sveikatai, ji gali sustabdyti arba apriboti tokių nuostatų taikymą savo teritorijoje. Ji nedelsdama apie tai praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai bei nurodo tokio sprendimo priežastis.2. Komisija kaip galima greičiau ištiria valstybės narės nurodytas ir 1 dalyje minėtas priežastis Maisto produktų nuolatiniame komitete ir pareiškia savo nuomonę bei imasi būtinų priemonių 14 straipsnyje nustatyta tvarka.12 straipsnisValstybė narė paskiria kompetentingas institucijas, atsakingas už higienos kontrolę ir praneša apie jas Komisijai.13 straipsnisŠioje direktyvoje esančių nuorodų į tarptautinius standartus, pavyzdžiui, Codex Alimentarius, pakeitimai gali būti priimti 14 straipsnyje nustatyta tvarka.14 straipsnisKomisijai padeda Maisto produktų nuolatinis komitetas (toliau – komitetas).Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.Jeigu numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija, išskyrus atvejus, kai Taryba paprastąja balsų dauguma atmetė minėtas priemones.15 straipsnisKomisija iki 1988 gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą kartu su atitinkamais pasiūlymais, parengtais remiantis šios direktyvos taikymo patirtimi.16 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip po 30 mėnesių nuo jų priėmimo, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus. Komisija apie juos nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms.17 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1993 m. birželio 14 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Trøjborg[1] OL C 174, 1992 11 23 irOL C 150, 1993 5 31.[2] OL C 223, 1992 8 31, p. 16.[3] OL L 186, 1989 6 30, p. 23.[4] Maisto kodeksas. A tomas. Rekomenduojamas tarptautinis praktikos kodeksas. Bendrieji maisto higienos principai. Antroji redakcija (1985). Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija, Pasaulio sveikatos organizacija, Roma, 1988.[5] OL L 136, 1974 5 20, p. 1.[6] OL L 109, 1983 4 26, p. 8. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 92/400/EEB (OL L 221, 1992, 8 6, p. 55).[7] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.--------------------------------------------------PRIEDASĮžanga1. Šio priedo V–x skyriai taikomi visiems etapams nuo pirminės produkcijos gavimo: ruošimui, perdirbimui, gamybai, pakavimui, laikymui, vežimui, paskirstymui, tvarkymui ir pateikimui parduoti ar tiekimui vartotojui.Visi kiti priedo skyriai taikomi taip:- I skyrius taikomas visoms patalpoms, kuriose tvarkomas maistas, išskyrus patalpas, patenkančias į III skyrių,- II skyrius taikomas visoms patalpoms, kuriose maistas ruošiamas, apdorojamas ar perdirbamas, išskyrus patalpas, patenkančias į III skyrių ir patalpas, kuriose maistas valgomas,- III skyrius taikomas patalpoms, išvardytoms jos antraštėje,- IV skyrius taikomas visų rūšių maisto vežimui.2. Terminai "jei reikia" ir "jei būtina" vartojami šiame priede siekiant tikslo garantuoti maisto produktų saugą ir tinkamumą mitybai.IBendri reikalavimai maisto patalpoms (išskyrus tas, kurios nurodytos III skyriuje)1. Patalpos, kuriose tvarkomas maistas, turi būti švarios ir tvarkingos.2. Patalpų, kuriose tvarkomas maistas, išplanavimas, konstrukcija ir dydis turi būti tokie, kad:a) būtų sudarytos tinkamos sąlygos jas valyti ir (ar) dezinfekuoti;b) jose nesikauptų nešvarumai, nebūtų sąlyčio su toksinėmis medžiagomis, pašalinėmis dalelėmis, kurios galėtų patekti į maistą, nesusidarytų garų kondensatas ir ant paviršių neaugtų pelėsiai;c) būtų sudarytos sąlygos palaikyti geros maisto higienos praktiką, įskaitant maisto apsaugą nuo kryžminės taršos tarp tvarkymo operacijų ir tvarkymo metu per įrenginius, medžiagas, vandenį, orą, personalą bei išorinius šaltinius, pavyzdžiui, kenkėjus;d) palaikytų, jei būtina, reikiamą temperatūrą higieniškam produktų perdirbimui ir laikymui.3. Turi būti pakankamai patogiai išdėstytų praustuvų rankoms plauti. Turi būti pakankamai tualetų, prijungtų prie efektyvios kanalizacijos. Tualetų durys neturi atsidaryti tiesiai į patalpas, kuriose tvarkomas maistas.4. Į praustuvus rankoms plauti turi būti tiekiamas karštas ir šaltas tekantis vanduo, taip pat turi būti rankų plovimo ir higieniško jų džiovinimo priemonių. Jei būtina, maistui plauti skirti įrenginiai turi būti atskirti nuo įrenginių rankoms plauti.5. Natūrali arba mechaninė ventiliacija turi būti tinkama ir pakankama. Reikia vengti, kad mechaninė oro srovė nepatektų iš užterštos patalpos į švarią. Ventiliacijos sistemos turi būti sukonstruotos taip, kad filtrai ir kitos dalys, kurias reikia valyti, būtų lengvai prieinamos.6. Visuose sanitariniuose mazguose, įrengtuose maisto patalpose, turi būti tinkama natūrali arba mechaninė ventiliacija.7. Maisto patalpose turi būti tinkamas natūralus ir (ar) dirbtinis apšvietimas.8. Turi būti įrengta patalpų paskirtį atitinkanti kanalizacija; ji turi būti sukonstruota ir įrengta taip, kad nekiltų pavojus, jog maisto produktai bus užteršti.9. Jei būtina, turi būti tinkamai įrengti personalo persirengimo kambariai.IISpecialūs reikalavimai patalpoms, kuriose maistas ruošiamas, apdorojamas ar perdirbamas (išskyrus patalpas, kuriose maistas valgomas, bei nurodytas III skyriuje)1. Patalpų, kuriose maistas ruošiamas, apdorojamas arba perdirbamas (išskyrus patalpas, kuriose maistas valgomas):a) grindys turi būti švarios, lengvai plaunamos ir, kur būtina, dezinfekuojamos. Jos turi būti iš nelaidžių, neabsorbuojančių, plaunamų, netoksiškų medžiagų, nebent maisto įmonės gali įrodyti kompetentingai institucijai, kad ir kitos panaudotos medžiagos atitinka keliamus reikalavimus. Kur reikia, grindys turi būti tokios, kad vanduo galėtų nutekėti;b) sienos turi būti švarios, lengvai valomos ir, kur būtina, dezinfekuojamos. Jos turi būti pagamintos iš nelaidžių, neabsorbuojančių, plaunamų, netoksiškų medžiagų, sienų paviršius turi būti lygus iki tokio aukščio, kokio reikia maisto tvarkymo operacijoms atlikti, nebent maisto įmonės gali įrodyti kompetentingai institucijai, kad ir kitos panaudotos medžiagos atitinka keliamus reikalavimus;c) lubos ir pakabinami įrenginiai turi būti sukonstruoti ir taip įrengti, kad nesikauptų nešvarumai, sumažėtų garų kondensavimasis, neaugtų pelėsiai ir nepatektų pašalinės dalelės;d) langai ir kitos atsidarančios angos turi būti sukonstruoti taip, kad būtų galima išvengti nešvarumo kaupimosi. Jei langai atsidaro į išorę, juose, jei būtina, turi būti įrengtas vabzdžių nepraleidžiantis, lengvai išimamas valyti tinklelis. Ten, kur dėl atidarytų langų gali būti užterštas maistas, jie gamybos metu turi būti uždaryti;e) durys turi būti lengvai valomos ir, jei būtina, dezinfekuojamos. Jų paviršius turi būti lygus ir neabsorbuojantis, nebent maisto įmonės gali įrodyti kompetentingai institucijai, kad ir kitos panaudotos medžiagos atitinka keliamus reikalavimus;f) visi paviršiai (įskaitant įrenginių paviršius), kurie gali liestis su maistu, turi būti švarūs, lengvai valomi ir, kur būtina, dezinfekuojami. Jie turi būti pagaminti iš lygių, plaunamų, netoksiškų medžiagų, nebent maisto įmonės gali įrodyti kompetentingai institucijai, kad ir kitos panaudotos medžiagos atitinka keliamus reikalavimus.2. Kur būtina, turi būti įrengtos tinkamos įrengimų ir darbo įrankių valymo ir dezinfekavimo patalpos. Jų įranga turi būti iš korozijai atsparių medžiagų ir pačios lengvai valomos, į jas turi būti tiekiamas karštas ir šaltas vanduo.3. Kai reikia, turi būti tinkamai pasirengta bet kokiam maisto plovimui. Kiekviena plautuvė ar kita maisto plovimui skirta vieta turi būti švariai valoma ir aprūpinta karštu ir (arba) šaltu geriamuoju vandeniu.IIIReikalavimai kilnojamoms ir (ar) laikinoms patalpoms (pavyzdžiui, turgaviečių kioskams, palapinėms, prekystaliams, mobilios prekybos transporto priemonėms), patalpoms, kurių pirminė paskirtis yra privatus gyvenamasis būstas, bei laikinojo tipo viešojo maitinimo patalpoms, taip pat smulkių maisto prekių prekybos automatams1. Patalpos ir smulkių maisto prekių prekybos automatai turi būti išdėstyti, sukonstruoti, valomi ir prižiūrimi taip, kad būtų galima išvengti maisto užteršimo pavojaus ir kad į jas nepatektų kenkėjai, kiek to praktiškai įmanoma pasiekti.2. Visų pirma ir jei būtina:a) turi būti atitinkamos būtinos asmens higienos priemonės (įskaitant priemones rankoms plauti ir džiovinti, sanitarinės higienos priemones ir vieta persirengti);b) paviršiai, kurie gali liestis su maistu, turi būti švarūs, lengvai valomi ir, jei būtina, dezinfekuojami. Jie turi būti pagaminti iš lygių, plaunamų, netoksiškų medžiagų, nebent maisto įmonės gali įrodyti kompetentingai institucijai, kad ir kitos panaudotos medžiagos atitinka keliamus reikalavimus;c) turi būti tinkamai pasirūpinta darbo įrankių ir įrenginių valymu ir, jei būtina, jų dezinfekavimu;d) turi būti tinkamai pasirūpinta maisto produktų valymu;e) turi būti gerai aprūpinama šaltu ir (ar) karštu geriamu vandeniu;f) turi būti tinkamos priemonės ir (ar) talpyklos higieniškai laikyti ir šalinti kenksmingas ir (ar) nevalgomas medžiagas bei atliekas (skystas ar kietas);g) turi būti tinkamos priemonės ir (ar) tinkami įrengimai palaikyti maistui reikalingą temperatūrą;h) maisto produktai turi būti laikomi taip, kad būtų galima išvengti jų užteršimo, kiek tai praktiškai įmanoma.IVTransportas1. Transporto priemonės ir (ar) konteineriai, naudojami maisto produktams vežti, turi būti švarūs ir gerai prižiūrimi, kad maisto produktus būtų apsaugoti nuo užteršimo ir, jei būtina, sukonstruoti taip, kad juos būtų galima lengvai išvalyti ir (ar) dezinfekuoti.2. Konteineriai ir (ar) kitos transporto priemonėmis vežamos talpyklos neturi būti naudojamos ne maisto produktams vežti, jei tai gali juos užteršti.Skysti, granuliuoti ar miltelių pavidalo maisto produktai, skirti išpilstyti ar išfasuoti, turi būti vežami talpyklose ir (ar) konteineriuose, skirtuose tik maisto produktams. Ant tokių konteinerių turi būti aiškiai matomas nenuplaunamas užrašas viena ar keliomis Bendrijos kalbomis, kad jie yra naudojami maisto produktams vežti, arba jie gali būti pažymėti žymeniu "tik maisto produktams".3. Kai transporto priemonėmis ir (ar) konteineriais tuo pačiu metu vežami ne tik maisto produktai arba įvairių rūšių maisto produktai, jie turi būti atskirti nuo ne maisto gaminių, o jei būtina, ir nuo kitų rūšių maisto produktų, kad būtų išvengta jų užteršimo pavojaus.4. Jei transporto priemonėmis ir (ar) konteineriais buvo vežami ne tik maisto produktai ar įvairių rūšių maisto produktai, po kiekvieno pakrovimo jie turi būti gerai išvalomi, kad būtų išvengta maisto produktų užteršimo pavojaus.5. Maisto produktai transporto priemonėse ir (ar) konteineriuose turi būti sudėti ir saugomi taip, kad sumažėtų jų užteršimo pavojus.6. Kai būtina, transporto priemonėse ir (ar) konteineriuose, naudojamuose maisto produktams vežti, turi būti jiems reikalingos temperatūros palaikymo ir, jei būtina, jos stebėjimo įranga tikrinti.VReikalavimai įrenginiamsVisi reikmenys, priemonės ir įranga, su kuriais liečiasi maistas turi būti švarūs ir:a) pagaminti taip ir iš tokių medžiagų bei tinkamai techniškai prižiūrimi, kad visiškai sumažintų bet kokį maisto užteršimo pavojų;b) konteineriai ir pakuotės, išskyrus pakartotinai nenaudojamus, turi būti pagaminti taip ir iš tokių medžiagų bei tinkamai prižiūrimi, kad būtų galima juos gerai išvalyti ir, jei būtina, dezinfekuoti, kad jie atitiktų savo paskirtį;c) turi būti įrengti taip, kad juos būtų galima iš visų pusių tinkamai išvalyti.VIMaisto atliekos1. Maisto atliekos ir kitokios atliekos neturi būti kaupiamos patalpose, kuriose tvarkomas maistas, išskyrus, jei tai neišvengiama, kad maisto įmonė galėtų gerai dirbti.2. Maisto atliekos ir kitokios atliekos turi būti surenkamos į uždaromus konteinerius, nebent maisto įmonės gali įrodyti, kad ir kitų rūšių naudojami konteineriai taip pat yra tinkami. Šie konteineriai turi būti tinkamos konstrukcijos, tvirti ir, jei reikia, lengvai valomi bei dezinfekuojami.3. Turi būti parengtos atitinkamos maisto atliekų bei kitokių atliekų laikymo ir išvežimo nuostatos. Atliekų saugyklos turi būti taip įrengtos ir prižiūrimos, kad visada būtų švarios, kad į jas nepatektų parazitai ir kad nebūtų teršiamas maistas, geriamas vanduo, įranga ar patalpos.VIIAprūpinimas vandeniu1. Maisto tvarkymo vietos turi būti gerai aprūpinamos geriamuoju vandeniu, kaip nurodyta 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvoje 80/778/EEB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės [1]. Geriamasis vanduo turi būti naudojamas kai tik reikia, kad maisto produktai nebūtų užteršti.2. Kai reikia, ledas turi būti gaminamas iš vandens, kuris atitinka Direktyvos 80/778/EEB reikalavimus. Toks ledas turi būti naudojamas kai tik reikia, kad maisto produktai nebūtų užteršti. Tai turi būti pasiekta tvarkant ir laikant maistą tokiomis sąlygomis, kuriomis jis yra saugomas nuo užteršimo.3. Garuose, tiesiogiai liečiančiuose maistą, neturi būti jokių medžiagų, galinčių pakenkti sveikatai ar užteršti produktus.4. Netinkamas gerti vanduo naudojamas garams gauti, aušinimui, liepsnai reguliuoti ar kitoms panašioms reikmėms, nesusijusioms su maistu, turi su juo nesiliesti arba būti tiekiamas atskiroje, lengvai atpažįstamoje sistemoje, kuri nesiliečia su geriamojo vandens sistema ir negali į ją patekti.VIIIAsmens higiena1. Kiekvienas asmuo, dirbantis maisto tvarkymo patalpose, turi laikytis griežtų asmens higienos taisyklių ir dėvėti tinkamus, švarius ir, jei reikia, apsauginius drabužius.2. Jokiam asmeniui, žinant ar įtariant, kad jis serga ar yra ligos, kuria galima užsikrėsti per maistą, nešiotojas arba turi užkrėstą žaizdą, odos infekciją ar viduriuoja, neturi būti leidžiama dirbti patalpose, kur tiesiogiai tvarkomas maistas ir yra tikimybė tiesiogiai ar netiesiogiai užkrėsti maistą patogeniniais mikroorganizmais.IXNuostatos, taikomos maisto produktams1. Maisto įmonė neturi priimti jokių žaliavų ar sudėtinių dalių, jeigu yra žinoma ar įtariama, kad jie užkrėsti parazitais, patogeniniais mikroorganizmais ar toksinėmis, suskilusiomis ar pašalinės kilmės medžiagomis taip, kad po įprastų perrinkimo ir (ar) ruošimo ar perdirbimo procedūrų, kurios paprastai atliekamos maisto įmonėse pagal higienos reikalavimus, jie vis tiek netinka žmonėms vartoti.2. Įmonėje laikomos žaliavos ir sudėtinės dalys turi būti laikomos tinkamomis sąlygomis, kad būtų išvengta jų savybių pablogėjimo ir kad jos būtų apsaugotos nuo užteršimo.3. Visas maistas, kuris yra tvarkomas rankomis, laikomas, pakuojamas, teikiamas parduoti ir vežamas, turi būti saugomas nuo bet kokio užteršimo, dėl kurio jis gali nebetikti žmonėms vartoti ir tapti kenksmingu sveikatai, arba nuo tokio užteršimo, dėl kurio pagrįstai negalima tikėtis, kad maistas galėtų būti tinkamas vartoti. Maistas turi būti laikomas ir (ar) saugomas taip, kad visiškai sumažėtų bet kokia jo užteršimo galimybė. Turi būti naudojamos tinkamos apsaugos nuo parazitų procedūros.4. Žaliavos, sudėtinės dalys, tarpiniai ir galutiniai produktai, kuriuose gali daugintis patogeniniai mikroorganizmai ar susidaryti toksinai, turi būti laikomi tokioje temperatūroje, kurioje laikomas maistas nekelia pavojaus žmonių sveikatai. Pagal maisto saugos reikalavimus, kai būtina, praktiniais sumetimais ribotą laiką leidžiama nekontroliuoti temperatūros maistą ruošiant, vežant, laikant, pateikiant parduoti ar aptarnaujant vartotoją.5. Jeigu maisto produktai turi būti laikomi ar pateikiami atšaldyti, jie po paskutinio šiluminio apdorojimo etapo arba po paskutinio jų gaminimo etapo, kai šiluminis apdorojimas nenaudojamas, turi būti kuo greičiau atšaldomi iki temperatūros, kurioje laikomas maistas nekelia pavojaus žmogaus sveikatai.6. Kenksmingos ir (ar) nevalgomos medžiagos, įskaitant gyvūnų maistą, turi būti atitinkamai pažymėtos ir laikomos atskiruose ir saugiuose konteineriuose.xMokymasMaisto įmonių vadovai užtikrina, kad maisto įmonių darbuotojai yra prižiūrimi, jiems duodami nurodymai ir (ar) jie yra supažindinami su maisto higienos reikalavimais, tiesiogiai susijusiais su jų darbu.[1] OL L 229, 1980, 8 30, p. 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB (OL L 377, 1991 12 31, p. 48).--------------------------------------------------


title: 2004 m. kovo 4 d. Komisijos direktyva 2004/29/EB, nustatanti vynmedžių veislių patikrinimo charakteristikas ir būtiniausius reikalavimus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32004L0029

Oficialusis leidinys L 071 , 10/03/2004 p. 0022 - 0027

		Komisijos direktyva 2004/29/EB2004 m. kovo 4 d.nustatanti vynmedžių veislių patikrinimo charakteristikas ir būtiniausius reikalavimusEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1968 m. balandžio 9 d. Tarybos direktyvą 68/193/EEB dėl prekybos vynmedžių dauginimo medžiaga [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/61/EB [2], ypač į jos 5d straipsnio 2 dalį,kadangi:(1) 1972 m. balandžio 14 d. Komisijos direktyva 72/169/EEB, nustatanti vynmedžių veislių patikrinimo charakteristikas ir būtiniausius reikalavimus [3] buvo iš esmės iš dalies pakeista [4]. Aiškumo ir racionalumo sumetimais minėtą direktyvą reikėtų susisteminti.(2) Pagal Direktyvos 68/193/EEB nuostatas valstybės narės privalo sudaryti veislių, pripažintų standartinės dauginamosios medžiagos sertifikavimui ir tikrinimui savo teritorijoje, katalogą.(3) Veislės pripažįstamos laikantis Bendrijos nustatytų reikalavimų, kurių įgyvendinimo priemonė yra oficialūs patikrinimai, visų pirma, pasėlių patikrinimai.(4) Patikrinimai turėtų apimti pakankamą savybių skaičių, kad veisles būtų galima aprašyti.(5) Bendrijos mastu reikėtų nustatyti minimalias savybes, kurias reikia tikrinti.(6) Be to, reikėtų nustatyti būtiniausius reikalavimus patikrinimams atlikti.(7) Šias savybes ir būtiniausius patikrinimų reikalavimus reikėtų nustatyti atsižvelgiant į dabartinius mokslo pasiekimus ir technines žinias.(8) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatinio komiteto nuomonę.(9) Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų dėl III priedo B dalyje nurodytų direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės pasirūpina, kad oficialūs patikrinimai, atliekami vynmedžių veislėms pripažinti, apimtų bent I priede nurodytas savybes.Jos užtikrina, kad patikrinimų metu būtų įvykdytos II priede išvardyti būtiniausi reikalavimai.2 straipsnisDirektyva 72/169/EEB su pakeitimais, padarytais III priedo A dalyje nurodyta direktyva, yra panaikinta, nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl III priedo B dalyje nurodytų direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminų.Nuorodos į panaikintas direktyvas laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir suprantamos remiantis IV priede pateikta koreliacijos lentele.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja 20 dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2004 m. kovo 4 d.Komisijos varduDavid ByrneKomisijos narys[1] OL L 93, 1968 4 17, p. 15.[2] OL L 165, 2003 7 3, p. 23.[3] OL L 103, 1972 5 2, p. 25.[4] Žr. III priedo A dalį.--------------------------------------------------I PRIEDASA DALIS PER IŠSKIRTINUMO, PATVARUMO IR VIENALYTIŠKUMO TYRIMĄ NAGRINĖJAMOS MORFOLOGINĖS SAVYBĖS1. PUMPURŲ FORMAVIMASIS ANT 10–20 CM ILGIO AUGANČIOS ŠAKELĖS1.1. forma1.2. spalva (praskleidus, kad būtų galima pastebėti anticianinus)1.3. plaukuotumas2. ŽOLINĖ ŠAKA ŽYDĖJIMO METU2.1. transversalus skerspjūvis (forma ir kontūras)2.2. plaukuotumas3. SUMEDĖJĘS ŪGLIS3.1. paviršius3.2. tarpubamblis4. ŪSELIŲ PASISKIRSTYMAS5. JAUNI LAPAI 10–30 CM ILGIO AUGANČIŲ ŠAKELIŲ VIRŠŪNĖJE (PIRMIEJI TRYS LAPAI TOLIAU NUO PUMPURO SUSIDARYMO VIETOS, SKAIČIUOJANT NUO TOS VIETOS)5.1. spalva5.2. plaukuotumas6. BRANDUS LAPAS (TARP AŠTUNTO IR VIENUOLIKTO BAMBLIO)6.1. fotografija6.2. piešinys arba tiesioginis atspaudas su skale6.3. bendra forma6.4. lapo skilčių skaičius6.5. lapkočio vingis6.6. viršutinio ir apatinio šoninio vingio gylis6.7. apatinio paviršiaus plaukuotumas6.8. paviršius6.9. šoninis dantytumas7. ŽIEDASmatoma lytis8. PRAMONINĮ BRANDUMĄ PASIEKUSI VYNUOGIŲ KEKĖ (TAIKOMA VYNINIŲ IR VALGOMŲJŲ VYNUOGIŲ VEISLĖMS)8.1. fotografija (su skale)8.2. forma8.3. dydis8.4. vaiskotis (ilgis)8.5. vidutinis svoris gramais8.6. nuskynimas8.7. kekės kompaktiškumas9. PRAMONINĮ BRANDUMĄ PASIEKUSI UOGA (TAIKOMA VYNINIŲ IR VALGOMŲJŲ VYNUOGIŲ VEISLĖMS)9.1. fotografija (su skale)9.2. forma9.3. forma nurodant vidutinį svorį9.4. spalva9.5. odelė (taikoma valgomųjų vynuogių veislėms)9.6. kauliukų skaičius (taikoma valgomųjų vynuogių veislėms)9.7. minkštimas9.8. sultys9.9. skonis10. SĖKLA (TAIKOMA VYNINIŲ IR VALGOMŲJŲ VYNUOGIŲ VEISLĖMS)abiejų pusių ir profilio fotografija (su skale)B DALIS PER IŠSKIRTINUMO, PATVARUMO IR VIENALYTIŠKUMO TYRIMĄ NAGRINĖJAMOS FIZIOLOGINĖS SAVYBĖS1. VEGETATYVINIAI REIŠKINIAI1.1. Fenologinių datų nustatymasFenologinės datos nustatomos lyginant su viena arba keliomis kontrolinėmis veislėmis1.1.1.Vokietijai1.1.1.1.baltųjų vynuogių veislės | —Weißer Riesling, Weißer Gutedel, Müller-Thurgau |1.1.1.2juodųjų vynuogių veislės | —Blauer Spätburgunder |1.1.2.Graikijai1.1.2.1.baltųjų vynuogių veislės | —Savatiano, Zoumiatiko, Vilana, Assyrtiko, Chardonnay |1.1.2.2.juodųjų vynuogių veislės | —Mandilaria, Xynomavro, Cabernet Sauvignon, Korinthiaki |1.1.2.3.valgomųjų vynuogių veislės | —Razaki, Cardinal, Italia, Soultanina, Perlette |1.1.3.Ispanijai1.1.3.1.baltųjų vynuogių veislės | —Airen, Palomino, Pedro Ximénez, Viura-Macabeo |1.1.3.2.juodųjų vynuogių veislės | —Bobal, Garnacha, Mazuela, Tempranillo |1.1.3.3.valgomųjų vynuogių veislės | —Moscatel, Roseti, Aledo, Ohanes |1.1.4.Prancūzijai1.1.4.1.baltųjų vynuogių veislės | —Riesling, Chasselas blanc, Müller-Thurgau, Sauvignon, Ugni blanc |1.1.4.2.juodųjų vynuogių veislės | —Pinot noir, Gamay, Merlot, Cabernet, Sauvignin, Carignan, Grenache noir |1.1.4.3.valgomųjų vynuogių veislės | —Cardinal rouge, Chasselas blanc, Alphonse Lavallée, Servant blanc |1.1.5.Italijai1.1.5.1.baltųjų vynuogių veislės | —Trebbiano toscano, Pinot bianco, Chasselas dorato |1.1.5.2juodųjų vynuogių veislės | —Barbera, Merlot, Sangiovese |1.1.5.3.valgomųjų vynuogių veislės | —Regina, Chasselas dorato, Cardinal |1.1.6.Liuksemburguibaltųjų vynuogių veislės | —Riesling, Müller-Thurgau. |1.2. Prasivėrimo dataData, kuomet prasiveria pusė normaliai apgenėtų vynmedžių akių ir parodo savo vidinį plaukuotumą lyginant su kontrolinių veislių plaukuotumu:1.3. Visiško sužydėjimo dataData, kuomet išsiskleidžia pusė tam tikro skaičiaus augalų žiedų lyginant su kontrolinėmis veislėmis.1.4. Brandumas (taikoma vyninių ir valgomųjų vynuogių veislėms)Be brandumo laikotarpio, reikia nurodyti vynuogių misos tankį arba tikėtiną laipsnį, jos rūgštingumą ir atitinkamą vynuogių derlingumą, išreikštą kilogramais iš hektaro, palyginus su viena arba keliomis veislėmis, nurodant, jeigu galima, panašaus dydžio derlingumą.2. AUGINIMO SAVYBĖS2.1. Gyvybingumas2.2. Augimo pobūdis (pirmo vaisių užmezgusio pumpuro padėtis, lengvatinis dydis)2.3. Gamyba2.3.1. reguliarumas2.3.2. išeiga2.3.3. anomalijos2.4. Atsparumas arba jautrumas2.4.1. nepalankioms sąlygoms2.4.2 kenkėjams2.4.3. vynuogės polinkis sprogti2.5. Elgsena vegetatyvinio daugumo metu2.5.1. skiepijimas2.5.2. dauginimas atraižomis3. UTILIZAVIMAS3.1. vyninių vynuogių3.2. valgomųjų vynuogių3.3. šakniastiebių3.4. pramoninės paskirties.--------------------------------------------------II PRIEDASBūtiniausi patikrinimo reikalavimai1. EKOLOGINĖ INFORMACIJA1.1. vieta1.2. geografinės sąlygos1.2.1. geografinė ilguma1.2.2. geografinė platuma1.2.3. aukštis virš jūros lygio1.2.4. ekspozicija ir šlaitas1.3. klimatinės sąlygos1.4. dirvožemio tipas2. TECHNINĖ PROCEDŪRA2.1. Vyninėms ir valgomosioms vynuogėms2.1.1. 24 vynmedžiai, jei įmanoma, ant kelių skirtingų šakniastiebių2.1.2. ne mažiau kaip treji gamybos metai2.1.3. ne mažiau kaip dvi vietos, turinčios skirtingas ekologines sąlygas2.1.4. skiepų ėmimą reikia patikrinti mažiausiai su trijų veislių šakniastiebiais2.2. Šakniastiebių veislėms2.2.1. penki vynmedžiai su ne mažiau kaip dviem augimo pobūdžiais2.2.2. praėjus penkeriems metams nuo pasodinimo2.2.3. trys vietos, turinčios skirtingas ekologines sąlygas2.2.4. skiepų ėmimą reikia patikrinti mažiausiai su trijų veislių skiepūgliais.--------------------------------------------------III PRIEDASA DALIS Panaikintoji direktyva su pataisomis(minima 2 straipsnyje)—Komisijos direktyva 72/169/EEB | (OL L 103, 1972 5 2, p. 25) |—Komisijos direktyva 86/267/EEB | (OL L 169, 1986 6 26, p. 46) |B DALIS Perkėlimo į nacionalinę teisę terminai(minimi 2 straipsnyje)Direktyva | Perkėlimo terminas |72/169/EEB | 1972 m. liepos 1 d |86/267/EEB | 1987 sausio 1 d. |--------------------------------------------------IV PRIEDASKORELIACIJOS LENTELĖDirektyva 72/169/EEB | Ši direktyva |1 straipsnis | 1 straipsnis |2 straipsnis | — |— | 2 straipsnis |— | 3 straipsnis |3 straipsnis | 4 straipsnis |I priedo A dalis | I priedo A dalis |I priedo B dalies 1.1 punktas | I priedo B dalies 1.1 punktas |I priedo B dalies 1.1.1 punktas | I priedo B dalies 1.1.1 punktas |I priedo B dalies 1.1.1a punktas | I priedo B dalies 1.1.2 punktas |I priedo B dalies 1.1.1a.1 punktas | I priedo B dalies 1.1.2.1 punktas |I priedo B dalies 1.1.1a.2 punktas | I priedo B dalies 1.1.2.2 punktas |I priedo B dalies 1.1.1a.3 punktas | I priedo B dalies 1.1.2.3 punktas |I priedo B dalies 1.1.1b punktas | I priedo B dalies 1.1.3 punktas |I priedo B dalies 1.1.1b.1 punktas | I priedo B dalies 1.1.3.1 punktas |I priedo B dalies 1.1.1b.2 punktas | I priedo B dalies 1.1.3.2 punktas |I priedo B dalies 1.1.1b.3 punktas | I priedo B dalies 1.1.3.3 punktas |I priedo B dalies 1.1.2 punktas | I priedo B dalies 1.1.4 punktas |I priedo B dalies 1.1.2.1 punktas | I priedo B dalies 1.1.4.1 punktas |I priedo B dalies 1.1.2.2 punktas | I priedo B dalies 1.1.4.2 punktas |I priedo B dalies 1.1.2.3 punktas | I priedo B dalies 1.1.4.3 punktas |I priedo B dalies 1.1.3 punktas | I priedo B dalies 1.1.5 punktas |I priedo B dalies 1.1.3.1 punktas | I priedo B dalies 1.1.5.1 punktas |I priedo B dalies 1.1.3.2 punktas | I priedo B dalies 1.1.5.2 punktas |I priedo B dalies 1.1.3.3 punktas | I priedo B dalies 1.1.5.3 punktas |I priedo B dalies 1.1.4 punktas | I priedo B dalies 1.1.6 punktas |I priedo B dalies1.2 punktas | I priedo B dalies 1.2 punktas |I priedo B dalies 1.3 punktas | I priedo B dalies 1.3 punktas |I priedo B dalies 1.4 punktas | I priedo B dalies 1.4 punktas |I priedo B dalies 2 ir 3 punktai | I priedo B dalies 2 ir 3 punktai |II priedas | II priedas |— | III priedas |— | IV priedas |--------------------------------------------------


title: 1997 m. balandžio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/16/EB, penkioliktą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997L0016

Oficialusis leidinys L 116 , 06/05/1997 p. 0031 - 0032

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/16/EB1997 m. balandžio 10 d.penkioliktą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi Sutarties 7a straipsnis nustato vidaus sienų neturinčią erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi visos valstybės narės, išskyrus Austriją, Suomiją, Graikiją, Italiją ir Liuksemburgą yra Konvencijos dėl jūrų taršos iš sausumos šaltinių prevencijos (1974 m. Paryžiaus konvencija) Susitariančiosios Šalys; kadangi Paryžiaus komisija – Paryžiaus konvencijos vykdomasis organas – laiko heksachloretaną ir medžiagas, kurios gali susidaryti jį naudojant, medžiagomis, sukeliančiomis taršą, kurių reikia atsisakyti pagal Paryžiaus konvencijos 4 straipsnio 1 dalies a punktą; kadangi Taryba 1996 m. kovo 4 d. patvirtintu mandatu įgaliojo Komisiją susitarti dėl sprendimo palaipsniui atsisakyti heksachloretano, išskyrus tam tikrus naudojimo spalvotųjų metalų pramonėje ir ypač nekompleksinėse aliuminio liejyklose ir tam tikruose magnio lydiniuose atvejus; kadangi po 1996 m. birželio mėn. Osle įvykusiame Oslo ir Paryžiaus komisijų posėdyje vykusių derybų buvo priimtas Parcom sprendimas 96/1 dėl palaipsnio atsisakymo naudoti heksachloretaną spalvotųjų metalų pramonėje, pakeičiantis tuo pačiu klausimu priimtus buvusius Parcom sprendimus 92/4 ir 93/1; kadangi Parcom sprendime 96/1 numatyta 1998 m. persvarstyti būtinybę patvirtinti draudimo naudoti heksachloretaną išimtis;kadangi valstybių narių nustatyti apribojimai dėl heksachloretano pateikimo į rinką naudoti spalvotųjų metalų pramonėje turi tiesioginės įtakos vidaus rinkos veikimui; kadangi todėl būtina suderinti šios srities valstybių narių įstatymus ir atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvos 76/769/EEB [4] I priedą;kadangi atsižvelgiant į siūlomų veiksmų taikymo sritį ir poveikį, šia direktyva numatomos Bendrijos priemonės yra ne tik reikalingos, bet ir būtinos nustatytiems tikslams pasiekti; kadangi valstybės narės negali tų tikslų pasiekti pavieniui; kadangi jų siekti Bendrijos lygiu jau numatyta Direktyvoje 76/769/EEB,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/769/EEB I priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nurodyta šios direktyvos priede.2 straipsnisValstybes narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1997 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Šias nuostatas jos taiko nuo 1998 m. sausio 1 d.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1997 m. balandžio 10 d.Europos Parlamento varduPirmininkasJ. M. Gil-RoblesTarybos varduPirmininkasA. Van Dok Van Weele[1] OL C 382, 1994 12 31, p. 35 irOL C 12, 1996 1 17, p. 12.[2] OL C 236, 1995 9 11, p. 12.[3] 1995 m. rugsėjo 20 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 269, 1995 10 16, p. 63), 1996 m. lapkričio 26 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 41, 1997 2 10, p. 1), 1997 m. sausio 16 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 33, 1997 2 3) ir 1997 m. kovo 13 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 262, 1976 9 27, p. 201. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/60/EB (OL L 365, 1944 12 31, p. 1).--------------------------------------------------PRIEDASĮ Direktyvos 76/769/EEB I priedą įrašoma tokia medžiaga:"41 heksachloretanas CAS Nr. 67-72-1 EINECS Nr. 2006664 | Gali būti naudojama gaminant arba perdirbant spalvotuosius metalus. Laikydamosi leidžiančių nukrypti nuostatų valstybės narės gali leisti savo teritorijose naudoti heksachloretaną (HCE): nekompleksinėse aliuminio liejyklose, gaminančiose specializuotus liejinius, kai reikalinga aukšta kokybė ir laikomasi aukštų kokybės standartų ir vidutiniškai sunaudojama mažiau kaip 1,5 kg HCE per dieną. Atsižvelgdama į žinių ir technologijų plėtrą produktų, turinčių pakaitalų, srityje, Komisija, susitarusi su valstybėmis narėmis ir laikydamasi Parcom norminės bazės, iš naujo persvarsto šią leidžiančią nukrypti nuostatą iki 1998 m. gruodžio 31 d.,mažinant grūdėtumą gaminant magnio lydinius AZ81, AZ91 ir AZ92. Atsižvelgdama į žinių ir technologijų plėtrą produktų, turinčių pakaitalų, srityje, Komisija, susitarusi su valstybėmis narėmis ir laikydamasi Parcom norminės bazės, iš naujo persvarsto šią leidžiančią nukrypti nuostatą iki 1998 m. gruodžio 31 d." |--------------------------------------------------