title: 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/36/EB dėl naudojimosi tam tikromis akcininkų teisėmis bendrovėse, kurių akcijos įtrauktos į prekybą reguliuojamoje rinkoje

text:
14.7.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 184/17

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2007/36/EB
   2007 m. liepos 11 d.
   dėl naudojimosi tam tikromis akcininkų teisėmis bendrovėse, kurių akcijos įtrauktos į prekybą reguliuojamoje rinkoje
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 44 ir 95 straipsnius,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               2003 m. gegužės 21 d. komunikate Tarybai ir Europos Parlamentui pavadinimu „Bendrovių teisės modernizavimas ir bendrovių valdymo tobulinimas Europos Sąjungoje – veiksmų planas judėti toliau“ Komisija nurodė, kad reikėtų imtis naujų specialiai pritaikytų iniciatyvų stiprinant akcininkų teises bendrovėse, kurių akcijos įtrauktos į prekybą reguliuojamoje rinkoje, ir kad reikėtų skubiai spręsti problemas, susijusias su balsavimu peržengiant vienos valstybės ribas.

               (2)

               2004 m. balandžio 21 d. rezoliucijoje (3) Europos Parlamentas pareiškė, kad palaiko Komisijos ketinimą stiprinti akcininkų teises, visų pirma praplečiant skaidrumo taisykles, balsavimo pagal įgaliojimą teises, galimybę dalyvauti visuotiniuose susirinkimuose naudojantis elektroninėmis priemonėmis ir užtikrinant galimybę pasinaudoti balsavimo peržengiant vienos valstybės ribas teisėmis.

               (3)

               Akcininkai, kurių turimos akcijos suteikia jiems balsavimo teises, turėtų galėti pasinaudoti šiomis teisėmis, atsižvelgiant į tai, kad jos atsispindi kainoje, kurią reikia sumokėti įsigyjant akcijų. Be to, veiksminga akcininkų kontrolė – būtina patikimo bendrovių valdymo sąlyga, todėl šią kontrolę reikėtų palengvinti ir skatinti. Todėl būtina patvirtinti priemones, suderinančias valstybių narių teisės aktus šioje srityje. Reikėtų pašalinti kliūtis, kurios trukdo akcininkams balsuoti, pavyzdžiui, pasinaudojimo balsavimo teisėmis susiejimą su akcijų blokavimu tam tikrą laikotarpį iki visuotinio susirinkimo. Tačiau šia direktyva nedaromas poveikis galiojantiems Bendrijos teisės aktams dėl kolektyvinio investavimo subjektų išleistų investicinių vienetų arba dėl investicinių vienetų, kuriuos įsigijo arba kuriais disponuoja tokie subjektai.

               (4)

               Šiam tikslui pasiekti galiojančių Bendrijos teisės aktų nepakanka. 2001 m. gegužės 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/34/EB dėl vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą ir dėl informacijos, kuri turi būti skelbiama apie tuos vertybinius popierius (4) susitelkiama į informaciją, kurią emitentai privalo atskleisti rinkai, todėl nereglamentuojamas pats akcininkų balsavimo procesas. Be to, 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/109/EB dėl informacijos apie emitentus, kurių vertybiniais popieriais leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, skaidrumo reikalavimų suderinimo (5), emitentams nustatoma pareiga užtikrinti galimybę susipažinti su tam tikra informacija ir dokumentais, susijusiais su visuotiniais susirinkimais, tačiau su tokia informacija ir dokumentais turi būti galimybė susipažinti emitento buveinės valstybėje narėje. Todėl, siekiant apsaugoti investuotojus ir skatinti sklandų bei veiksmingą naudojimąsi akcininkų teisėmis, kurias suteikia akcijos su balsavimo teise, reikėtų nustatyti tam tikrus būtiniausius reikalavimus. Kitų nei balsavimo teisių atžvilgiu valstybės narės gali šiuos būtiniausius reikalavimus taip pat taikyti akcijoms be balsavimo teisės ta apimtimi, kuria šie reikalavimai tokioms akcijoms dar nėra taikomi.

               (5)

               Didelė bendrovių, kurių akcijos įtrauktos į prekybą reguliuojamoje rinkoje, akcijų dalis priklauso akcininkams, nereziduojantiems valstybėje narėje, kurioje yra bendrovės registruota buveinė. Nereziduojantys akcininkai turėtų turėti galimybę pasinaudoti savo teisėmis, susijusiomis su visuotiniu susirinkimu, taip pat lengvai, kaip ir akcininkai, reziduojantys valstybėje narėje, kurioje yra bendrovės registruota buveinė. Norint tai įgyvendinti, reikia pašalinti esamas kliūtis, trukdančias nereziduojantiems akcininkams gauti su visuotiniu susirinkimu susijusią informaciją ir pasinaudoti balsavimo teisėmis fiziškai nedalyvaujant visuotiniame susirinkime. Šių kliūčių pašalinimas taip pat būtų naudingas reziduojantiems akcininkams, kurie nedalyvauja arba negali dalyvauti visuotiniame susirinkime.

               (6)

               Akcininkai, neatsižvelgiant į jų rezidavimo vietą, turėtų turėti galimybę balsuoti visuotiniame susirinkime arba iki jo turėdami visą informaciją. Visi akcininkai turėtų turėti pakankamai laiko apsvarstyti dokumentus, kuriuos ketinama teikti visuotiniam susirinkimui, ir nuspręsti, kaip jie balsuos savo akcijomis. Todėl apie visuotinį susirinkimą turėtų būti pranešta laiku ir akcininkams turėtų būti pateikta išsami informacija, kurią ketinama teikti visuotiniam susirinkimui. Turėtų būti naudojamos šiuolaikinių technologijų siūlomos galimybės greitai pasiekti informaciją. Šioje direktyvoje daroma prielaida, kad visos bendrovės, kurių akcijos įtrauktos į prekybą reguliuojamoje rinkoje, jau turi interneto svetainę.

               (7)

               Iš esmės akcininkams turėtų būti suteikta galimybė įtraukti klausimus į visuotinio susirinkimo darbotvarkę ir teikti sprendimų dėl darbotvarkės klausimų projektus. Nepažeidžiant skirtingų terminų ir tvarkų, kurie šiuo metu taikomi visoje Bendrijoje, šiomis teisėmis turėtų būti naudojamasi laikantis dviejų pagrindinių taisyklių, t. y. bet kokia riba, reikalaujama siekiant naudotis šiomis teisėmis, neturėtų viršyti 5 % bendrovės akcinio kapitalo, ir visi akcininkai visais atvejais galutinį darbotvarkės variantą gautų prieš pakankamai laiko, kad galėtų pasiruošti diskusijai ir balsavimui dėl kiekvieno darbotvarkės klausimo.

               (8)

               Iš esmės kiekvienam akcininkui turėtų būti suteikta galimybė pateikti su visuotinio susirinkimo darbotvarke susijusių klausimų ir gauti atsakymus į juos, o valstybėms narėms turėtų būti palikta teisė nustatyti taisykles, kaip ir kada klausimai pateikiami ir į juos atsakoma.

               (9)

               Siūlydamos savo akcininkams dalyvauti visuotiniame susirinkime naudojantis bet kuriomis elektroninėmis priemonėmis bendrovės neturėtų susidurti su teisinėmis kliūtimis. Neturėtų būti taikomi apribojimai balsuoti visuotiniame susirinkime asmeniškai nedalyvaujant – tiek balsuojant raštu, tiek naudojantis elektroninėmis priemonėmis – išskyrus atvejus, kai būtina patikrinti tapatybę ir elektroninio ryšio saugumą. Tačiau tai neturėtų užkirsti kelio valstybėms narėms priimti taisykles, kuriomis siekiama užtikrinti, kad balsavimo rezultatai visomis aplinkybėmis atspindėtų akcininkų valią, įskaitant taisykles, kuriomis siekiama išspręsti tuos atvejus, kai po akcininkų balsavimo raštu ar elektroninėmis priemonėmis iškyla ar atskleidžiamos naujos aplinkybės.

               (10)

               Geram bendrovių valdymui reikalingas sklandus ir veiksmingas balsavimo pagal įgaliojimą procesas. Todėl turėtų būti pašalinti esami apribojimai ir suvaržymai, apsunkinantys balsavimą pagal įgaliojimą ir padidinantys jo išlaidas. Tačiau geram bendrovių valdymui taip pat reikalingos atitinkamos apsaugos priemonės, kad būtų išvengta galimo piktnaudžiavimo balsavimu pagal įgaliojimą. Todėl įgaliotinis privalėtų laikytis visų nurodymų, kuriuos galėjo gauti iš akcininko, o valstybės narės turėtų turėti galimybę įvesti atitinkamas priemones, užtikrinančias, kad įgaliotinis negalėtų veikti kitais nei tik akcininko interesais, neatsižvelgiant į priežastį, dėl kurios kilo interesų konfliktas. Kovos su galimu piktnaudžiavimu priemonės visų pirma gali būti tvarka, kurią valstybės narės gali patvirtinti siekdamos reglamentuoti asmenų, aktyviai dalyvaujančių renkant įgaliojimus ar surinkusių daugiau nei tam tikrą reikšmingą įgaliojimų skaičių, veiklą, visų pirma siekiant užtikrinti reikiamą patikimumą ir skaidrumą. Akcininkai pagal šią direktyvą turi nevaržomą teisę skirti tokius asmenis įgaliotiniais jų vardu dalyvauti ir balsuoti visuotiniuose susirinkimuose. Tačiau ši direktyva nedaro įtakos jokioms taisyklėms ar sankcijoms, kurias valstybės narės tokiems asmenims gali taikyti tuomet, kai balsai buvo atiduoti nesąžiningai pasinaudojant surinktais įgaliojimais. Be to, šia direktyva bendrovėms nenustatoma jokia pareiga tikrinti, ar įgaliotiniai balsuoja laikydamiesi juos paskyrusių akcininkų balsavimo nurodymų.

               (11)

               Dalyvaujant finansų tarpininkams balsavimo pagal nurodymus veiksmingumas daugiausia priklauso nuo tarpininkų grandinės efektyvumo, atsižvelgiant į tai, kad investuotojai dažnai negali pasinaudoti jų akcijų suteikiamomis balsavimo teisėmis, jei nebendradarbiauja kiekvienas grandinės tarpininkas, kuris gali ir neturėti su akcijomis susijusių ekonominių interesų. Tam, kad investuotojas galėtų pasinaudoti balsavimo teisėmis tais atvejais, kai peržengiamos vienos valstybės ribos, svarbu, kad naudojimąsi balsavimo teisėmis palengvintų tarpininkai. Komisija turėtų toliau spręsti šį klausimą rekomendacijoje, kuria siekiama užtikrinti galimybes investuotojams pasinaudoti veiksmingomis balsavimo paslaugomis ir užtikrinti, kad balsavimo teisėmis būtų naudojamasi laikantis šių investuotojų duotų nurodymų.

               (12)

               Nors laikas, kada administravimo, valdymo arba priežiūros organui bei visuomenei atskleidžiama informacija apie iki visuotinio susirinkimo įvykusį balsavimą naudojantis elektroninėmis priemonėmis arba raštu, yra svarbus bendrovių valdymo klausimas, jį gali nustatyti valstybės narės.

               (13)

               Balsavimo rezultatai turėtų būti nustatomi tokiais būdais, kurie atspindėtų akcininkų valią balsuojant, ir pasibaigus visuotiniam susirinkimui turėtų būti užtikrintas jų skaidrus paskelbimas bent jau bendrovės interneto svetainėje.

               (14)

               Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. sudaryti galimybes akcininkams veiksmingai naudotis savo teisėmis visoje Bendrijoje, valstybės narės pagal galiojančius Bendrijos teisės aktus negali deramai pasiekti ir kadangi dėl priemonių masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

               (15)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (6) 34 punktą valstybės narės raginamos savo ir Bendrijos interesais parengti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitikimą, ir viešai jas paskelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   I   SKYRIUS
   BENDROSIOS NUOSTATOS
   1 straipsnis
   Dalykas ir taikymo sritis
   1.   Šia direktyva nustatomi reikalavimai dėl naudojimosi tam tikromis akcininkų teisėmis, kurias akcijos su balsavimo teise suteikia bendrovių, kurių registruota buveinė yra valstybėje narėje ir kurių akcijos įtrauktos į prekybą valstybėje narėje esančioje arba veikiančioje reguliuojamoje rinkoje, visuotiniuose susirinkimuose.
   2.   Kompetenciją reguliuoti klausimus, kuriems taikoma ši direktyva, turi ta valstybė narė, kurioje yra bendrovės registruota buveinė, o nuorodos į „taikytiną teisę“ yra nuorodos į tos valstybės narės teisę.
   3.   Valstybės narės gali netaikyti šios direktyvos šioms bendrovių rūšims:

               a)

               kolektyvinio investavimo subjektams, kaip apibrėžta 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 85/611/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo (7) 1 straipsnio 2 dalyje;

               b)

               subjektams, kurių vienintelis tikslas – kolektyvinis kapitalo, surenkamo iš visuomenės, investavimas, veikiantiems rizikos skaidymo principu ir nesiekiantiems jų valdomų investicijų pagrindu įgyti emitento teisinę arba valdymo kontrolę, su sąlyga, kad tie kolektyvinio investavimo subjektai yra licencijuoti, juos prižiūri kompetentingos institucijos ir turi depozitoriumą, atliekantį funkcijas, lygiavertes funkcijoms pagal Direktyvą 85/611/EEB;

               c)

               kooperatinėms bendrovėms.

         2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžimai
   Šioje direktyvoje naudojami tokie sąvokų apibrėžimai:

               a)

               reguliuojama rinka – rinka, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (8) 4 straipsnio 1 dalies 14 punkte;

               b)

               akcininkas – fizinis arba juridinis asmuo, kuris pagal taikytiną teisę pripažintas akcininku;

               c)

               įgaliojimas – akcininko suteikiama teisė fiziniam arba juridiniam asmeniui akcininko vardu naudotis kai kuriomis arba visomis to akcininko teisėmis visuotiniame susirinkime.

         3 straipsnis
   Papildomos nacionalinės priemonės
   Ši direktyva netrukdo valstybėms narėms nustatyti daugiau pareigų bendrovėms ar imtis kitų papildomų priemonių siekiant sudaryti akcininkams palankias sąlygas naudotis šioje direktyvoje nurodytomis teisėmis.
   II   SKYRIUS
   VISUOTINIAI AKCININKŲ SUSIRINKIMAI
   4 straipsnis
   Lygios akcininkų galimybės
   Visiems akcininkams, užimantiems vienodą padėtį dalyvavimo visuotiniame susirinkime ir naudojimosi balsavimo teisėmis prasme, bendrovė užtikrina lygias galimybes.
   5 straipsnis
   Informacija, pateikiama prieš visuotinį susirinkimą
   1.   Nepažeisdamos 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/25/EB dėl įmonių perėmimo pasiūlymų (9) 9 straipsnio 4 dalies ir 11 straipsnio 4 dalies, valstybės narės užtikrina, kad ne vėliau kaip dvidešimt pirmą dieną iki susirinkimo dienos bendrovė vienu iš šio straipsnio 2 dalyje nurodytų būdų išplatintų pranešimą apie visuotinio susirinkimo sušaukimą.
   Valstybės narės gali nustatyti, kad tais atvejais, kai bendrovė akcininkams siūlo galimybę balsuoti elektroninėmis priemonėmis, prieinamomis visiems akcininkams, visuotinis susirinkimas gali nuspręsti, kad bendrovė vienu iš šio straipsnio 2 dalyje nurodytų būdų ne vėliau kaip keturioliktą dieną iki susirinkimo dienos turi išplatinti pranešimą apie visuotinio susirinkimo, kuris nėra metinis visuotinis susirinkimas, sušaukimą. Šis sprendimas turi būti priimamas ne mažesne kaip dviejų trečdalių balsų, kuriuos suteikia atstovaujamos akcijos arba atstovaujamas pasirašytasis kapitalas, dauguma ir jis galioja ne ilgiau kaip iki kito metinio visuotinio susirinkimo.
   Valstybės narės neprivalo taikyti pirmoje ir antroje pastraipose nurodytų trumpiausių laikotarpių platindamos pranešimą apie antrą arba vėlesnį visuotinio susirinkimo sušaukimą, kuris šaukiamas todėl, kad pagal pirmą pranešimą sušauktame susirinkime nebuvo kvorumo ir jeigu šaukiant pirmą visuotinį susirinkimą buvo laikomasi šio straipsnio ir į darbotvarkę neįtraukiamas naujas klausimas, o tarp galutinio pranešimo apie susirinkimo sušaukimą ir visuotinio susirinkimo dienos yra mažiausiai dešimt dienų.
   2.   Nepažeidžiant papildomų kompetentingos valstybės narės, apibrėžtos 1 straipsnio 2 dalyje, nustatytų reikalavimų dėl pranešimo ar paskelbimo, turi būti reikalaujama, kad bendrovė išplatintų pranešimą apie šio straipsnio 1 dalyje nurodytą susirinkimo sušaukimą tokiu būdu, kuris užtikrintų galimybę nediskriminuojančiomis sąlygomis greitai su juo susipažinti. Valstybė narė turi reikalauti, kad bendrovė naudotųsi tokiomis žiniasklaidos priemonėmis, kurios būtų pagrįstai patikimos norint visoje Bendrijoje veiksmingai išplatinti informaciją visuomenei. Valstybė narė negali įpareigoti bendrovės naudotis tik tomis žiniasklaidos priemonėmis, kurių operatoriai yra įsisteigę jos teritorijoje.
   Valstybė narė neprivalo pirmos pastraipos taikyti bendrovėms, kurios gali savo akcininkų vardus ir pavardes bei adresus identifikuoti iš turimo akcininkų registro, jei bendrovė yra įpareigota pranešimą apie susirinkimo sušaukimą siųsti kiekvienam jos registruotam akcininkui.
   Bet kuriuo atveju bendrovė negali nustatyti jokio specialaus mokesčio už pranešimo apie susirinkimo sušaukimą išplatinimą nustatytu būdu.
   3.   1 dalyje nurodytame pranešime apie susirinkimo sušaukimą turi būti bent jau:

               a)

               tiksliai nurodyta, kada ir kur vyks visuotinis susirinkimas, ir siūloma susirinkimo darbotvarkė;

               b)

               pateiktas aiškus ir tikslus procedūrų, kurių privalo laikytis akcininkai, kad galėtų dalyvauti ir balsuoti visuotiniame susirinkime, apibūdinimas. Tai apima informaciją apie:

                           i)

                           teises, kuriomis akcininkai gali naudotis pagal 6 straipsnį, ta apimtimi, kuria šiomis teisėmis galima naudotis po pranešimo apie susirinkimo sušaukimą išplatinimo, ir pagal 9 straipsnį, bei galutinius terminus, iki kurių šiomis teisėmis galima naudotis; pranešime apie susirinkimo sušaukimą galima nurodyti tik galutinius terminus, iki kurių galima naudotis šiomis teisėmis, jei jame nurodoma, kad bendrovės interneto svetainėje apie šias teises pateikiama išsamesnė informacija;

                           ii)

                           balsavimo pagal įgaliojimą tvarką, visų pirma formas, kurios turi būti naudojamos balsuojant pagal įgaliojimą, ir priemones, kuriomis bendrovė yra pasirengusi gauti elektroninius pranešimus apie įgaliotinių paskyrimus; ir

                           iii)

                           kai taikoma, balsavimo raštu arba naudojantis elektroninėmis priemonėmis tvarką;

               c)

               kai taikoma, nurodyta 7 straipsnio 2 dalyje apibrėžta apskaitos diena ir paaiškinta, kad dalyvauti ir balsuoti visuotiniame susirinkime turi teisę tik tie asmenys, kurie yra akcininkais tą dieną;

               d)

               nurodyta, kur ir kaip galima gauti 4 dalies c ir d punktuose nurodytus išsamius, nesutrumpintus dokumentų ir sprendimų projektų tekstus;

               e)

               nurodytas interneto svetainės, kurioje bus pateikta 4 dalyje nurodyta informacija, adresas.

         4.   Valstybės narės užtikrina, kad nepertraukiamą laikotarpį, prasidedantį ne vėliau kaip dvidešimt pirmą dieną iki visuotinio susirinkimo dienos ir įskaitant susirinkimo dieną, bendrovė savo akcininkams interneto svetainėje pateiktų bent šią informaciją:

               a)

               1 dalyje nurodytą pranešimą apie susirinkimo sušaukimą;

               b)

               bendrą akcijų ir balsavimo teisių skaičių susirinkimo sušaukimo dieną (įskaitant bendrą akcijų skaičių atskirai pagal klases, jei bendrovės kapitalas yra padalytas į dvi ar daugiau akcijų klases);

               c)

               dokumentus, kurie turi būti pateikti visuotiniam susirinkimui;

               d)

               sprendimo projektą arba, kai nesiūloma priimti sprendimo, kompetentingo bendrovės organo, kuris paskirtas pagal taikytiną teisę, komentarą dėl kiekvieno pasiūlytos visuotinio susirinkimo darbotvarkės klausimo; be to, akcininkų pateikti sprendimų projektai įdedami į interneto svetainę kiek įmanoma skubiau po jų gavimo;

               e)

               kai taikoma, formas, kurios turi būti naudojamos balsuojant pagal įgaliojimą ir balsuojant raštu, išskyrus atvejus, kai šios formos siunčiamos tiesiogiai kiekvienam akcininkui.

         Kai e punkte nurodytos formos dėl techninių priežasčių negali būti pateikiamos internete, bendrovė savo interneto svetainėje nurodo, kaip šias formas galima gauti popierine forma. Šiuo atveju turi būti reikalaujama, kad bendrovė šias formas išsiųstų kiekvienam to paprašiusiam akcininkui pasinaudodama pašto paslaugomis ir nemokamai.
   Kai pagal Direktyvos 2004/25/EB 9 straipsnio 4 dalį arba 11 straipsnio 4 dalį arba pagal šio straipsnio 1 dalies antrą pastraipą pranešimas apie visuotinio susirinkimo sušaukimą išplatinamas vėliau nei dvidešimt pirmą dieną iki susirinkimo, šioje dalyje nurodytas laikotarpis atitinkamai sutrumpinamas.
   6 straipsnis
   Teisė įtraukti klausimus į visuotinio susirinkimo darbotvarkę ir teikti sprendimų projektus
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad veikdami individualiai ar kolektyviai akcininkai:

               a)

               turėtų teisę įtraukti klausimus į visuotinio susirinkimo darbotvarkę, jei su kiekvienu tokiu klausimu yra pateikiamas paaiškinimas arba sprendimo, kuris turi būti priimtas visuotiniame susirinkime, projektas; ir

               b)

               turėtų teisę teikti sprendimų projektus dėl klausimų, kurie yra įtraukti ar bus įtraukti į visuotinio susirinkimo darbotvarkę.

         Valstybės narės gali nustatyti, kad a punkte nurodyta teise būtų galima naudotis tik dėl metinio visuotinio susirinkimo, su sąlyga, kad veikdami individualiai ar kolektyviai akcininkai turi teisę sušaukti arba reikalauti, kad bendrovė sušauktų visuotinį susirinkimą, kuris nebūtų metinis visuotinis susirinkimas ir į kurio darbotvarkę būtų įtraukti visi šių akcininkų pasiūlyti klausimai.
   Valstybės narės gali nustatyti, kad šiomis teisėmis būtų naudojamasi raštu (pasinaudojant pašto paslaugomis arba elektroninėmis priemonėmis).
   2.   Jeigu bet kuriai iš 1 dalyje nurodytų teisių taikoma sąlyga, kad atitinkamas akcininkas arba akcininkai turėtų minimalų akcijų paketą bendrovėje, toks minimalus akcijų paketas neturi viršyti 5 % akcinio kapitalo.
   3.   Kiekviena valstybė narė nustato vieningą galutinį terminą nurodydama tam tikrą dienų skaičių iki visuotinio susirinkimo arba pranešimo apie susirinkimo sušaukimą, iki kurio akcininkai gali naudotis 1 dalies a punkte nurodyta teise. Tokiu pat būdu kiekviena valstybė narė gali nustatyti galutinį terminą, skirtą naudotis 1 dalies b punkte nurodyta teise.
   4.   Jei dėl naudojimosi 1 dalies a punkte nurodyta teise reikia keisti jau praneštą akcininkams visuotinio susirinkimo darbotvarkę, valstybės narės užtikrina, kad bendrovė pateiktų patikslintą darbotvarkę tokiu pat būdu kaip ir ankstesniąją darbotvarkę iki taikomos apskaitos dienos, apibrėžtos 7 straipsnio 2 dalyje, arba, jei apskaitos diena netaikoma, likus pakankamai laiko iki visuotinio susirinkimo dienos, kad kiti akcininkai galėtų paskirti įgaliotinį arba, kai taikoma, balsuoti raštu.
   7 straipsnis
   Dalyvavimo ir balsavimo visuotiniame susirinkime reikalavimai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad:

               a)

               akcininko teisėms dalyvauti visuotiniame susirinkime ir naudotis jo akcijų suteikiama balsavimo teise nebūtų taikomas reikalavimas iki visuotinio susirinkimo savo akcijas patikėti ar perleisti kitam fiziniam ar juridiniam asmeniui ar registruoti tokio kito asmens vardu; ir

               b)

               akcininko teisėms parduoti ar kitokiu būdu perleisti savo akcijas per laikotarpį nuo 2 dalyje apibrėžtos apskaitos dienos iki visuotinio susirinkimo, kurio atžvilgiu tokia diena nustatyta, nebūtų taikomas joks apribojimas, kuris joms netaikomas kitais atvejais.

         2.   Valstybės narės nustato, kad akcininko teisės dalyvauti visuotiniame susirinkime ir balsuoti savo akcijomis būtų nustatomos atsižvelgiant į to akcininko turimas akcijas nustatytą dieną iki visuotinio susirinkimo („apskaitos diena“).
   Valstybės narės neprivalo taikyti pirmos pastraipos bendrovėms, kurios visuotinio susirinkimo dieną gali savo akcininkų vardus ir pavardes bei adresus identifikuoti iš turimo akcininkų registro.
   3.   Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad visoms bendrovėms būtų taikoma viena apskaitos diena. Tačiau valstybė narė gali nustatyti vieną apskaitos dieną bendrovėms, kurios išleido pareikštines akcijas, ir kitą apskaitos dieną bendrovėms, kurios išleido vardines akcijas, su sąlyga, kad kiekvienai bendrovei, išleidusiai abiejų rūšių akcijų, taikoma viena apskaitos diena. Apskaitos diena neturi būti ankstesnė kaip trisdešimt dienų iki atitinkamo visuotinio susirinkimo dienos. Įgyvendindama šią nuostatą ir 5 straipsnio 1 dalį, kiekviena valstybė narė užtikrina, kad nuo vėliausios leistinos visuotinio susirinkimo sušaukimo dienos iki apskaitos dienos praeitų mažiausiai aštuonios dienos. Skaičiuojant tą dienų skaičių šios dvi dienos neįskaitomos. Tačiau 5 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodytais atvejais valstybė narė gali reikalauti, kad nuo vėliausios leistinos antro arba vėlesnio pranešimo apie visuotinio susirinkimo sušaukimą iki apskaitos dienos praeitų mažiausiai šešios dienos. Skaičiuojant tą dienų skaičių šios dvi dienos neįskaitomos.
   4.   Akcininko statusui patvirtinti gali būti keliami tik tokie reikalavimai, kurie yra būtini akcininkų tapatybės nustatymui užtikrinti, ir tik ta apimtimi, kiek jie yra proporcingi šiam tikslui.
   8 straipsnis
   Dalyvavimas visuotiniame susirinkime naudojantis elektroninėmis priemonėmis
   1.   Valstybės narės turi leisti bendrovėms siūlyti savo akcininkams bet kurį dalyvavimo visuotiniame susirinkime būdą naudojantis elektroninėmis priemonėmis, visų pirma bet kurį ar visus iš šių dalyvavimo būdų:

               a)

               tiesioginė visuotinio susirinkimo transliacija;

               b)

               tiesioginis dvipusis ryšys, kurio metu akcininkai gali kreiptis į visuotinį susirinkimą per atstumą;

               c)

               balsavimo prieš arba per visuotinį susirinkimą mechanizmas, kai nereikia paskirti įgaliotinio, kuris fiziškai dalyvautų susirinkime.

         2.   Elektroninių priemonių naudojimui, kad akcininkai galėtų dalyvauti visuotiniame susirinkime, gali būti taikomi tik tokie reikalavimai ir apribojimai, kurie yra būtini siekiant užtikrinti akcininkų tapatybės nustatymą bei elektroninio ryšio saugumą, ir tik tuo atveju, kai jie yra proporcingi norint pasiekti šiuos tikslus.
   Tai nepažeidžia teisės normų, kurias valstybės narės yra priėmusios ar gali priimti, dėl sprendimų priėmimo proceso bendrovėje įdiegiant arba įgyvendinant bet kuriuos dalyvavimo naudojantis elektroninėmis priemonėmis būdus.
   9 straipsnis
   Teisė pateikti klausimus
   1.   Kiekvienas akcininkas turi teisę pateikti klausimų, susijusių su visuotinio susirinkimo darbotvarkės klausimais. Bendrovė turi atsakyti į akcininkų jai pateiktus klausimus.
   2.   Teisė pateikti klausimus ir pareiga atsakyti sąlygojamos priemonių, kurių gali imtis valstybės narės arba kurių imtis jos leidžia bendrovėms siekiant užtikrinti akcininkų tapatybės nustatymą, tinkamą visuotinių susirinkimų tvarką ir pasirengimą jiems bei konfidencialumo ir bendrovių verslo interesų apsaugą. Valstybės narės gali leisti bendrovėms pateikti vieną bendrą atsakymą į to paties turinio klausimus.
   Valstybės narės gali nustatyti, kad atsakymas laikomas duotu, jei atitinkama informacija yra pateikta klausimo ir atsakymo forma bendrovės interneto svetainėje.
   10 straipsnis
   Balsavimas pagal įgaliojimą
   1.   Kiekvienas akcininkas turi teisę paskirti bet kurį kitą fizinį arba juridinį asmenį įgaliotiniu, kuris jo vardu dalyvautų ir balsuotų visuotiniame susirinkime. Įgaliotinis turi tokias pačias teises pasisakyti ir pateikti klausimus visuotiniame susirinkime, kokias turėtų jo atstovaujamas akcininkas.
   Išskyrus reikalavimą, kad įgaliotinis būtų teisnus ir veiksnus, valstybės narės panaikina teisės normas, kuriomis apribojama arba leidžiama bendrovėms apriboti galimybę asmenims būti paskirtais įgaliotiniais.
   2.   Valstybės narės gali nustatyti, kad įgaliotinis būtų skiriamas tik vienam susirinkimui arba per nustatytą laikotarpį vykstantiems keliems susirinkimams.
   Nepažeisdamos 13 straipsnio 5 dalies, valstybės narės gali apriboti asmenų, kuriuos akcininkas gali skirti įgaliotiniais bet kuriam vienam visuotiniam susirinkimui, skaičių. Tačiau jeigu akcininkas turi bendrovės akcijų, laikomų keliose vertybinių popierių sąskaitose, toks apribojimas nedraudžia akcininkui skirti po atskirą įgaliotinį akcijoms, laikomoms kiekvienoje vertybinių popierių sąskaitoje, bet kuriam vienam visuotiniam susirinkimui. Tai neturi poveikio taikytinos teisės normoms, draudžiančioms balsuoti skirtingai pagal vieno ir to paties akcininko turimas akcijas.
   3.   Išskyrus 1 ir 2 dalyse aiškiai leistinus apribojimus, valstybės narės neturi apriboti arba leisti bendrovėms apriboti naudojimąsi akcininko teisėmis per įgaliotinį jokiais kitais tikslais, kaip tik siekiant išspręsti galimus interesų konfliktus tarp įgaliotinio ir akcininko, kurio interesais įgaliotinis privalo veikti, o apribodamos valstybės narės netaiko jokių kitų reikalavimų išskyrus šiuos:

               a)

               valstybės narės gali nustatyti, kad įgaliotinis atskleistų tam tikrus nurodytus faktus, kurie akcininkams gali būti svarbūs vertinant riziką, jog įgaliotinis gali turėti kitų nei akcininko interesų;

               b)

               valstybės narės gali apriboti arba panaikinti naudojimąsi akcininko teisėmis per įgaliotinį, kai nėra konkrečių balsavimo nurodymų, susijusių su kiekvienu sprendimu, dėl kurio įgaliotinis turi balsuoti akcininko vardu;

               c)

               valstybės narės gali apriboti arba panaikinti įgaliojimo perleidimą kitam asmeniui, tačiau tai nekliudo įgaliotiniui, kuris yra juridinis asmuo, naudotis jam suteiktomis galiomis per savo bet kurį administravimo ar valdymo organo narį arba bet kurį iš jo darbuotojų.

         Interesų konfliktas pagal šią dalį visų pirma gali kilti, kai įgaliotinis:

               i)

               yra kontroliuojantis bendrovės akcininkas arba yra kitas tokio akcininko kontroliuojamas subjektas;

               ii)

               yra bendrovės arba kontroliuojančio akcininko, ar i punkte nurodyto kontroliuojamo subjekto administravimo, valdymo arba priežiūros organo narys;

               iii)

               yra bendrovės arba kontroliuojančio akcininko ar i punkte nurodyto kontroliuojamo subjekto darbuotojas arba auditorius;

               iv)

               yra šeimos ryšiais susijęs su i–iii punktuose nurodytu fiziniu asmeniu.

         4.   Įgaliotinis turi balsuoti laikydamasis jį paskyrusio akcininko nurodymų.
   Valstybės narės gali reikalauti, kad nustatytą minimalų laikotarpį įgaliotiniai saugotų balsavimo nurodymus ir prašomi patvirtintų, kad balsavimo nurodymų buvo laikomasi.
   5.   Asmuo, veikiantis kaip įgaliotinis, gali būti įgaliotas daugiau nei vieno akcininko, neribojant taip atstovaujamų akcininkų skaičiaus. Kai įgaliotinis yra įgaliotas kelių akcininkų, pagal taikytiną teisę jis gali balsuoti už tam tikrą akcininką kitaip nei balsuoja už kitą akcininką.
   11 straipsnis
   Įgaliotinių paskyrimo ir pranešimo apie paskyrimą reikalavimai
   1.   Valstybės narės turi leisti akcininkams paskirti įgaliotinį naudojantis elektroninėmis priemonėmis. Be to, valstybės narės turi leisti bendrovėms priimti pranešimą apie paskyrimą, pateiktą elektroninėmis priemonėmis, ir turi užtikrinti, kad kiekviena bendrovė savo akcininkams sudarytų sąlygas naudotis bent vienu veiksmingu pranešimo elektroninėmis priemonėmis būdu.
   2.   Valstybės narės užtikrina, kad įgaliotiniai galėtų būti skiriami ir apie šį paskyrimą būtų pranešama bendrovei tik raštu. Be šio pagrindinio oficialaus reikalavimo, įgaliotinio paskyrimui, pranešimui bendrovei apie paskyrimą ir balsavimo nurodymų, jei jie yra, pateikimui įgaliotiniui gali būti taikomi tik tokie oficialūs reikalavimai, kurie yra būtini atitinkamai siekiant užtikrinti akcininko ir įgaliotinio tapatybės nustatymą arba užtikrinti galimybę patikrinti balsavimo nurodymų turinį, ir tik tiek, kiek jie yra proporcingi šiems tikslams pasiekti.
   3.   Šio straipsnio nuostatos mutatis mutandis taikomos įgaliotinio paskyrimo atšaukimui.
   12 straipsnis
   Balsavimas raštu
   Valstybės narės turi leisti bendrovėms pasiūlyti savo akcininkams galimybę balsuoti raštu iki visuotinio susirinkimo. Balsavimui raštu gali būti taikomi tik tokie reikalavimai ir apribojimai, kurie yra būtini siekiant užtikrinti akcininkų tapatybės nustatymą ir tik tiek, kiek jie yra proporcingi šiam tikslui pasiekti.
   13 straipsnis
   Tam tikrų kliūčių veiksmingai naudotis balsavimo teisėmis pašalinimas
   1.   Šis straipsnis taikomas tuo atveju, kai fizinis arba juridinis asmuo, pripažintas akcininku pagal taikytiną teisę, vykdydamas veiklą veikia kito fizinio arba juridinio asmens („kliento“) vardu.
   2.   Kai pagal taikytiną teisę informacijos atskleidimo reikalavimai yra būtina sąlyga, kad 1 dalyje nurodytas akcininkas galėtų naudotis balsavimo teisėmis, tokie reikalavimai taikomi tik sąrašui, kuriame bendrovei atskleidžiama kiekvieno kliento tapatybė ir akcijų, kuriomis buvo balsuojama jo vardu, skaičius.
   3.   Kai pagal taikytiną teisę nustatomi oficialūs reikalavimai, taikomi 1 dalyje nurodyto akcininko įgalinimui naudotis balsavimo teisėmis arba balsavimo nurodymams, tokie oficialūs reikalavimai neviršija to, kas yra būtina siekiant atitinkamai užtikrinti kliento tapatybės nustatymą arba turėti galimybę patikrinti balsavimo nurodymų turinį, ir yra proporcingi šiems tikslams pasiekti.
   4.   1 dalyje nurodytam akcininkui turi būti leidžiama atiduoti balsus, kuriuos suteikia dalis akcijų, skirtingai nuo balsų, kuriuos suteikia kitos akcijos.
   5.   Kai pagal taikytiną teisę apribojamas asmenų, kuriuos akcininkas gali paskirti įgaliotiniais pagal 10 straipsnio 2 dalį, skaičius, toks apribojimas šio straipsnio 1 dalyje nurodytam akcininkui nekliudo suteikti įgaliojimą kiekvienam jo klientui arba kliento paskirtam trečiajam asmeniui.
   14 straipsnis
   Balsavimo rezultatai
   1.   Bendrovė dėl kiekvieno sprendimo nustato bent akcijų, pagal kurias buvo atiduoti galiojantys balsai, skaičių, akcinio kapitalo dalį, kurią atstovauja šie balsai, bendrą galiojančių balsų skaičių, taip pat balsų už ir prieš kiekvieną sprendimą skaičių ir, kai taikoma, susilaikiusiųjų skaičių.
   Tačiau valstybės narės gali nustatyti arba leisti bendrovėms nustatyti, kad tuo atveju, kai nei vienas akcininkas nereikalauja išsamios balsavimo ataskaitos, pakanka nustatyti balsavimo rezultatus tik tiek, kiek reikia siekiant įsitikinti, kad dėl kiekvieno sprendimo pasiekta reikalinga balsų dauguma.
   2.   Per taikytinos teisės nustatytą laikotarpį, neviršijantį penkiolikos dienų po visuotinio susirinkimo, bendrovė savo interneto svetainėje paskelbia balsavimo rezultatus, nustatytus pagal 1 dalį.
   3.   Šis straipsnis nepažeidžia teisės normų, kurias valstybės narės yra priėmusios arba gali priimti dėl formalumų, reikalaujamų tam, kad sprendimas taptų galiojantis, arba dėl galimo teisinio balsavimo rezultatų ginčijimo.
   III   SKYRIUS
   BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
   15 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2009 m. rugpjūčio 3 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų priemonių tekstus.
   Nepaisant pirmos pastraipos, valstybės narės, kuriose 2006 m. liepos 1 d. galiojo nacionalinės priemonės, kuriomis apribojamas arba draudžiamas įgaliotinio skyrimas 10 straipsnio 3 dalyje antros pastraipos ii punkte nurodytu atveju, priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2012 m. rugpjūčio 3 d., įgyvendina 10 straipsnio 3 dalį dėl apribojimo ar uždraudimo.
   Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai pagal 6 straipsnio 3 dalį ir 7 straipsnio 3 dalį nustatytą dienų skaičių ir apie jo vėlesnius pakeitimus. Komisija šią informaciją paskelbia Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Valstybės narės, priimdamos pirmoje pastraipoje minėtas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   16 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   17 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2007 m. liepos 11 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  OL C 318, 2006 12 23, p. 42.

      (2)  2007 m. vasario 15 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2007 m. birželio 12 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL C 104 E, 2004 4 30, p. 714.

      (4)  OL L 184, 2001 7 6, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2005/1/EB (OL L 79, 2005 3 24, p. 9).

      (5)  OL L 390, 2004 12 31, p. 38.

      (6)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (7)  OL L 375, 1985 12 31, p. 3.

      (8)  OL L 145, 2004 4 30, p. 1.

      (9)  OL L 142, 2004 4 30, p. 12.


title: 2007 m. kovo 7 d. Komisijos direktyva 2007/13/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 71/316/EEB II priedą dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės nuostatomis, suderinimo (Tekstas svarbus EEE)

text:
13.3.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 73/10

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2007/13/EB,
   2007 m. kovo 7 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 71/316/EEB II priedą dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės nuostatomis, suderinimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyvą 71/316/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės metodų nuostatomis, suderinimo (1), ypač jos 16 straipsnio pirmąjį sakinį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvos 71/316/EEB II priedo 3.1.1.1 dalies a punkto nuostatoje numatomos valstybių narių EEB pirminės patikros žymenų skiriamosios didžiosios raidės, pritvirtintos prie matavimo priemonės ir rodančios, kad pastaroji atitinka EEB reikalavimus.

               (2)

               Direktyvos 71/316/EEB II priedo 3.2.1 dalyje pateikiama nuostata dėl brėžinių, kuriuose pavaizduota EEB pirminės patikros žymenų, nurodytų to paties priedo 3.1 punkte, raidžių forma, matmenys bei kontūrai.

               (3)

               Skiriamųjų raidžių brėžiniai nebuvo pateikti Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akte bei 2003 m. Stojimo akte. Vadovaujantis Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akto II priedo 1 skyriaus D1.b punktu ir 2003 m. Stojimo aktu, brėžiniai, nurodyti direktyvos 71/316/EEB II priedo 3.2.1 punkte, papildomi atitinkamomis raidėmis.

               (4)

               Todėl, siekiant įtraukti skiriamųjų raidžių brėžinius, būtina iš dalies keisti direktyvos 71/316/EEB II priedo 3.2.1 punktą.

               (5)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Derinimo su technikos pažanga komiteto, įsteigto pagal Direktyvos 71/316/EEB 17 straipsnį, nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 71/316/EEB II priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2008 m. kovo 10 d., įgyvendina šią direktyvą. Priimtų nuostatų tekstus jos nedelsdamos pateikia Komisijai.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato tokios nuorodos darymo tvarką.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. kovo 7 d.

            Komisijos vardu

         Günter VERHEUGEN

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 202, 1971 9 6, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      PRIEDAS
      Prie Direktyvos 71/316/EB II priede pridėto pirmojo brėžinio pridedami šie raidžių „A, S, FI, CZ, EST, CY, LV, LT, H, M, PL, SI, SK“ brėžiniai:


title: 1995 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 95/59/EB dėl kitų nei apyvartos mokesčių, kurie turi įtakos apdoroto tabako suvartojimui

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31995L0059

Oficialusis leidinys L 291 , 06/12/1995 p. 0040 - 0045

		Tarybos direktyva 95/59/EB1995 m. lapkričio 27 d.dėl kitų nei apyvartos mokesčių, kurie turi įtakos apdoroto tabako suvartojimuiEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 99 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],(1) kadangi 1972 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvoje 72/464/EEB dėl kitų nei apyvartos mokesčių, kurie turi įtakos apdoroto tabako suvartojimui [3], ir 1978 m. gruodžio 18 d. Antrojoje Tarybos direktyvoje 79/32/EEB dėl kitų nei apyvartos mokesčių, kurie turi įtakos apdoroto tabako suvartojimui [4], daug kartų buvo padaryti svarbūs pakeitimai; kadangi, siekiant racionalumo ir aiškumo, minėtųjų direktyvų tekstus derėtų sujungti į vieną;(2) kadangi Sutarties tikslas yra sukurti ekonominę sąjungą, kurioje veiktų sveika konkurencija ir kuri savo savybėmis būtų panaši į vidaus rinką; kalbant apie apdorotą tabaką, minėtojo tikslo įgyvendinimas reiškia, kad šio sektoriaus produktų suvartojimui įtakos turinčių mokesčių taikymas valstybėse narėse neturi iškreipti konkurencijos sąlygų ir trukdyti laisvam produktų judėjimui Bendrijoje;(3) kadangi, kiek tai yra susiję su akcizais, struktūrų derinimas visų pirma turi užtikrinti, kad, taikant mokestį, nebus iškreipta konkurencija tai pačiai grupei priklausančiose atskirose apdoroto tabako kategorijose ir, atitinkamai, bus įgyvendintas valstybių narių nacionalinių rinkų atidarymas;(4) kadangi cigaretėms taikomo akcizo struktūra būtinai turi apimti ne tik specifinį komponentą, skaičiuojamą vienam produkto vienetui, bet ir proporcinį komponentą, nustatomą pagal mažmeninę pardavimo kainą, įskaitant visus mokesčius; kadangi cigaretėms taikomas apyvartos mokestis veikia taip pat, kaip proporcinis akcizas, į tai turėtų būti atsižvelgiama nustatant akcizo specifinio komponento santykį su visais nustatytais mokesčiais;(5) kadangi, kalbant apie cigaretes, pirmiau nurodytas tikslas geriausiai pasiekiamas taikant mažėjančio mokesčių lyginamojo svorio sistemą, ir kadangi dėl to minėtiesiems produktams taikomas mokestis turėtų apimti proporcinį akcizą ir specifinį akcizą, kurio dydį nustato kiekviena valstybė narė pagal Bendrijos kriterijus;(6) kadangi apdoroto tabako akcizų struktūros turėtų būti derinamos etapais;(7) kadangi konkurencijai būtini poreikiai apima laisvai formuojamų kainų sistemą visose apdoroto tabako grupėse;(8) kadangi apdorotas tabakas yra kelių rūšių, besiskiriančių savo savybėmis ir naudojimo būdu;(9) kadangi minėtąsias skirtingas apdoroto tabako rūšis reikėtų apibrėžti;(10) kadangi dėl ekonominių priežasčių tam tikroms valstybėms narėms turėtų būti taikomos laikinos išlygos;(11) kadangi reikia atskirti cigaretėms sukti naudojamą susmulkintą tabaką ir kitą rūkomąjį tabaką;(12) kadangi gamintojas turi būti apibrėžtas kaip fizinis arba juridinis asmuo, kuris faktiškai ruošia tabako produktus ir nustato maksimalią mažmeninę pardavimo kainą kiekvienai valstybei narei, kurioje atitinkami produktai turi būti išleisti vartojimui;(13) kadangi daugelis valstybių narių atleidžia nuo akcizo arba grąžina jį už tam tikrą apdorotą tabaką, atsižvelgdamos į jo panaudojimą, ir kadangi šioje Direktyvoje reikia reglamentuoti minėtąjį atleidimą nuo akcizo arba jo grąžinimą;(14) kadangi tabako ritinėliai, kurie yra tinkami rūkyti tokie, kokie jie yra, po paprasto parengimo rankomis, taip pat turėtų būti laikomi cigaretėmis siekiant vienodo šių produktų apmokestinimo;(15) kadangi Vokietijos Federacinei Respublikai reikėtų leisti ne ilgiau kaip iki 1998 m. gruodžio 31 d. tabako ritinėlius apmokestinti taikant ne mažesnį mokesčio tarifą arba dydį, negu taikomas susmulkintam tabakui, skirtam cigaretėms sukti;(16) kadangi ši direktyva neturi turėti įtakos valstybių narių įsipareigojimams dėl I priedo B dalyje išvardytų direktyvų įgyvendinimo terminų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I ANTRAŠTINĖ DALISBendrieji principai1 straipsnis1. Akcizo, kurį valstybės narės taiko apdorotam tabakui, struktūra yra derinama keliais etapais.2. Šioje direktyvoje yra nustatyti bendrieji tokio derinimo principai bei derinimo etapams taikytini specialūs kriterijai.3. Sprendimą dėl perėjimo nuo vieno derinimo etapo prie kito priima Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, atsižvelgdama į priemonių, kurias valstybės narės savo akcizo sistemoje naudoja tam, kad būtų laikomasi einamajam etapui keliamų reikalavimų, taikymo rezultatus. Perėjimas iš vieno etapo į kitą gali būti atidėtas, ypač jei dėl jo valstybės narės gali patirti neproporcingų pajamų nuostolių.2 straipsnis1. Toliau išvardyti produktai yra laikomi apdorotu tabaku:a) cigaretės;b) cigarai ir cigarilės;c) rūkomasis tabakas- susmulkintas tabakas, skirtas cigaretėms sukti,- kitas rūkomasis tabakas;kaip jis apibrėžtas 3-7 straipsniuose.2. Taryba, veikdama pagal Komisijos pasiūlymą, priima sprendimus, būtinus, kad būtų galima nustatyti, kaip pagamintas tabakas turėtų būti apibrėžiamas ir skirstomas į grupes.3. Nepaisant galiojančių Bendrijos nuostatų, 3-7 straipsniuose nurodyti apibrėžimai neturi įtakos minėtuosiuose straipsniuose nurodytoms skirtingoms produktų grupėms taikomos apmokestinimo būdo arba mokesčio dydžio pasirinkimui.3 straipsnisToliau išvardyti produktai yra laikomi cigarais arba cigarilėmis, jeigu juos galima rūkyti tokius, kokie jie yra:1) tabako ritinėliai, pagaminti vien iš natūralaus tabako;2) tabako ritinėliai, įvynioti į išorinį apvalkalą pagamintą iš natūralaus tabako;3) tabako ritinėliai, įvynioti į išorinį įprastinės cigaro spalvos apvalkalą ir turintys rišiklį iš regeneruoto tabako, kurių bent 60 % svorio tabako dalelių yra platesnės ir ilgesnės kaip 1,75 mm, ir kurių apvalkalas yra sudėtas spiraline forma ne mažesniu kaip 30o smailiu kampu išilginės cigaro ašies atžvilgiu;4) tabako ritinėliai, įvynioti į išorinį įprastinės cigaro spalvos apvalkalą, pagamintą iš regeneruoto tabako, jeigu jų vieneto svoris, neįskaitant filtro ar kandiklio, yra ne mažesnis kaip 2,3 gramo, bent 60 % svorio tabako dalelių yra platesnės ir ilgesnės kaip 1,75 mm ir ne mažiau kaip trečdalyje ritinėlio ilgio apskritimo perimetras yra ne mažesnis kaip 34 mm.4 straipsnis1. Toliau išvardyti produktai yra laikomi cigaretėmis:a) tabako ritinėliai, tinkami rūkymui tokie, kokie jie yra, nepriskirtini prie cigarų ar cigarilių pagal 3 straipsnio nuostatas;b) tabako ritinėliai, kurie paprastu nepramoniniu būdu gali būti įkišti į vamzdelius, pagamintus iš cigarečių popieriaus;c) tabako ritinėliai, kurie paprastu nepramoniniu būdu gali būti įvynioti į cigarečių popierių.Iki 1998 m. gruodžio 31 d. Vokietijos Federacinei Respublikai leidžiama apmokestinti b punkte nurodytus tabako ritinėlius taikant ne mažesnį mokesčio tarifą arba dydį negu taikomas cigaretėms sukti skirtam susmulkintam tabakui.2. Taikant akcizą, šio straipsnio 1 dalyje apibūdintas tabako ritinėlis, yra laikomas dviem cigaretėmis, jeigu jo ilgis be filtro arba kandiklio yra daugiau kaip 9 cm, bet ne daugiau kaip 18 cm, trimis cigaretėmis, jeigu jo ilgis be filtro arba kandiklio yra daugiau kaip 18 cm, bet ne daugiau kaip 27 cm ir t. t.5 straipsnisToliau išvardyti produktai yra laikomi rūkomuoju tabaku:1) tabakas, kuris buvo supjaustytas arba kitaip susmulkintas, suspaustas į briketus arba nesuspaustas, kurį galima rūkyti ir be tolesnio pramoninio apdorojimo;2) mažmeninei prekybai skirtos tabako liekanos, nepriskirtinos prie 3 ir 4 straipsniuose nurodytų produktų, ir kurios gali būti rūkomos.6 straipsnis5 straipsnyje apibrėžtas rūkomasis tabakas, kurio daugiau kaip 25 % svorio sudaro mažesnio kaip 1 mm pločio dalelės, yra laikomas cigaretėms sukti skirtu susmulkintu tabaku. Valstybės narės, kurios 1993 m. sausio 1 d. netaiko nuostatos dėl 1 mm pločio dalelių, šią nuostatą turi pradėti taikyti iki 1997 m. gruodžio 31 d.Valstybės narės cigaretėms sukti skirtu susmulkintu tabaku taip pat gali laikyti rūkomąjį tabaką, kurio daugiau kaip 25 % svorio sudaro didesnio kaip 1 mm pločio dalelės ir kuris buvo parduotas arba skirtas parduoti cigaretėms sukti.7 straipsnis1. Produktai, turintys savo sudėtyje kitų nei tabakas medžiagų, bet kitaip atitinkančių 3 straipsnyje išvardytus kriterijus, yra laikomi cigarais arba cigarilėmis, jeigu jie:- yra įvynioti į natūralaus tabako išorinį apvalkalą,- yra įvynioti į regeneruoto tabako išorinį apvalkalą ir turi rišiklį iš regeneruoto tabako,- yra įvynioti į regeneruoto tabako išorinį apvalkalą.2. Produktai, kurie yra visiškai arba iš dalies pagaminti ne iš tabako, bet iš kitų medžiagų, tačiau kitaip atitinka 4 ir 5 straipsniuose išvardytus kriterijus, yra laikomi cigaretėmis ir rūkomuoju tabaku.Nepaisant pirmosios pastraipos, produktai, kurių sudėtyje nėra tabako ir kurie naudojami tik medicinos tikslams, nelaikomi apdorotu tabaku.8 straipsnis1. Bendrijoje pagamintoms, taip pat iš valstybių, nepriklausančių Bendrijai, importuotoms cigaretėms taikomas proporcinis akcizas, skaičiuojamas pagal maksimalią mažmeninę pardavimo kainą, įskaitant muitą, ir specifinis akcizas, skaičiuojamas produkto vienetui.2. Proporcinio akcizo tarifas ir specifinio akcizo dydis turi būti vienodi visoms cigaretėms.3. Baigiamajame struktūrų derinimo etape visose valstybėse narėse cigaretėms nustatomas vienodas specifinio akcizo ir proporcinio akcizo bei apyvartos mokesčio dydžio santykis taip, kad mažmeninių pardavimo kainų skalė teisingai atspindėtų gamintojo pardavimo kainų skirtumus.4. Prireikus cigaretėms taikomas akcizas gali apimti minimalų mokesčio komponentą, kurio aukščiausias ribas kiekviename etape nustato Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu.9 straipsnis1. Bendrijoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, kuris iš tabako gamina mažmeniniam pardavimui skirtus produktus, yra laikomas gamintoju.Gamintojai arba prireikus jų atstovai ar įgaliotieji tarpininkai Bendrijoje ir tabako importuotojai iš valstybių, nepriklausančių Bendrijai, gali laisvai nustatyti maksimalią mažmeninę kiekvieno savo produkto pardavimo kainą kiekvienai valstybei narei, kurioje atitinkami produktai turi būti išleisti suvartoti.Tačiau antroji pastraipa neriboja teisės įgyvendinti nacionalinės teisės normas dėl kainų lygių kontrolės arba nustatytų kainų laikymosi, jeigu minėtosios normos neprieštarauja Bendrijos teisės aktams.2. Siekdamos palengvinti akcizo taikymą, valstybės narės kiekvienai apdoroto tabako grupei gali nustatyti mažmeninių pardavimo kainų skalę, apimtis ir įvairovė turi faktiškai atitikti produktų įvairovę Bendrijoje. Kiekviena skalė galioja visiems produktams, priskiriamiems apdoroto tabako grupei, kuriai ji yra nustatyta, neskirstant produktų arba panaudotų medžiagų pagal kokybę, pateikimą ir kilmę, įmonių charakteristikas arba pagal kuriuos nors kitus kriterijus.10 straipsnis1. Akcizo surinkimo taisyklės derinamos ne vėliau kaip baigiamajame etape. Pirmesniais etapais akcizas iš esmės surenkamas naudojant fiskalinį ženklinimą. Jeigu valstybės narės, surinkdamos akcizą, naudoja fiskalinį ženklinimą, jos tokius ženklus privalo pateikti kitų valstybių narių gamintojams ir tiekėjams. Valstybės narės, kurios akcizui surinkti naudoja kitokias priemones, užtikrina, kad tokios priemonės nekeltų prekybai administracinių arba techninių kliūčių.2. Akcizo taikymo ir mokėjimo taisyklės apdoroto tabako importuotojams ir vietos gamintojams taikomos atsižvelgiant į šio straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones.11 straipsnisToliau išvardyti produktai gali būti neapmokestinami akcizu, arba už juos sumokėtas akcizas gali būti grąžintas:a) denatūruotas apdorotas tabakas, naudojamas pramonėje arba sodininkystėje;b) apdorotas tabakas, kuris sunaikinamas esant administracinei priežiūrai;c) apdorotas tabakas, kuris yra skirtas tik moksliniams tyrimams ir tyrimams, susijusiems su produkto kokybe;d) apdorotas tabakas, kurį perdirba gamintojas.Valstybės narės nustato sąlygas ir formalumus, kurių reikia laikytis atleidžiant nuo akcizo mokėjimo ir grąžinant sumokėtą akcizą.II ANTRAŠTINĖ DALISPirmajame derinimo etape taikytinos specialiosios nuostatos12 straipsnis1. Atsižvelgiant į 1 straipsnio 3 dalį pirmasis apdorotam tabakui taikomo akcizo struktūrų derinimo etapas apima šešiasdešimties mėnesių laikotarpį nuo 1973 m. liepos 1 d.2. Pirmajame derinimo etape yra taikomi 13 ir 14 straipsniai.13 straipsnis1. Cigaretėms taikomo specifinio akcizo dydis pirmą kartą nustatomas, remiantis 1973 metų sausio 1 d. duomenimis apie populiariausiai kainų kategorijai priskiriamas cigaretes.2. Neatsižvelgiant į galutinį sprendimą, kuris turi būti priimtas dėl specifinio ir proporcinio komponento santykio, šio straipsnio 1 dalyje nurodytas dydis neturi būti mažesnis kaip 5 % arba didesnis kaip 75 % bendros cigaretėms taikomo proporcinio akcizo ir specifinio akcizo sumos.3. Jeigu po 1973 m. sausio 1 d. yra pakeičiamas šio straipsnio 1 dalyje nurodytos kainų kategorijos cigaretėms taikomas akcizas, specifinio akcizo dydis nustatomas atsižvelgiant į 1 dalyje nurodytų cigarečių apmokestinimo pasikeitimą.14 straipsnisNepaisant 8 straipsnio 1 dalies, kiekviena valstybė narė į cigaretėms taikomo proporcinio akcizo skaičiavimo bazę gali neįtraukti muitų.III ANTRAŠTINĖ DALISAntrajame derinimo etape taikomos specialiosios nuostatos15 straipsnis1. Apdorotam tabakui taikomo akcizo struktūrų derinimo antrasis etapas prasideda 1978 m. liepos 1 d.2. Antrajame derinimo etape yra taikomas 16 straipsnis.16 straipsnis1. Cigaretėms taikomo specifinio akcizo dydis nuo 1978 m. sausio 1 d. nustatomas, remiantis kiekvienų metų sausio 1 d. duomenimis apie populiariausiai kainų kategorijai priskiriamas cigaretes.2. Specifinis akcizo komponentas neturi būti mažesnis kaip 5 % arba didesnis kaip 55 % visų mokesčių sumos, kuri skaičiuojama susumavus šioms cigaretėms taikomą proporcinį akcizą, specialų akcizą ir apyvartos mokestį.3. Jeigu po 1978 m. sausio 1 d. yra pakeičiamas šio straipsnio 1 dalyje nurodytos kainų kategorijos cigaretėms taikomas akcizas arba apyvartos mokestis, specifinio akcizo dydis nustatomas atsižvelgiant į 1 dalyje nurodytų cigarečių bendro apmokestinimo pasikeitimą.4. Nepaisant 8 straipsnio 1 dalies, kiekviena valstybė narė į cigaretėms taikomo proporcinio akcizo skaičiavimo bazę gali neįtraukti muitų.5. Valstybės narės gali cigaretes ir cigaretėms sukti skirtą smulkintą tabaką apmokestinti minimaliu akcizu, jeigu dėl to bendra mokesčio suma nesudaro daugiau kaip 90 % visų mokesčių, atitinkamai taikomų populiariausios kainų kategorijos cigaretėms arba populiariausios kainų kategorijos cigaretėms sukti skirtam smulkintam tabakui.IV ANTRAŠTINĖ DALISBaigiamosios nuostatos17 straipsnisJeigu reikia, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, priima nuostatas dėl šios Direktyvos taikymo.18 straipsnisValstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymui priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.19 straipsnis1. I priedo A dalyje išvardytos direktyvos, nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl I priedo B dalyje nustatytų įgyvendinimo terminų, pripažįstamos netekusiomis galios.2. Nuorodos į direktyvas, pripažintas netekusiomis galios, yra laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikimo lentelę.20 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.21 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1995 m. lapkričio 27 d.Tarybos varduPirmininkasP. Solbes Mira[1] OL C 56, 1995 3 6, p. 164.[2] OL C 133, 1995 5 31, p. 1.[3] OL L 303, 1972 12 31, p. 1. Direktyvos paskutiniai pakeitimai padaryti Direktyva 92/78/EEB (OL L 316, 1992 10 31, p. 5).[4] OL L 10, 1979 1 16, p. 8. Direktyvos paskutiniai pakeitimai padaryti Direktyva 92/78/EEB.--------------------------------------------------I PRIEDASA DALISDIREKTYVOS, PRIPAŽINTOS NETEKUSIOMIS GALIOS(nurodytos 19 straipsnyje)1. Direktyva 72/464/EEB2. Direktyva 79/32/EEBir vėlesni jų pakeitimai:- Direktyva 74/318/EEB- Direktyva 75/786/EEB- Direktyva 76/911/EEB- Direktyva 77/805/EEB- Direktyva 80/369/EEB- Direktyva 80/1275/EEB- Direktyva 81/463/EEB- Direktyva 82/2/EEB- Direktyva 82/877/EEB- Direktyva 84/217/EEB- Direktyva 86/246/EEB- Direktyva 92/78/EEB.B DALISDirektyva | Perkėlimo į nacionalinę teisę terminai |— 72/464/EEB | 1973 7 1 [1] |— 79/32/EEB | 1980 1 1 |— 74/318/EEB | |— 75/786/EEB | |— 76/911/EEB | |— 77/805/EEB | |— 80/369/EEB | |— 80/1275/EEB | |— 81/463/EEB | |— 82/2/EEB | |— 82/877/EEB | |— 84/217/EEB | |— 86/246/EEB | 1986 1 1 |— 92/78/EEB | 1992 12 31 |[1] Jungtinei Karalystei ir Airijai buvo leista terminą atidėti iki 1997 m. gruodžio 31 d.--------------------------------------------------II PRIEDASATITIKIMO LENTELĖŠi direktyva | Direktyva 72/464/EEB | Direktyva 79/32/EEB |I antraštinė dalis | I antraštinė dalis | |1 straipsnio 1 ir 2 dalys | 1 straipsnio 1 ir 2 dalys | |1 straipsnio 3 dalis | 1 straipsnio 4 dalis | |2 straipsnio 1 ir 2 dalys | 3 straipsnio 1 ir 2 dalys | 1 straipsnio 1 dalis |2 straipsnio 3 dalis | | 1 straipsnio 2 dalis |3 straipsnis | | 2 straipsnis |4 straipsnis | | 3 straipsnis |5 straipsnis | | 4 straipsnis |6 straipsnis | | 4a straipsnis |7 straipsnis | | 7 straipsnis |8 straipsnis | 4 straipsnis | |9 straipsnis | 5 straipsnis | |10 straipsnis | 6 straipsnis | |11 straipsnis | 6a straipsnis | |II antraštinė dalis | II antraštinė dalis | |12 straipsnis | 7 straipsnis | |13 straipsnis | 8 straipsnis | |14 straipsnis | 9 straipsnis | |III antraštinė dalis | II a antraštinė dalis | |15 straipsnis | 10a straipsnis | |16 straipsnis | 10b straipsnis | |IV dalis | III antraštinė dalis | |17 straipsnis | 11 straipsnis | |18 straipsnis | 12 straipsnio 2 dalis | |19 straipsnis | – | – |20 straipsnis | – | – |21 straipsnis | 13 straipsnis | 10 straipsnis |--------------------------------------------------


title: 1982 m. kovo 25 d. Komisijos direktyva, ketvirtą kartą derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31982L0232

Oficialusis leidinys L 106 , 21/04/1982 p. 0018 - 0019 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0003  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0116  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0003  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 12 p. 0116

		Komisijos direktyva1982 m. kovo 25 d.ketvirtą kartą derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo(82/232/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 79/831/EEB [2], ypač į jos 19, 20 ir 21 straipsnius,kadangi Danija prašo pakeisti hidrazino tirpalų ženklinimą ir pagal Direktyvos 67/548/EEB 23 straipsnį apie tai atitinkamai pranešė Komisijai;kadangi Derinimo su technikos pažanga komitetas, atsižvelgdamas į turimus duomenis, yra tos nuomonės, kad kai kurie klasifikavimo ir ženklinimo pakeitimai yra pagrįsti;kadangi minėtas komitetas pripažįsta, kad šiuo metu toliau vyksta kancerogeniškumo tyrimai, o juos baigus gali tekti dar kartą išanalizuoti priemones;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo pavojingų medžiagų ir preparatų prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 67/548/EEB I priedas (pavojingų medžiagų sąrašas) iš dalies keičiamas taip:Nr. 007-008-01-0: | cheminės medžiagos pavadinimas ir klasifikavimas pakeičiami taip: |+++++ TIFF +++++Hydrazinopløsning… %Hydrazinlösung… %Διάλυμα ύδραζίνης… %Hydrazine solution… %Hydrazine en solution… %Idrazina soluzione… %Hydrazine oplossing… %+++++ TIFF +++++2 straipsnisValstybės narės priima ir paskelbia nuostatas, kurios, įsigaliojusios ne vėliau kaip iki 1982 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai. Šias nuostatas jos taiko nuo 1983 m. liepos 1 d.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1982 m. kovo 25 d.Komisijos varduKarl-Heinz NarjesKomisijos narys[1] OL L 196, 1967 8 16, p. 1.[2] OL L 259, 1979 10 15, p. 10.--------------------------------------------------


title: 2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyva 2004/114/EB, dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygų

text:
23.12.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 375/12

      TARYBOS DIREKTYVA 2004/114/EB
   2004 m. gruodžio 13 d.
   dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygų
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 63 straipsnio pirmos pastraipos 3 punkto a papunktį ir 4 punktą,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę (3),
   kadangi:

               (1)

               Siekiant palaipsniui sukurti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, Sutartyje numatomos priemonės, kurias reikia priimti prieglobsčio, imigracijos ir trečiosios šalies piliečių teisių apsaugos srityse.

               (2)

               Sutartyje numatoma, kad Taryba turi priimti priemones dėl imigracijos politikos, susijusias su atvykimo ir gyvenimo sąlygomis, bei ilgalaikių vizų ir leidimų gyventi išdavimo tvarkos valstybėse narėse standartus.

               (3)

               1999 m. spalio 15 – 16 d. įvykusiame specialiame susitikime Tamperėje Europos Vadovų Taryba pripažino būtinybę suderinti nacionalinius teisės aktus dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo ir gyvenimo sąlygų ir paprašė Tarybos sparčiau priimti sprendimus, remiantis Komisijos pasiūlymais.

               (4)

               Šioje direktyvoje gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje.

               (5)

               Valstybės narės turėtų įgyvendinti šios direktyvos nuostatas nediskriminuodamos dėl asmens lyties, rasės, odos spalvos, tautinės ar socialinės kilmės, genetinių bruožų, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kitokių pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, turtinės padėties, gimimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos.

               (6)

               Vienas iš Bendrijos veiklos švietimo srityje tikslų – skatinti veiklą visoje Europoje, kad ji būtų aukšto lygio studijų ir profesinio mokymo centras. Pagrindinis šios strategijos veiksnys – skatinti trečiosios šalies piliečius atvykti į Bendriją studijuoti. Valstybių narių nacionalinės teisės aktų dėl atvykimo ir gyvenimo sąlygų suderinimas yra jos dalis.

               (7)

               Šioje direktyvoje nustatytais tikslais migracija, kuri, kaip apibrėžiama, yra laikina ir nepriklauso nuo padėties priimančiosios valstybės narės darbo rinkoje, abipusiai praturtina atitinkamus migrantus, jų kilmės šalį ir priimančiąją valstybę narę bei prisideda skatinant geresnį kultūrų tarpusavio pažinimą.

               (8)

               Terminas „įleidimas“ apima trečiosios šalies piliečių atvykimą ir gyvenimą šioje direktyvoje nustatytais tikslais.

               (9)

               Naujos Bendrijos taisyklės remiasi studento, stažuotojo, švietimo įstaigos ir savanorio apibrėžimais, kurie jau naudojami Bendrijos teisėje, ypač įvairiose Bendrijos programose, skatinančiose atitinkamų asmenų judėjimą (Socrates, Europos savanoriška tarnyba ir t.t.).

               (10)

               Studentų, kuriems taikoma ši direktyva, parengiamųjų kursų trukmę ir kitas sąlygas turėtų nustatyti valstybės narės pagal savo nacionalinės teisės aktus.

               (11)

               Ši direktyva netaikoma trečiosios šalies piliečiams, patenkantiems į neatlygintinai dirbančių stažuotojų ir savanorių kategorijas, kurie dėl veiklos pobūdžio ar gaunamos kompensacijos arba atlyginimo pagal nacionalinės teisės aktus laikomi darbuotojais. Trečiosios šalies piliečių, kurie ketina dalyvauti specializuotose medicinos studijose, įleidimo sąlygas turėtų nustatyti valstybės narės.

               (12)

               Studento priėmimo į aukštojo mokslo įstaigą įrodymu, be kitokių galimų variantų, galėtų būti jo priėmimą patvirtinantis raštas ar pažyma.

               (13)

               Vertinant, ar turima pakankamai lėšų, gali būti atsižvelgiama į stipendijas.

               (14)

               Priimti asmenį šioje direktyvoje nustatytais tikslais gali būti atsisakyta dėl deramai pagrįstų priežasčių. Visų pirma, valstybė narė gali atsisakyti priimti asmenį, jei, remdamasi faktais pagrįstu įvertinimu, ji mano, kad atitinkamas trečiosios šalies pilietis kelia potencialią grėsmę viešajai tvarkai ar visuomenės saugumui. Į viešosios tvarkos sąvoką gali įeiti teistumas už sunkų nusikaltimą. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad viešosios tvarkos ir visuomenės saugumo sąvoka taip pat apima atvejus, kai trečiosios šalies pilietis priklauso ar priklausė terorizmą remiančiam susivienijimui, remia ar rėmė tokį susivienijimą arba turi ar turėjo ekstremistinių siekių.

               (15)

               Iškilus abejonėms dėl prašymo priimti pagrindimo, valstybėms narėms reikėtų suteikti galimybę reikalauti visų įrodymų, kurių reikia jo vientisumui įvertinti, ypač remiantis pareiškėjo pasirinktomis studijomis, siekiant kovoti su piktnaudžiavimu šioje direktyvoje nustatyta tvarka ir netinkamu jos taikymu.

               (16)

               Siekiant skatinti judėjimą į Bendriją ir Bendrijos viduje šioje direktyvoje nustatytais tikslais, keliose valstybėse narėse studijuojantiems trečiosios šalies piliečiams turi būti sudarytos sąlygos judėti, taip pat supaprastintas Bendrijos programose dalyvaujančių trečiosios šalies piliečių įleidimas.

               (17)

               Valstybėms narėms reikėtų suteikti galimybę laiku išduoti leidimą gyventi arba vizą, jei leidimus gyventi jos išduoda tik savo teritorijoje, siekiant sudaryti sąlygas asmeniui pirmą kartą atvykti į jų teritoriją.

               (18)

               Kad studentai, kurie yra trečiosios šalies piliečiai, galėtų padengti dalį savo studijų lėšų, jiems turėtų būti suteikta galimybė patekti į darbo rinką, vadovaujantis šioje direktyvoje išdėstytomis sąlygomis. Studentų patekimo į darbo rinką principas pagal šioje direktyvoje išdėstytas sąlygas turėtų būti bendra taisyklė; tačiau išimtinėmis aplinkybėmis valstybėms narėms reikėtų suteikti galimybę atsižvelgti į savo nacionalinių darbo rinkų padėtį.

               (19)

               Išankstinio leidimo sąvoka apima leidimų dirbti išdavimą studentams, kurie nori vykdyti ekonominę veiklą.

               (20)

               Ši direktyva neturi įtakos nacionalinės teisės aktams darbo ne visą darbo dieną srityje.

               (21)

               Turėtų būti priimta nuostata dėl pagreitintos įleidimo tvarkos studijų ar mokinių mainų programų, kurias vykdo pripažintos valstybių narių organizacijos, atveju.

               (22)

               Kiekviena valstybė narė turėtų užtikrinti, kad plačiajai visuomenei, ypač internete, būtų teikiama kiek įmanoma daugiau reguliariai atnaujinamos informacijos, susijusios su šioje direktyvoje nurodytomis įstaigomis, mokymo kursais, į kuriuos gali būti priimti trečiosios šalies piliečiai, ir atvykimo bei gyvenimo jos teritorijoje šiais tikslais sąlygomis ir tvarka.

               (23)

               Ši direktyva jokiomis aplinkybėmis neturėtų daryti įtakos 2002 m. birželio 13 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1030/2002, nustatančio vienodą leidimų gyventi trečiosios šalies piliečiams formą (4), taikymui.

               (24)

               Kadangi šios direktyvos tikslo, t.y. nustatyti trečiosios šalies piliečių įleidimo studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygas, valstybės narės negali deramai pasiekti, ir kadangi, dėl jos masto arba poveikio, tų tikslų būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti.

               (25)

               Kaip nustatyta Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties Protokolo dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos 1 ir 2 straipsniuose, ir nepažeidžiant minėto protokolo 4 straipsnio, šios valstybės narės nedalyvauja priimant šią direktyvą ir ji nėra joms privaloma ar taikytina.

               (26)

               Kaip nustatyta Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties Protokolo dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsniuose, Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą ir ji nėra jai privaloma ar taikytina,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   I SKYRIUS
   BENDROSIOS NUOSTATOS
   1 straipsnis
   Dalykas
   Šios direktyvos tikslas yra nustatyti:

               a)

               trečiosios šalies piliečių įleidimo į valstybių narių teritoriją ilgesniam nei trijų mėnesių laikotarpiui studijų, mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais sąlygas;

               b)

               taisykles dėl trečiosios šalies piliečių įleidimo šiems tikslams į valstybių narių teritoriją tvarkos.

         2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžimai
   Šioje direktyvoje:

               a)

               „trečiosios šalies pilietis“ – tai bet kuris asmuo, kuris nėra Europos Sąjungos pilietis, kaip apibrėžta Sutarties 17 straipsnio 1 dalyje;

               b)

               „studentas“ – tai trečiosios šalies pilietis, priimtas į aukštojo mokslo įstaigą ir į valstybės narės teritoriją užsiimti savo pagrindine veikla – dieninėmis studijomis, suteikiančiomis valstybės narės pripažįstamą aukštojo mokslo kvalifikaciją, įskaitant diplomus, pažymėjimus arba daktaro laipsnius, gaunamus aukštojo mokslo įstaigoje, kuri pagal savo šalies nacionalinės teisės aktus gali rengti tokioms studijoms skirtus parengiamuosius kursus;

               c)

               „mokinys“ – tai trečiosios šalies pilietis, priimtas į valstybės narės teritoriją mokytis pagal pripažįstamą viduriniojo mokslo programą pagal mainų programą, kurią vykdo pagal atitinkamos valstybės narės teisės aktus ar administracinę praktiką pripažinta organizacija;

               d)

               „neatlygintinas stažuotojas“ – tai trečiosios šalies pilietis, priimtas į valstybės narės teritoriją neatlygintino stažavimosi laikotarpiui pagal jos nacionalinės teisės aktus;

               e)

               „įstaiga“ – tai valstybinė arba privati įstaiga, kuri pripažinta priimančiosios valstybės narės ir/arba kurios studijos yra pripažįstamos vadovaujantis nacionalinės teisės aktais arba administracine praktika šioje direktyvoje nustatytais tikslais;

               f)

               „savanoriškos tarnybos programa“ – tai praktinio solidarumo veiksmų programa, paremta valstybės arba Bendrijos programa, kuria siekiama bendro intereso tikslų;

               g)

               „leidimas gyventi“ – tai valstybės narės valdžios institucijų išduotas leidimas, leidžiantis trečiosios šalies piliečiui teisėtai būti jos teritorijoje remiantis Reglamento (EB) Nr. 1030/20021 straipsnio 2 dalies a punktu.

         3 straipsnis
   Taikymo sritis
   1.   Ši direktyva taikoma trečiosios šalies piliečiams, kurie kreipiasi dėl įleidimo į valstybės narės teritoriją studijų tikslais.
   Valstybės narės taip pat gali nuspręsti taikyti šią direktyvą trečiosios šalies piliečiams, kurie kreipiasi dėl įleidimo mokinių mainų, neatlygintino stažavimosi ar savanoriškos tarnybos tikslais.
   2.   Ši direktyva netaikoma:

               a)

               trečiosios šalies piliečiams, kurie gyvena valstybėje narėje kaip prieglobsčio prašytojai arba kurie naudojasi papildoma apsauga arba kuriems taikomos laikinos apsaugos schemos;

               b)

               trečiosios šalies piliečiams, kurių išsiuntimas buvo sustabdytas dėl faktinių ar teisinių priežasčių;

               c)

               trečiosios šalies piliečiams, kurie yra Sąjungos piliečių, kurie naudojasi laisvo asmenų judėjimo Bendrijoje teise, šeimos nariai;

               d)

               trečiosios šalies piliečiams, kurie turi ilgalaikio gyventojo statusą valstybėje narėje pagal 2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyvą 2003/109/EB dėl trečiosios šalies piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso (5) ir naudojasi teise gyventi kitoje valstybėje narėje, kad studijuotų arba įgytų profesinį išsilavinimą;

               e)

               trečiosios šalies piliečiams, pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinės teisės aktus laikomiems darbuotojais arba savarankiškai dirbančiais asmenimis.

         4 straipsnis
   Palankesnės nuostatos
   1.   Ši direktyva nepažeidžia palankesnių nuostatų:

               a)

               dvišaliuose arba daugiašaliuose Bendrijos arba Bendrijos bei jos valstybių narių ir vienos arba kelių trečiųjų šalių susitarimuose; arba

               b)

               dvišaliuose arba daugiašaliuose vienos ar kelių valstybių narių ir vienos ar kelių trečiųjų šalių susitarimuose.

         2.   Ši direktyva nepažeidžia valstybių narių teisės priimti arba toliau taikyti nuostatas, kurios yra palankesnes asmenims, kuriems ji taikoma.
   II SKYRIUS
   ĮLEIDIMO SĄLYGOS
   5 straipsnis
   Principas
   Priimant trečiosios šalies pilietį pagal šią direktyvą patikrinami dokumentais paremti įrodymai, kad jis atitinka 6 straipsnyje ir, priklausomai nuo to, kuris straipsnis taikomas atitinkamai kategorijai, 7-11 straipsniuose nustatytas sąlygas.
   6 straipsnis
   Bendrosios sąlygos
   1.   Trečiosios šalies pilietis, kuris kreipiasi dėl įleidimo 7-11 straipsniuose nurodytais tikslais:

               a)

               pateikia nacionalinės teisės aktuose nustatytą galiojantį kelionės dokumentą. Valstybės narės gali reikalauti, kad kelionės dokumento galiojimo laikas apimtų bent jau numatomo buvimo laikotarpį;

               b)

               pateikia tėvų sutikimą numatomam buvimui, jei jis pagal priimančiosios valstybės narės nacionalinės teisės aktus yra nepilnametis;

               c)

               turi sveikatos draudimą nuo visų rizikų, nuo kurių paprastai draudžiami atitinkamos valstybės narės piliečiai;

               d)

               nėra laikomas keliančiu grėsmę viešajai tvarkai, visuomenės saugumui ar sveikatai;

               e)

               pateikia įrodymą, jei to reikalauja valstybė narė, kad jis sumokėjo mokestį už prašymo tvarkymą pagal 20 straipsnį.

         2.   Valstybės narės supaprastina dalyvaujančių Bendrijos programose trečiosios šalies piliečių, kuriems taikomi 7–11 straipsniai, įleidimo tvarką, skatinant mobilumą į Bendriją arba jos viduje.
   7 straipsnis
   Specialiosios sąlygos studentams
   1.   Be 6 straipsnyje numatytų bendrųjų sąlygų, trečiosios šalies pilietis, kuris kreipiasi dėl įleidimo studijų tikslais:

               a)

               turi būti aukštojo mokslo įstaigos priimtas mokytis pagal studijų programą;

               b)

               pateikia valstybės narės reikalaujamus įrodymus, kad buvimo joje laikotarpiu jis turės pakankamai lėšų pragyvenimui, studijoms ir grįžimo kelionės išlaidoms padengti. Valstybės narės viešai skelbia apie mėnesinių lėšų minimumą, reikalingą šios nuostatos taikymo tikslais, neužkertant kelio individualiam kiekvieno atvejo nagrinėjimui;

               c)

               pateikia įrodymus apie pakankamas kalbos, kuria studentas mokysis, žinias, jei to reikalauja valstybė narė;

               d)

               pateikia įrodymus, jei to reikalauja valstybė narė, kad jis sumokėjo įstaigos imamus mokesčius.

         2.   Studentai, kurie automatiškai, dėl įstojimo į įstaigą, draudžiami sveikatos draudimu nuo visų rizikų, nuo kurių paprastai draudžiami atitinkamos valstybės narės piliečiai, laikomi atitinkančiais 6 straipsnio 1 dalies c punkto sąlygą.
   8 straipsnis
   Studentų mobilumas
   1.   Nepažeidžiant 12 straipsnio 2 dalies, 16 straipsnio ir 18 straipsnio 2 dalies, trečiosios šalies pilietis, kuris jau priimtas studijuoti ir kreipiasi dėl dalies jau prasidėjusių studijų tęsimo kitoje valstybėje narėje ar jų papildymo susijusiomis studijomis kitoje valstybėje narėje, priimamas į pastarąją valstybę narę per laikotarpį, kuris nesudaro kliūčių atitinkamoms studijoms, tuo pačiu suteikiant kompetentingoms institucijoms pakankamai laiko prašymui nagrinėti, jeigu jis:

               a)

               atitinka 6 ir 7 straipsniuose nustatytas sąlygas tos valstybės narės atžvilgiu; ir

               b)

               kartu su prašymu priimti išsiuntė dokumentais pagrįstus įrodymus apie savo pažangumą ir apie tai, kad studijos, kurias jis nori tęsti, tikrai atitinka jo baigtas studijas; ir

               c)

               dalyvauja Bendrijos arba dvišalėje mainų programoje ar buvo priimtas studijuoti valstybėje narėje ne trumpiau kaip dvejiems metams.

         2.   1 dalies c punkte nurodyti reikalavimai netaikomi tuo atveju, jei studentas pagal savo studijų programą privalo dalį studijų lankyti kitos valstybės narės įstaigoje.
   3.   Pirmosios valstybės narės kompetentingos institucijos kitos valstybės narės kompetentingų institucijų prašymu pateikia atitinkamą informaciją apie studento buvimą pirmosios valstybės narės teritorijoje.
   9 straipsnis
   Specialiosios sąlygos mokiniams
   1.   Atsižvelgiant į 3 straipsnį, trečiosios šalies pilietis, kuris kreipiasi dėl įleidimo pagal mokinių mainų programą, be 6 straipsnyje numatytų bendrųjų sąlygų:

               a)

               turi būti nejaunesnio kaip minimalus ir nevyresnio kaip maksimalus atitinkamos valstybės narės nustatytas amžius;

               b)

               pateikia priėmimo į vidurinio ugdymo įstaigą įrodymus;

               c)

               pateikia įrodymus apie dalyvavimą pagal atitinkamos valstybės narės teisės aktus ar administracinę praktiką tam tikslui pripažintos organizacijos vykdomoje pripažintoje mokinių mainų programoje;

               d)

               pateikia įrodymus, kad mokinių mainus vykdanti organizacija prisiima atsakomybę už jį visą buvimo atitinkamos valstybės narės teritorijoje laikotarpį, visų pirma susijusią su pragyvenimo, mokymosi, sveikatos priežiūros ir grįžimo kelionės išlaidomis;

               e)

               apgyvendinamas visą jo buvimo laikotarpį šeimoje, kuri tenkina atitinkamos valstybės narės nustatytas sąlygas ir yra parinkta pagal mokinių mainų programos, kurioje jis dalyvauja, taisykles.

         2.   Valstybės narės gali nuspręsti įleisti mainų programoje dalyvaujančius mokinius tik iš tų trečiųjų šalių, kurios numato tą pačią galimybę jų pačių piliečiams.
   10 straipsnis
   Specialiosios sąlygos neatlygintiniems stažuotojams
   Atsižvelgiant į 3 straipsnį, trečiosios šalies pilietis, kuris kreipiasi dėl įleidimo neatlygintino stažavimosi tikslais, be 6 straipsnyje numatytų bendrųjų sąlygų:

               a)

               turi būti pasirašęs mokymo susitarimą, prireikus patvirtintą atitinkamos valdžios institucijos atitinkamoje valstybėje narėje pagal jos teisės aktus ar administracinę praktiką, dėl neatlygintino paskyrimo į valstybinio ar privataus sektoriaus įmonę arba profesinio mokymo įstaigą, pripažintą valstybės narės pagal jos teisės aktus ar administracinę praktiką;

               b)

               pateikia valstybės narės reikalaujamus įrodymus, kad savo buvimo šalyje laikotarpiu jis turės pakankamai lėšų pragyvenimui, mokymuisi ir grįžimo kelionės išlaidoms padengti. Valstybės narės viešai skelbia apie mėnesinių lėšų minimumą, reikalingą šios nuostatos taikymo tikslais, neužkertant kelio individualiam kiekvieno atvejo nagrinėjimui;

               c)

               bus apmokomas kalbos pagrindų, kad įgytų paskyrimui reikiamų žinių, jei to reikalauja valstybė narė.

         11 straipsnis
   Specialiosios sąlygos savanoriams
   Atsižvelgiant į 3 straipsnį, trečiosios šalies pilietis, kuris kreipiasi dėl įleidimo pagal savanoriškos tarnybos programą, be 6 straipsnyje numatytų bendrųjų sąlygų:

               a)

               turi būti ne jaunesnio kaip minimalus ir ne vyresnio kaip maksimalus atitinkamos valstybės narės nustatytas amžius;

               b)

               pateikia susitarimą su atitinkamos valstybės narės už savanoriškos tarnybos programą, kurioje jis dalyvauja, atsakinga organizacija, kuriame nurodomos užduotys, sąlygos, kuriomis prižiūrima, kaip jis atlieka tas užduotis, darbo valandos, turimos lėšos jo kelionės, pragyvenimo, apgyvendinimo išlaidoms padengti ir kišenpinigiai jo buvimo metu bei, prireikus, mokymas, kuris jam bus suteiktas, kad padėti atlikti tarnybą;

               c)

               pateikia įrodymus, kad už savanoriškos tarnybos programą, kurioje jis dalyvauja, atsakinga organizacija sumokėjo už civilinės atsakomybės draudimą ir prisiima visą atsakomybę už jį jo buvimo metu, visų pirma susijusią su jo pragyvenimo, sveikatos priežiūros ir grįžimo kelionės išlaidomis;

               d)

               ir, jei to konkrečiai reikalauja priimančioji valstybė narė, išklauso tos valstybės narės kalbos, istorijos bei politinės ir socialinės struktūros įvadą.

         III SKYRIUS
   LEIDIMAI GYVENTI
   12 straipsnis
   Studentams išduodamas leidimas gyventi
   1.   Leidimas gyventi studentui išduodamas ne mažiau kaip vieneriems metams ir pratęsiamas, jei leidimo turėtojas toliau tenkina 6 ir 7 straipsniuose numatytas sąlygas. Jeigu studijų trukmė trumpesnė nei vieneri metai, leidimas galioja studijų laikotarpiu.
   2.   Nepažeidžiant 16 straipsnio, gali būti atsisakyta pratęsti leidimą gyventi arba leidimas gali būti panaikintas, jei jo turėtojas:

               a)

               nesilaiko galimybei užsiimti ekonomine veikla pagal 17 straipsnį nustatytų apribojimų;

               b)

               studijuodamas nepasiekia priimtinos pažangos pagal nacionalinės teisės aktus ar administracinę praktiką.

         13 straipsnis
   Mokiniams išduodamas leidimas gyventi
   Leidimas gyventi mokiniams išduodamas ne ilgesniam kaip vienerių metų laikotarpiui.
   14 straipsnis
   Neatlygintiniems stažuotojams išduodamas leidimas gyventi
   Neatlygintiniems stažuotojams išduoto leidimo gyventi galiojimo laikas atitinka paskyrimo trukmę arba yra ne ilgesnis kaip vieneri metai. Išimtiniais atvejais jis gali būti vieną kartą pratęstas ir tik tam laikotarpiui, kuris reikalingas įgyti valstybės narės pagal jos teisės aktus ar administracinę praktiką pripažįstamą profesinę kvalifikaciją, jeigu leidimo turėtojas toliau tenkina 6 ir 10 straipsniuose nustatytas sąlygas.
   15 straipsnis
   Savanoriams išduodamas leidimas gyventi
   Leidimas gyventi savanoriams išduodamas ne ilgesniam kaip vienerių metų laikotarpiui. Išimtiniais atvejais, jei atitinkama programa trunka ilgiau nei vienerius metus, leidimo gyventi galiojimo laikas gali atitikti tą laikotarpį.
   16 straipsnis
   Leidimų gyventi panaikinimas arba atsisakymas pratęsti
   1.   Valstybės narės gali panaikinti arba atsisakyti pratęsti remiantis šia direktyva išduotą leidimą gyventi, jeigu jis buvo gautas apgaulės būdu arba paaiškėjus, kad turėtojas neatitiko arba nebeatitinka 6 straipsnyje ir, priklausomai nuo to, kuris straipsnis taikomas atitinkamai kategorijai, 7-11 straipsniuose nustatytas sąlygas dėl atvykimo ir gyvenimo.
   2.   Valstybės narės gali panaikinti arba atsisakyti pratęsti leidimą gyventi viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ar sveikatos sumetimais.
   IV SKYRIUS
   ATITINKAMIEMS TREČIOSIOS ŠALIES PILIEČIAMS TAIKOMAS REŽIMAS
   17 straipsnis
   Studentų vykdoma ekonominė veikla
   1.   Ne studijų laiku ir pagal priimančiojoje valstybėje narėje atitinkamai veiklai taikomas taisykles ir sąlygas studentai turi teisę vykdyti ekonominę veiklą dirbdami pagal darbo sutartį, ir jiems gali būti suteikta teisė užsiimti savarankiška ekonomine veikla kaip savarankiškai dirbantiems asmenims. Gali būti atsižvelgiama į darbo rinkos padėtį priimančiojoje valstybėje narėje.
   Prireikus valstybės narės suteikia studentams ir/arba darbdaviams išankstinį leidimą pagal nacionalinės teisės aktus.
   2.   Kiekviena valstybė narė nustato didžiausią valandų skaičių per savaitę arba dienų ar mėnesių skaičių per metus, kuriomis leidžiama užsiimti tokia veikla, bet ne mažiau kaip 10 valandų per savaitę arba atitinkamą dienų ar mėnesių skaičių per metus.
   3.   Priimančioji valstybė narė gali riboti galimybę užsiimti ekonomine veikla pirmaisiais gyvenimo joje metais.
   4.   Valstybės narės gali reikalauti, kad studentai atitinkamos valstybės narės paskirtai valdžios institucijai iš anksto arba kitokiu būdu praneštų apie tai, kad jie užsiima ekonomine veikla. Darbdaviai taip pat gali būti įpareigojami pranešti iš anksto arba kitokiu būdu.
   V SKYRIUS
   TVARKA IR SKAIDRUMAS
   18 straipsnis
   Procedūrinės garantijos ir skaidrumas
   1.   Sprendimas dėl leidimo gyventi išdavimo arba dėl jo pratęsimo priimamas ir pareiškėjui apie tai pranešama per laikotarpį, kuris nesudaro kliūčių atitinkamoms studijoms, tuo pačiu suteikiant kompetentingoms institucijoms pakankamai laiko prašymui nagrinėti.
   2.   Jei pateikta prašymą patvirtinanti informacija neatitinka reikalavimų, prašymo nagrinėjimas gali būti sustabdomas, o kompetentingos institucijos praneša pareiškėjui, kokios papildomos informacijos joms reikia.
   3.   Atitinkamam trečiosios šalies piliečiui, vadovaujantis pagal atitinkamus nacionalinės teisės aktus numatytomis pranešimo procedūromis, pranešama apie bet kurį sprendimą atmesti prašymą dėl leidimo gyventi. Pranešime nurodomos galimos žalos atlyginimo procedūros bei terminas, per kurį galima imtis veiksmų.
   4.   Kai prašymas yra atmetamas arba panaikinamas pagal šią direktyvą išduotas leidimas gyventi, atitinkamas asmuo turi teisę imtis teisinių veiksmų prieš atitinkamos valstybės narės valdžios institucijas.
   19 straipsnis
   Pagreitinta leidimų gyventi arba vizų išdavimo studentams arba mokiniams tvarka
   Valstybės narės valdžios institucija, atsakinga už studentų arba mokinių, kurie yra trečiosios šalies piliečiai, atvykimą bei gyvenimą, ir aukštojo mokslo įstaiga arba mokinių mainų programą vykdanti organizacija, šiuo tikslu pripažinta atitinkamos valstybės narės pagal jos teisės aktus ar administracinę praktiką, gali sudaryti susitarimą dėl pagreitintos įleidimo tvarkos, leidžiančios išduoti leidimus gyventi arba vizas atitinkamo trečiosios šalies piliečio vardu, nustatymo.
   20 straipsnis
   Mokesčiai
   Valstybės narės gali pareikalauti pareiškėjų sumokėti mokesčius už prašymų pagal šią direktyvą nagrinėjimą.
   VI SKYRIUS
   BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
   21 straipsnis
   Pranešimas
   Reguliariai, o pirmą kartą iki 2010 m. sausio 12 d., Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia pranešimą apie šios direktyvos taikymą valstybėse narėse ir prireikus pasiūlo pakeitimus.
   22 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per 2007 m. sausio 12 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.
   Valstybės narės, tvirtindamos šias nuostatas, daro juose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   23 straipsnis
   Pereinamojo laikotarpio nuostata
   Nukrypdamos nuo III skyriaus nuostatų ir ne ilgiau kaip iki 22 straipsnyje nurodytos datos, valstybės narės neprivalo išduoti leidimų gyventi pagal šią direktyvą.
   24 straipsnis
   Terminai
   Nepažeidžiant Direktyvos 2003/109/EB 4 straipsnio 2 dalies antrosios pastraipos, valstybės narės neprivalo atsižvelgti į laikotarpį, kurį studentas, mainų programoje dalyvaujantis mokinys, neatlygintinas stažuotojas arba savanoris gyveno jų teritorijoje, siekdamos suteikti atitinkamiems trečiosios šalies piliečiams kitas teises pagal savo nacionalinę teisę.
   25 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   26 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms pagal Europos bendrijos steigimo sutartį.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. gruodžio 13 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         B. R. BOT

      (1)  OL C 68 E, 2004 3 18, p. 107.

      (2)  OL C 133, 2003 6 6, p. 29.

      (3)  OL C 244, 2003 10 10, p. 5.

      (4)  OL L 157, 2002 6 15, p. 1.

      (5)  OL L 16, 2004 1 23, p. 44.


title: 1975 m. vasario 10 d. Tarybos Direktyva dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31975L0117

Oficialusis leidinys L 045 , 19/02/1975 p. 0019 - 0020 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 4 p. 0078  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 05 tomas 2 p. 0042  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 4 p. 0078  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 05 tomas 2 p. 0052  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 05 tomas 2 p. 0052

		Tarybos Direktyva1975 m. vasario 10 d.dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo(75/117/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi Sutarties 119 straipsnyje išdėstyto principo, nustatančio, jog už vienodą darbą vyrams ir moterims turi būti vienodai atlyginama, taikymas yra bendrosios rinkos kūrimo ir veikimo neatskiriama dalis;kadangi pirmiausia valstybės narės atsako už šio principo įgyvendinimą priimant tinkamus įstatymus ir kitus teisės aktus;kadangi 1974 m. sausio 21 d. Tarybos rezoliucijoje [3] dėl socialinių veiksmų programos, skirtos gyvenimo ir darbo sąlygoms suvienodinti jas nuolat gerinant, taip pat darniai Bendrijos socialinei ir ekonominei plėtrai užtikrinti, pripažinta, jog visų pirma būtina imtis veiksmų dėl moterų įsidarbinimo, profesinio mokymo, pareigų paaukštinimo ir darbo sąlygų, įskaitant darbo užmokestį;kadangi pagrindinius teisės aktus pageidautina papildyti teisės normomis, kurios palengvintų praktiškai taikyti lygybės principą, užtikrinant visų Bendrijos darbuotojų apsaugą šioje srityje;kadangi įvairiose valstybėse narėse išlieka skirtumų, nors ir stengiamasi taikyti valstybių narių 1961 m. gruodžio 30 d. konferencijos rezoliuciją dėl vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio, ir kadangi dėl to būtina suderinti nacionalines nuostatas dėl vienodo darbo užmokesčio principo taikymo,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisSutarties 119 straipsnyje išdėstytas vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principas, toliau vadinamas "vienodas darbo užmokesčio principas", reiškia bet kokios diskriminacijos dėl lyties panaikinimą visų aspektų ir sąlygų atlyginant už tą patį darbą arba už vienodos vertės darbą atžvilgiu.Tais atvejais, kai nustatant darbo užmokestį naudojama pareigybių klasifikacijos sistema, ši sistema turi būti grindžiama vienodais kriterijais, taikomais vyrams ir moterims, ir turi būti parengta taip, kad panaikintų bet kokią diskriminaciją dėl lyties.2 straipsnisValstybės narės savo nacionalinėse teisinėse sistemose numato priemones, sudarančias sąlygas visiems darbuotojams, manantiems, kad jų teisės buvo pažeistos dėl vienodo darbo užmokesčio principo netaikymo, pateikti reikalavimus teismine tvarka, prieš tai pasinaudojus galimybe kreiptis į kitas kompetentingas institucijas.3 straipsnisValstybės narės panaikina bet kokią vyrų ir moterų diskriminaciją, atsirandančią dėl vienodo darbo užmokesčio principui prieštaraujančių įstatymų ir kitų teisės aktų.4 straipsnisValstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad kolektyvinių sutarčių, darbo užmokesčio sistemų, darbo užmokesčio sutarčių arba individualių darbo sutarčių nuostatos, prieštaraujančios vienodo darbo užmokesčio principui, būtų arba galėtų būti paskelbtos negaliojančiomis arba būtų pakeistos.5 straipsnisValstybės narės imasi būtinų priemonių darbuotojams apsaugoti, kad darbdavys negalėtų jų atleisti iš darbo dėl skundų, pateiktų įmonėje, arba dėl bet kokios teisinės procedūros, kuria siekiama priversti laikytis vienodo darbo užmokesčio principo.6 straipsnisValstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalines sąlygas ir teisines sistemas, imasi būtinų priemonių užtikrinti vienodo darbo užmokesčio principo taikymą. Jos pasirūpina, kad įgyvendinant šį principą būtų galima taikyti veiksmingas priemones.7 straipsnisValstybės narės rūpinasi, kad darbuotojai visomis tinkamomis priemonėmis, pavyzdžiui, savo darbo vietoje, būtų supažindinti su nuostatomis, priimtomis pagal šią direktyvą, taip pat su atitinkamomis jau galiojančiomis nuostatomis.8 straipsnis1. Valstybės narės įstatymais ir kitais teisės aktais įtvirtina nuostatas, būtinas, kad šios direktyvos būtų pradėta laikytis per vienerius metus nuo pranešimo apie ją. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai įstatymų ir kitų teisės aktų, priimtų šios direktyvos taikymo srityje, tekstus.9 straipsnisPasibaigus 8 straipsnyje nurodytam vienerių metų laikotarpiui, valstybės narės per dvejus metus pateikia Komisijai visą informaciją, būtiną parengti Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos taikymą.10 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1975 m. vasario 10 d.Tarybos varduPirmininkasG. Fitzgerald[1] OL C 55, 1974 5 13, p. 43.[2] OL C 88, 1974 7 26, p. 7.[3] OL C 13, 1974 2 12, p. 1.--------------------------------------------------