title: 1991 m. gegužės 14 d. Tarybos Direktyva dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0250

Oficialusis leidinys L 122 , 17/05/1991 p. 0042 - 0046 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 17 tomas 1 p. 0111  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 17 tomas 1 p. 0111

		Tarybos direktyva1991 m. gegužės 14 d.dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos(91/250/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi šiuo metu ne visose valstybėse narėse kompiuterių programos yra aiškiai saugomos galiojančių įstatymų, o ten, kur tokia apsauga yra, jai būdingos skirtingos nuostatos;kadangi kuriant kompiuterių programas reikia investuoti nemažai žmogiškųjų, techninių ir finansinių išteklių, o jas nukopijuoti galima už dalelytę tų sąnaudų, kurių reikia jas savarankiškai kuriant;kadangi kompiuterių programos darosi vis svarbesnės daugelyje pramonės šakų, ir dėl to kompiuterių programų technologiją galima laikyti pagrindiniu veiksniu, užtikrinančiu Bendrijos pramonės plėtrą;kadangi tam tikri valstybių narių įstatymuose numatytos kompiuterių programų teisinės apsaugos skirtumai daro tiesioginį neigiamą su kompiuterių programomis susijusį poveikį bendrajai rinkai, o valstybėms narėms priimant naujus šios srities įstatymus tie skirtumai gali dar labiau padidėti;kadangi būtina tokį poveikį turinčius skirtumus pašalinti ir užkirsti kelią naujiems panašiems skirtumams, o skirtumus, kurie neigiamai neveikia bendrosios rinkos funkcionavimo, nebūtina šalinti ar jiems užkirsti kelią;kadangi atitinkamai Bendrijos teisinė bazė dėl kompiuterių programų apsaugos gali pirmiausia apsiriboti reikalavimu, kad valstybės narės numatytų kompiuterių programų apsaugą, panašią į literatūros kūrinių autorių teisių apsaugą, o vėliau nustatytų, kas turi rūpintis tokia apsauga, kam tokia apsauga turi būti taikoma, bei numatytų išimtines teises, kuriomis asmenys, kuriems taikoma apsauga, galėtų remtis duodami leidimą tam tikriems veiksmams ar juos drausdami, ir tokios apsaugos terminą;kadangi šioje direktyvoje sąvoka "kompiuterio programa" apima bet kokios formos programas, įskaitant ir tas, kurios yra įrašytos į kompiuterinę įrangą; kadangi ši sąvoka taip pat apima parengiamąjį projektinį darbą siekiant sukurti kompiuterio programą, jei tokio parengiamojo darbo esmė yra kompiuterinės programos sukūrimas vėlesniame etape;kadangi remiantis tam tikrais kriterijais, taikomais nusprendžiant, ar kompiuterio programa yra originalus kūrinys, neturi būti taikomi jokie programos kokybinių ar estetinių ypatybių tyrimai;kadangi Bendrija yra visiškai įpareigota palaikyti tarptautinių standartų kūrimą;kadangi kompiuterio programos funkcija –palaikyti ryšį ir dirbti kartu su kitais kompiuterinės sistemos komponentais ir su naudotojais, ir dėl to reikia loginio ir atitinkamais atvejais fizinio tarpusavio sujungimo ir sąveikos, kad visi programinės ir kompiuterinės įrangos elementai dirbtų su kita programine ir kompiuterine įranga ir naudotojais visais būdais, kuriais jie turi veikti;kadangi tos programos dalys, kurios užtikrina tokį programinės ir kompiuterinės įrangos elementų sujungimą ir sąveiką, paprastai vadinamos "sąsajos";kadangi toks funkcinis tarpusavio sujungimas ir sąveika paprastai vadinami "suderinamumu"; kadangi tokį suderinamumą galima apibrėžti kaip galėjimą keistis informacija ir abipusiškai naudotis šia informacija;kadangi, siekiant išvengti abejonių, reikia aiškiai nustatyti, kad pagal šią direktyvą autorių teisių apsauga taikoma tik kompiuterio programos išraiškai, o ne idėjoms ir principams, kuriais remiasi programos elementai, įskaitant ir elementus, kuriais remiasi sąsajos;kadangi pagal autorių teisių principus logika, algoritmai ir programavimo kalbos susideda iš idėjų ir principų, šios idėjos ir principai nėra šios direktyvos saugomi;kadangi vadovaujantis valstybių narių įstatymais ir jurisprudencija bei tarptautinėmis autorių teisių konvencijomis, tų idėjų ir principų išraiškai turi būti taikoma autorių teisių apsauga;kadangi šioje direktyvoje sąvoka "nuoma" reiškia leidimą naudotis kompiuterio programa ar jos kopija ribotą laiką siekiant pelno; kadangi ši sąvoka neapima viešosios panaudos, kuri atitinkamai neįeina į šios direktyvos taikymo sritį;kadangi autoriaus išimtinei teisei drausti neteisėtai atgaminti savo kūrinį turi būti taikoma apribota išimtis, kai leisti atgaminti kompiuterio programą techniškai būtina, kad ta programa galėtų naudotis ją teisėtai įsigijęs asmuo;kadangi tai reiškia, jog sutartimi negalima drausti įdiegti ir paleisti programą, kad būtų galima naudotis teisėtai įsigyta programos kopija ir taisyti jos klaidų; kadangi nesant konkrečių sutartinių nuostatų, įskaitant atvejus, kai programos kopija parduota, ją teisėtai įsigijusiam asmeniui leidžiama atlikti bet kurį kitą veiksmą, kuris pagal jo paskirtį yra būtinas, kad būtų galima naudotis ta programos kopija;kadangi asmeniui, turinčiam teisę naudotis kompiuterio programa, neturėtų būti užkertamas kelias atlikti veiksmus, būtinus stebėti, nagrinėti ar patikrinti programos veikimą, jei tokie veiksmai nepažeidžia programos autorių teisių;kadangi neteisėtas kodo, kuria kompiuterio programos kopija yra pateikta, atkūrimas, vertimas, pritaikymas ar keitimas yra autoriaus išimtinių teisių pažeidimas;kadangi vis dėlto gali būti tokių aplinkybių, kai toks kodo atkūrimas ir jo vertimas, kaip apibrėžia 4 straipsnio a ir b punktai, yra neišvengiamas, norint gauti būtiną informaciją apie tai, kaip užtikrinti savarankiškai sukurtos programos suderinamumą su kitomis programomis;kadangi dėl to turi būti laikoma, kad, tik tokiomis ribotomis aplinkybėmis, atgaminimo ir vertimo veiksmai, atlikti asmens, turinčio teisę naudotis programos kopija, ar jo vardu, yra teisėti, neprieštarauja sąžiningumui ir todėl jiems nereikia turėti autoriaus teisių turėtojo sutikimo;kadangi šios išimties tikslas –leisti sujungti visus kompiuterinės sistemos komponentus, įskaitant ir skirtingų gamintojų pagamintus komponentus, kad jie galėtų veikti kartu;kadangi tokia autoriaus išimtinių teisių išimtimi negalima naudotis taip, kad būtų pažeidžiami teisėti autoriaus teisių turėtojo interesai arba nesiderintų su įprastu programos naudojimu;kadangi, vadovaujantis Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos nuostatomis, apsaugos terminą sudaro autoriaus gyvenimo laikas ir penkiasdešimt metų, skaičiuojant nuo kitų metų sausio pirmos dienos po autoriaus mirties, arba anoniminio ar pseudonimu paskelbto kūrinio atveju – 50 metų nuo kitų metų sausio 1 d. po kūrinio pirmo paskelbimo;kadangi kompiuterių programų apsauga pagal autorių teisių įstatymus neturi pažeisti kitų atitinkamais atvejais taikomų apsaugos formų; kadangi bet kokios sutartinės nuostatos, prieštaraujančios 6 straipsniui ar 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytoms išimtims, turi būti laikomos niekinėmis;kadangi šios direktyvos nuostatos nepažeidžia konkurencijos taisyklių taikymo pagal Sutarties 85 ir 86 straipsnius, jei dominuojantis tiekėjas atsisako pateikti informaciją, būtiną suderinamumui, kaip apibrėžta šioje direktyvoje;kadangi šios direktyvos nuostatos neturi pažeisti priimtuose Bendrijos teisės aktuose numatytų konkrečių reikalavimų dėl sąsajų telekomunikacijų sektoriuje skelbimo ir Tarybos sprendimų dėl informacinių technologijų ir telekomunikacijų standartizavimo;kadangi ši direktyva neturi įtakos nacionaliniuose teisės aktuose pagal Berno konvenciją numatytoms nukrypti leidžiančioms nuostatoms, taikomoms klausimams, kuriems ši direktyva netaikoma,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisApsaugos objektas1. Vadovaudamosi šios direktyvos nuostatomis, valstybės narės taiko kompiuterių programoms tokią autorių teisių apsaugą kaip ir literatūros kūriniams, apibrėžtiems pagal Berno konvenciją dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos. Šioje direktyvoje sąvoka "kompiuterio programa" apima ir parengiamąją projektinę medžiagą.2. Šioje direktyvoje numatyta apsauga taikoma kompiuterio programos išraiškai bet kuria forma. Pagal šią direktyvą autorių teisių apsauga netaikoma idėjoms ir principams, kuriais remiasi kompiuterio programos elementai, įskaitant elementus, kuriais remiasi jos sąsajos.3. Kompiuterio programai taikoma apsauga, jei ji yra originali ta prasme, kad tai – paties autoriaus intelekto kūrinys. Teisei į apsaugą nustatyti netaikomi jokie kiti kriterijai.2 straipsnisKompiuterių programų autorystė1. Kompiuterio programos autorius – tai fizinis asmuo arba fizinių asmenų, kurie sukūrė programą, grupė, arba, jei valstybės narės įstatymai leidžia, juridinis asmuo, kuriam pagal tokius įstatymus suteikiamos autoriaus teisės. Kai valstybės narės įstatymai pripažįsta kolektyvinius kūrinius, asmuo, kuris pagal valstybės narės įstatymus laikomas kūrinį sukūrusiu asmeniu, yra laikomas jo autoriumi.2. Jei kompiuterio programą yra sukūrusi fizinių asmenų grupė bendrai, išimtinės teisės priklauso bendrai.3. Jei kompiuterio programą sukuria darbuotojas, atlikdamas savo tarnybines pareigas arba vykdydamas tarnybinę užduotį, tik darbdavys turi teisę naudotis visomis turtinėmis taip sukurtos programos teisėmis, jei sutartyje nėra numatyta kitaip.3 straipsnisApsaugos subjektaiApsauga suteikiama visiems fiziniams ar juridiniams asmenims, kurie turi tokią teisę pagal autorių teisių įstatymus, taikomus literatūros kūriniams.4 straipsnisApribojimaiVadovaujantis 5 ir 6 straipsnių nuostatomis, autoriaus teisių turėtojo išimtinės teisės, kaip apibrėžta 2 straipsnyje, apima teisę pačiam arba leisti kitam:a) nuolat arba laikinai bet kokiomis priemonėmis ir forma atgaminti visą kompiuterio programą arba jos dalį. Jei kompiuterio programos įdiegimui, peržiūrėjimui, paleidimui, perdavimui ar saugojimui būtinas toks atgaminimas, tokiems veiksmams reikia gauti autoriaus teisių turėtojo leidimą;b) versti, pritaikyti, sutvarkyti ar kitaip pakeisti kompiuterio programą bei atgaminti šių veiksmų rezultatus, nepažeidžiant asmens, kuris keičia programą, teisių;c) bet kuria forma viešai platinti ir nuomoti kompiuterio programos originalą arba jos kopijas. Pirmą kartą autoriaus teisių turėtojui arba su jo leidimu pardavus programos kopiją Bendrijoje, išnaudojama tos kopijos platinimo Bendrijoje teisė, išskyrus teisę kontroliuoti tolesnę programos ar jos kopijos nuomą.5 straipsnisApribojimų išimtys1. Jei nėra konkrečių sutartinių nuostatų, 4 straipsnio a ir b punktuose nurodytiems veiksmams nereikia autoriaus teisių turėtojo leidimo, kai tokie veiksmai yra būtini tam, kad kompiuterio programą teisėtai įsigijęs asmuo galėtų ją naudoti pagal paskirtį ir taisyti jos klaidas.2. Asmeniui, turinčiam teisę naudoti kompiuterio programą, sutartimi negalima drausti pasidaryti laikinos kopijos, jei tai būtina tokiam naudojimui.3. Asmuo, turintis teisę naudoti kompiuterio programos kopiją, turi teisę be autoriaus teisių turėtojo leidimo išbandyti, nagrinėti ar patikrinti, kaip veikia programa, kad galėtų nustatyti idėjas ir principus, kuriais remiasi programos elementai, jei jis tai daro teisėtai įdiegdamas, peržiūrėdamas, paleisdamas, perduodamas arba saugodamas programą.6 straipsnisDekompiliavimas1. Autoriaus teisių turėtojo leidimas nebūtinas, kai kodo atgaminimas (atkūrimas) ir jo vertimas, kaip apibrėžta 4 straipsnio a ir b punktuose, yra būtini, norint gauti informaciją apie tai, kaip užtikrinti savarankiškai sukurtos kompiuterio programos suderinamumą su kitomis programomis, jei laikomasi šių sąlygų:a) jei tokius veiksmus atlieka licenciją turintis asmuo arba kitas teisę naudoti programos kopiją turintis asmuo, arba jų įgaliotas tai atlikti asmuo;b) suderinamumui užtikrinti būtina informacija anksčiau nebuvo laisvai prieinama a punkte nurodytiems asmenims irc) tokie veiksmai atliekami tik su tomis originalios programos dalimis, kurios yra būtinos suderinamumui užtikrinti.2. Informaciją, gautą pagal šio straipsnio 1 dalies nuostatas, draudžiama:a) naudoti kitiems tikslams, o ne savarankiškai sukurtos kompiuterio programos suderinamumui užtikrinti;b) perduoti kitiems asmenims, išskyrus, kai tai būtina savarankiškai sukurtos kompiuterio programos suderinamumui užtikrinti; irc) naudoti kokiai nors savo išraiška iš esmės panašiai kompiuterio programai sukurti, pagaminti ar parduoti, arba kitam veiksmui, kuris pažeidžia autorių teises.3. Vadovaujantis Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos nuostatomis, šio straipsnio nuostatų negalima aiškinti taip, kad jos leistų jį taikyti nepagrįstai pažeidžiant teisėtus autoriaus teisių turėtojo interesus, ar prieštarautų įprasto kompiuterio programos naudojimui.7 straipsnisYpatingos apsaugos priemonės1. Nepažeisdamos 4, 5 ir 6 straipsnių nuostatų, valstybės narės pagal savo nacionalinius įstatymus numato atitinkamas teisines priemones prieš asmenis, kurie įvykdo bet kurį a, b ir c punktuose numatytą veiksmą:a) išleidžia į apyvartą kompiuterio programos kopiją, žinodami arba pagrįstai manydami, kad tai neteisėta kopija;b) komerciniams tikslams naudoja kompiuterio programos kopiją, žinodami arba pagrįstai manydami, kad tai neteisėta kopija;c) išleidžia į apyvartą arba komerciniams tikslams naudoja bet kokią priemonę, kuri skirta padėti neteisėtai pašalinti arba apeiti bet kurį techninį įtaisą, kuris galėjo būti taikomas kompiuterio programai apsaugoti.2. Bet kuri neteisėta kompiuterio programos kopija gali būti konfiskuota pagal atitinkamos valstybės narės įstatymus.3. Valstybės narės gali numatyti bet kurios priemonės, minimos šio straipsnio 1 dalies c punkte, konfiskavimą.8 straipsnisApsaugos terminas1. Autoriaus teisių apsauga galioja visą autoriaus gyvenimą ir penkiasdešimt metų po jo mirties arba po paskutinio bendraautoriaus mirties; kai kompiuterio programa yra anoniminis arba pseudonimu paskelbtas kūrinys, arba kai, remiantis nacionaliniais įstatymais, autoriaus teisių turėtoju laikomas juridinis asmuo pagal 2 straipsnio 1 dalį, apsaugos terminas yra penkiasdešimt metų, skaičiuojant nuo pirmojo kompiuterio programos padarymo viešai prieinama datos. Apsaugos terminas skaičiuojamas nuo kitų metų sausio pirmos dienos, kai įvyko pirmiau paminėti faktai.2. Valstybės narės, kurios jau turi nustačiusios ilgesnį apsaugos terminą už tą, kuris numatytas šio straipsnio 1 dalyje, gali ir toliau taikyti šį terminą, kol labiau apibendrintai Bendrijos teise bus suderintas kūrinių autorių teisių apsaugos terminas.9 straipsnisKitų teisinių nuostatų taikymas1. Šios direktyvos nuostatos nepažeidžia jokių teisinių nuostatų, tokių kaip nuostatos dėl patentų teisių, prekių ženklų, nesąžiningos konkurencijos, komercinių paslapčių, puslaidininkinių gaminių apsaugos ar sutarčių teisės. Visos sutartinės nuostatos, prieštaraujančios 6 straipsniui ar 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytoms išimtims, yra niekinės.2. Šios direktyvos nuostatos taip pat taikomos programoms, sukurtoms iki 1993 m. sausio 1 d., nepažeidžiant jokių iki tos datos sudarytų aktų ar įgytų teisių.10 straipsnisBaigiamosios nuostatos1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1993 m. sausio 1 dienos, įgyvendina šią direktyvą.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtas nacionalinių įstatymų nuostatas.11 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1991 m. gegužės 14 d.Tarybos varduPirmininkasJ. F. Poos[1] OL C 91, 1989 4 12, p. 4 irOL C 320, 1990 12 20, p. 22.[2] OL C 231, 1990 9 17 ir 1991 m. balandžio 17 d. sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 329, 1989 12 30, p. 4.--------------------------------------------------


title: 1994 m. gruodžio 16 d. Tarybos Direktyva 94/67/EB dėl pavojingų atliekų deginimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994L0067

Oficialusis leidinys L 365 , 31/12/1994 p. 0034 - 0045 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 14 p. 0186  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 14 p. 0186

		Tarybos Direktyva 94/67/EB1994 m. gruodžio 16 d.dėl pavojingų atliekų deginimoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 130s straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi Bendrijos aplinkosaugos politikos tikslai ir principai, kaip nustatyta Sutarties 130r straipsnyje, yra taršos prevencija, taršos mažinimas pačiame jos susidarymo šaltinyje, ir laikymasis principo, kad žalą turėtų atlyginti teršėjas;kadangi 1990 m. gegužės 7 d. Tarybos sprendime dėl atliekų politikos [4] Komisija raginama skubiai užbaigti rengti savo pasiūlymus dėl pramoninių atliekų deginimo įmonių;kadangi pavojingų atliekų deginimo metu susidarantys išmetamieji teršalai gali tapti taršos priežastimi ir, jei nebus tinkamai kontroliuojami, gali pakenkti žmonėms ir aplinkai; kadangi tam tikrais atvejais tokia tarša gali peržengti valstybių sienas;kadangi dėl to reikalingi prevenciniai veiksmai, kad būtų galima apsaugoti aplinką nuo pavojingų išmetamųjų teršalų, susidarančių deginant pavojingas atliekas;kadangi esant dabartiniams nacionalinių nuostatų, taikomų pavojingų atliekų deginimui, skirtumams, o kai kuriais atvejais apskritai nesant nuostatų, būtina imtis veiksmų Bendrijos lygmeniu;kadangi pagal Sutarties 130t straipsnį šios direktyvos priėmimas nekliudys valstybėms narėms įvesti ar laikytis griežtesnių aplinkosaugos priemonių, neprieštaraujančių Sutarčiai;kadangi 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų [5] 4 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi būtinų priemonių užtikrinti, kad atliekos būtų panaudotos ar pašalintos taip, kad nekeltų pavojaus žmonėms ir aplinkai; kadangi dėl to tos direktyvos 9 straipsnyje reikalaujama, kad visiems atliekų tvarkymo įrenginiams ir įmonėms atsakingos institucijos išduotų leidimą, kuriame būtų, inter alia, nurodyta, kokių atsargumo priemonių reikia imtis;kadangi 1984 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 84/360/EEB dėl kovos su pramonės įmonių keliama oro tarša [6] 3 ir 4 straipsniuose nustatoma, kad pramonės įmonės, priklausančios išvardytoms kategorijoms, tarp kurių yra ir atliekų deginimo įmonės, savo veiklai turi gauti išankstinį leidimą;kadangi pagal šią direktyvą įsteigtų ir veikiančių deginimo įmonių tikslas - mažinti pavojingų atliekų taršos keliamą pavojų oksidacijos procese, mažinti atliekų apimtis ir gauti liekanas, kurias būtų galima pakartotinai naudoti arba saugiai pašalinti;kadangi aukštas aplinkos apsaugos lygis reikalauja, kad Bendrijoje pavojingų atliekų deginimo įmonėms būtų nustatytos tinkamos veiklos sąlygos ir išmetamųjų teršalų apribojimo dydžiai ir jų būtų laikomasi; kadangi reikalingos specialios nuostatos išskiriamiems dioksinams ir furanams, nes yra labai svarbu juos mažinti naudojant pačią pažangiausią technologiją;kadangi norint užtikrinti, kad būtų laikomasi išmetamųjų teršalų normų ir teršalams nustatytų orientacinių dydžių, išmetamiesiems teršalams stebėti yra būtini aukšto lygio matavimo metodai;kadangi reikia visapusiškai apsaugoti aplinką nuo išskiriamų teršalų deginant pavojingas atliekas; kadangi dėl to, norint apriboti taršos perėjimą iš vienos aplinkos terpės į kitą, vandeningos atliekos, susidarančios valant išmetamąsias dujas, gali būti išleidžiamos tik atskirai apdorotos; kadangi per dvejus metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo turi būti nustatyti išskiriamų teršalų tokiose vandeningose atliekose specifiniai apribojimai;kadangi būtina suformuluoti nuostatas tokiems atvejams, kai teršalų ribinės vertės yra viršijamos dėl to, kad techniškai neišvengiamai sustoja, sutrinka ar sugenda valymo įranga;kadangi pavojingas atliekas deginti kartu įmonėse, kurios iš pradžių nėra skirtos pavojingoms atliekoms deginti, turi būti draudžiama, kad nesusidarytų teršiančių medžiagų didesni kiekiai toje išmetamų dujų tūrio dalyje, kuri susidaro atliekas deginant kartu, ir dėl to bendram deginimui turi būti nustatyti atitinkami apribojimai;kadangi siekiant geriau apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką, būtina, kad esamos deginimo įmonės greitai prisitaikytų prie šioje direktyvoje nustatytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių, siekiant užtikrinti, kad į tokias įmones atvežamų pavojingų atliekų kiekiai nedidėtų;kadangi būtina sudaryti komitetą, kuris padėtų Komisijai įgyvendinti šią direktyvą ir suderinti ją su mokslo ir technikos pažangą;kadangi ataskaitos apie šios direktyvos įgyvendinimą yra svarbi Komisijos ir valstybių narių informavimo apie pasiektą išmetamųjų teršalų kontrolės metodų pažangą dalis;kadangi pasiūlymai dėl išmetamųjų teršalų ribinių verčių ir su jomis susijusių šios direktyvos nuostatų peržiūrėjimo turi būti Tarybai įteikti iki 2000 m. gruodžio 31 d., atsižvelgiant į tikėtiną technologijos būklę, deginimo įmonių veiklos patirtį ir aplinkosaugos reikalavimus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Šios direktyvos tikslas – nustatyti priemones ir tvarką, kaip išvengti, o jei neįmanoma, kaip kuo labiau sumažinti pavojingų atliekų deginimo neigiamą poveikį aplinkai, ypač oro, dirvožemio, paviršinių ir požeminių vandenų taršą bei keliamą pavojų žmonėms, ir dėl to nustatyti bei išlaikyti visoje Bendrijoje pavojingų atliekų deginimo įmonių veiklos sąlygas ir išmetamųjų teršalų ribines vertes.2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant kitų atitinkamų Bendrijos įstatymų, ypač susijusių su atliekomis ir deginimo įmonių darbuotojų sauga bei sveikatos apsauga.2 straipsnisŠioje direktyvoje:"Pavojingos atliekos" - degios skystosios atliekos, įskaitant naudotas alyvas, kaip apibrėžta 1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyvos 75/439/EEB dėl naudotų alyvų šalinimo [8] 1 straipsnyje, su sąlyga, kad jos atitinka šiuos tris kriterijus:i) polichlorintų aromatinių angliavandenilių, t. y. polichlorintų bifenilų (PCB) arba pentachlorinto fenolio (PCP), masės kiekio koncentracija yra ne didesnė, kaip nustatyta atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose;ii) šios atliekos netampa pavojingos dėl to, kad jose esančių kitų Direktyvos 91/689/EEB II priede išvardytų sudėtinių dalių kiekiai ar koncentracija neatitinka Direktyvos 75/442/EEB 4 straipsnyje nustatytų tikslų; iriii) žemesnioji degimo šiluma yra didesnė negu 30 MJ vienam kilogramui,- degios skystosios atliekos, kurias deginant kūryklų dujose nesusidaro kitų teršalų, išskyrus teršalus, susidarančius iš gazolio, kaip apibrėžta Direktyvos 75/716/EEB [9]1 straipsnio 1 dalyje, arba kai teršalų koncentracija nesusidaro didesnė už teršalų koncentraciją deginant gazolį, kuriam taikomas tas pats apibrėžimas,- pavojingos laivuose deginamos atliekos, susidarančios jūros įrenginiuose, žvalgant naftos ir dujų išteklius ar juos eksploatuojant,- komunalinės atliekos, kurioms taikomos Direktyvos 89/369/EEB [10]ir 89/429/EEB [11]- nuotekų dumblas, susidaręs valant miesto nuotekas, kuris netampa pavojingas dėl to, kad jame esančių Direktyvos 91/689/EEB II priede išvardytų sudėtinių dalių kiekiai ar koncentracija, kaip nustatyta pačios valstybės narės, kol tos direktyvos 1 straipsnio 4 dalyje minėtas pavojingų atliekų sąrašas nebus sudarytas, neatitinka Direktyvos 75/442/EEB 4 straipsnyje nurodytų tikslų. Ši išimtis neturi pažeisti Direktyvos 86/278/EEB. [12]"Deginimo įmonė" - deginimo įrangai, kurios skirtos gyvulių skerdenoms ar atliekoms deginti,- deginimo įrangai, skirtai infekcinėms klinikinėms atliekoms, su sąlyga, kad tokios atliekos netampa pavojingos dėl to, kad jose yra kitų Direktyvos 91/689/EEB II priede išvardytų sudėtinių dalių,- ar komunalinių atliekų deginimo įrangai, kuria deginamos ir infekcinės klinikinės atliekos, nemaišant jų su kitomis atliekomis, kurios tampa pavojingos dėl to, kad jose yra kitų Direktyvos 91/689/EEB III priede išvardytų požymių;"Nauja deginimo įmonė"  yra įmonė, kurios veiklai leidimas išduotas 18 straipsnio 1 dalyje nustatytą dieną ar vėliau;"Esama deginimo įmonė"  yra įmonė, kurios veiklai pradinis leidimas išduotas prieš 18 straipsnio 1 dalyje nustatytą datą;"Išmetamųjų teršalų ribinė vertė"  yra teršiančios medžiagos masės koncentracija, kuri įmonės išmetamuose teršaluose neturi būti viršyta per tam tikrą nurodytą laiką;"Ūkio subjektas"  yra fizinis ar juridinis asmuo, kuris eksploatuoja deginimo įmonę arba kuris tą įmonę valdo ekonomine prasme arba kuriam tokia valdymo galia suteikta.3 straipsnis1. Leidimą, nurodytą Direktyvos 75/442/EEB 9 ir 10 straipsniuose bei 11 jos straipsnyje, papildytame Direktyvos 91/689/EEB 3 straipsniu ir Direktyvos 84/360/EEB 3 straipsniu, galima išduoti tik jei prašyme yra įrodyta, kad deginimo įmonė suprojektuota, įrengta ir veiks taip, kad bus imamasi prevencinių priemonių prieš aplinkos taršą ir bus laikomasi šios direktyvos 5–12 straipsniuose numatytų reikalavimų.2. Kompetentingų institucijų išduotame leidime turi būti aiškiai išvardyti pavojingų atliekų tipai ir kiekiai, kuriuos galima apdoroti deginimo įmonėje, ir nurodytas bendras deginimo įrangos pajėgumas.3. Įmonėms, kurios nėra specialiai skirtos pavojingoms atliekoms deginti, bet kuriose pavojingos atliekos yra deginamos (kartu su kitomis), tačiau jas deginant gaunama ne daugiau kaip 40 % viso įmonės gaunamo šilumos kiekio bet kuriuo veiklos metu, taikomi tokie straipsniai:- 1–5 straipsniai,- 6 straipsnio 1 ir 5 dalys,- 7 straipsnis ir nuostatos, susijusios su 10 ir 11 straipsniuose nurodytais matavimais,- 9 straipsnis,- 12, 13 ir 14 straipsniai.4. Leidimas bendram deginimui, kaip numatyta 3 paragrafe, gali būti išduodamas tik jei prašyme yra įrodyta:- kad pavojingų atliekų degikliai išdėstyti ir atliekos į krosnis paduodamos taip, kad jų sudegimo lygis būtų kuo aukštesnis,- ir kad atlikus skaičiavimus, kaip nurodyta II priede, būtų aišku, jog 7 straipsnyje nustatytų reikalavimų laikomasi.Tokiame leidime turi būti aiškiai išvardyti tų pavojingų atliekų tipai ir kiekiai, kuriuos įmonėje galima deginti bendrai. Be to, leidime turi būti nurodyti tų pavojingų atliekų maksimalūs ir minimalūs srautai, jų mažiausia ir didžiausia degimo šiluma, jose esantis didžiausias teršalų kiekis, pavyzdžiui, PCB, PCP, chloras, fluoras, siera, sunkieji metalai.Matavimų, kuriuos reikia atlikti per šešis mėnesius nuo veiklos pradžios pačiomis nepalankiausiomis sąlygomis, duomenys turi rodyti, kad 7 straipsnio nuostatos yra vykdomos. Šiam laikotarpiui kompetentingos institucijos gali leisti nesilaikyti 3 dalyje nustatyto procentinio reikalavimo.4 straipsnisPrašymai leidimams gauti, atsakingų institucijų sprendimai tokius prašymus išduoti ir šios direktyvos 11 straipsnyje nustatyto stebėjimo duomenys turi būti visuomenei prieinami pagal 1990 m. birželio 7 d. Tarybos direktyvą 90/313/EEB dėl laisvo prieinamumo prie informacijos apie aplinką. [13]5 straipsnis1. Ūkio subjektas privalo imtis visų būtinų priemonių, susijusių su atliekų pristatymu ir priėmimu, kad būtų galima užkirsti kelią neigiamam poveikiui aplinkai, ypač oro, dirvožemio, paviršinio ir požeminio vandens taršai bei keliamam pavojui žmonėms, o jei tai praktiškai neįmanoma, bent tokį poveikį sumažinti. Taikant tokias priemones privaloma laikytis bent 2 ir 3 dalyje nustatytų reikalavimų.2. Prieš priimant atliekas deginimo įmonėje, ūkio subjektas privalo gauti atliekų aprašymą, kuriame būtų nurodyta:- fizinė ir, kur įmanoma, cheminė atliekų sudėtis ir visa informacija, būtina įvertinti, ar atliekos tinka numatytam deginimui,- atliekų pavojingos savybės, medžiagos, su kuriomis jos negali būti maišomos, ir atsargumo priemonės, kurių reikia laikytis apdorojant tokias atliekas.3. Prieš priimdamas atliekas į deginimo įmonę, ūkio subjektas privalo atlikti bent tokias priėmimo procedūras:- nustatyti atliekų masę,- patikrinti dokumentus, kurių reikalauja Direktyva 91/689/EEB ir, kai taikoma, dokumentus, kurių reikalauja 1993 m. vasario 1 d. Tarybos reglamentas (EEB) 259/93 dėl atliekų vežimo Europos bendrijos viduje, į Bendriją ir iš jos priežiūros ir kontrolės, ir dokumentus, kurių reikalauja pavojingų krovinių transporto taisyklės, [14]- paimti tipinius mėginius, jei įmanoma, prieš pat iškrovimą, kad atlikus kontrolinius patikrinimus, būtų galima nustatyti, ar atliekos atitinka 2 dalies aprašymą, ir kad kompetentingos institucijos galėtų žinoti, kokio pobūdžio atliekos yra apdorojamos. Šiuos mėginius reikia laikyti bent vieną mėnesį atliekas sudeginus.4. Atsakingos institucijos gali suteikti išimtis dėl 2 ir 3 dalies pramonės įmonėms, deginančioms tik savo atliekas jų susidarymo vietoje, su sąlyga, kad laikomasi tokio pat apsaugos lygio.6 straipsnis1. Pavojingų atliekų deginimo įmonės turi veikti taip, kad atliekos būtų sudeginamos visiškai arba beveik visiškai. Tam gali prisireikti taikyti atitinkamus atliekų išankstinio apdorojimo būdus.2. Visos deginimo įmonės turi būti suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos taip, kad pavojingų atliekų deginimo metu susidarančių dujų temperatūra, paskutinį kartą įpūtus degimo procesui reikalingo oro, kontroliuojamai ir tolygiai net ir pačiomis nepalankiausiomis sąlygomis prie degimo kameros vidinės sienos ar arti jos bent dviem sekundėms pakiltų iki 850 °C, esant 6 % deguonies; jei deginamos pavojingos atliekos, kuriose yra daugiau kaip 1 % halogenintų organinių medžiagų, išreikštų chloru, temperatūra turi pakilti bent iki 1100 °C.Kai krosnis kūrenama tik skystomis pavojingomis atliekomis ar dujinių medžiagų ir kietųjų dulkelių, susidariusių iš anksto termiškai apdorojus pavojingas atliekas su nepakankamu deguonies kiekiu, mišiniu ir kai dujos degdamos duoda daugiau kaip 50 % visos pagamintos šilumos, deguonies kiekis, paskutinį kartą įpūtus oro, turi sudaryti bent 3 %.3. Visose deginimo įmonėse turi būti įrengti degikliai, kurie įsijungia automatiškai, kai kūryklos dujų temperatūra, paskutinį kartą įpūtus degimo proceso reikalingo oro, nukrenta žemiau 2 dalyje nustatytos mažiausios temperatūros. Tokie degikliai turi būti naudojami ir tuomet, kai įmonė pradeda ar užbaigia deginimą, kad būtų galima užtikrinti, jog bus palaikoma atitinkama minimali temperatūra, kol degimo kameroje yra nesudegusių atliekų.Pradedant ar baigiant deginimą arba kai deginimo įrangos dujų temperatūra nukrenta žemiau 2 dalyje nustatytos mažiausios temperatūros, į krosnis neturi būti patiekiamas toks kuras, dėl kurio gali susidaryti didesni išmetamųjų teršalų kiekiai negu tie, kurie susidaro iš degančio gazolio, kaip nustatyta Direktyvos 75/716/EEB 1 straipsnio 1 dalyje, suskystintų ar gamtinių dujų.Privaloma turėti ir naudoti sistemą, kad nebūtų patiekiamos pavojingos atliekos:- pradedant deginimą, kol nebus pasiekta būtina mažiausia degimo temperatūra,- kai nėra palaikoma būtina mažiausia degimo temperatūra,- kai nuolatiniai matavimai, kurių reikalaujama 11 straipsnio 1 dalies a punkte, rodo, kad valymo įrangai sutrikus ar sugedus yra viršijamas kuris nors išmetamųjų teršalų ribinė vertė.4. Tam tikroms pavojingoms atliekoms kompetentingos institucijos gali leisti laikytis kitokių reikalavimų, negu nustatyta 2 dalyje, ir nurodyti juos leidimuose. Tokiu atveju turi būti reikalaujama, kad būtų bent laikomasi 7 straipsnio nuostatų ir kad išmetamų dioksinų ir furanų kiekis būtų mažesnis arba lygus tam kiekiui, kuris išmetamas pagal šio straipsnio 2 dalyje nustatytus reikalavimus.Apie visas pagal šios dalies nustatytas veiklos sąlygas ir patikrinimų rezultatus būtina pranešti Komisijai kartu su informacija, pateikiama pagal 17 straipsnį.5. Deginimo įmonei veikiant, degimo dujose neturi būti viršijama tokia anglies monoksido (CO) koncentracija:a) vidutinis dienos kiekis – 50 mg/m3 degimo dujų;b) vidutinis 10 minučių kiekis – 150 mg/m3 degimo dujų 95 % visų matavimų arba vidutinis pusės valandos kiekis – 100 mg/m3 kūryklų dujų per visus paros matavimus.6. Visos deginimo įmonės privalo būti taip suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos, kad iš jų į orą patenkančios išmetamieji teršalai nesukeltų žymesnės oro taršos žemės paviršiuje; ypač svarbu, kad išmetamosios dujos būtų išmetamos pro kaminą, ir tas išmetimas būtų kontroliuojamas.Kamino aukštis turi būti apskaičiuotas taip, kad nebūtų keliamas pavojus žmonėms ir aplinkai.7 straipsnis1. Į šiuos vidutinius kiekius įeina ir dujų bei garų forma išmetami atitinkami sunkieji metalai bei jų junginiaia)Vidutiniai dienos kiekiai:1. Iš viso dulkių | 10 mg/m3 |2.Dujinės ir garų pavidalo organinės medžiagos, išreiškiamos kaip visa organinė anglis | 10 mg/m3 |3. Vandenilio chloridas (HCl) | 10 mg/m3 |4. Vandenilio fluoridas (HF) | 1 mg/m3 |5. Sieros dioksidas (SO2) | 50 mg/m3 |(b)Vidutiniai pusės valandos kiekiai:| A | B |1. Iš viso dulkių | 30 mg/m3 | 10 mg/m3 |2.Dujinės ir garų pavidalo organinės medžiagos, išreiškiamos kaip visa organinė anglis | 20 mg/m3 | 10 mg/m3 |3. Vandenilio chloridas (HCl) | 60 mg/m3 | 10 mg/m3 |4. Vandenilio fluoridas (HF) | 4 mg/m3 | 2 mg/m3 |5. Sieros dioksidas (SO2) | 200 mg/m3 | 50 mg/m3 |c)Visi vidutiniai kiekiai pradedant 30 minučių ir baigiant 8 valandų mėginių ėmimo intervalu:1.Kadmis ir jo junginiai, išreiškiami kaip kadmis (Cd) | iš viso 0,05 mg/m3 0,1 mg/m3 |2.Talis ir jo junginiai, išreiškiami kaip talis (Tl) | |3.Gyvsidabris ir jo junginiai, išreiškiami kaip gyvsidabris (Hg) | 0,05 mg/m3 0,1 mg/m3 |4.Stibis ir jo junginiai, išreiškiami kaip stibis (Sb) | iš viso0,5 mg/m3 1 mg/m3 |5. Arsenas ir jo junginiai, išreiškiami kaip arsenas (As) | |6. Švinas ir jo junginiai, išreiškiami kaip švinas (Pb) | |7. Chromas ir jo junginiai, išreiškiami kaip chromas (Cr) | |8. Kobaltas ir jo junginiai, išreiškiami kaip kobaltas (Co) | |9. Varis ir jo junginiai, išreiškiami kaip varis (Cu) | |10. Manganas ir jo junginiai, išreiškiami kaip manganas (Mn) | |11. Nikelis ir jo junginiai, išreiškiami kaip nikelis (Ni) | |12. Vanadis ir jo junginiai, išreiškiami kaip vanadis (V) | |13.Alavas ir jo junginiai, išreiškiami kaip alavas (Sn) | |Deginimo įmonės turi būti suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos taip, kad išmetamosiose dujose nebūtų viršijamos tokios išmetamųjų teršalų ribinės vertės: |2. Dioksinų ir furanų išmetamuosius teršalus būtina mažinti pačiais pažangiausiais metodais. Jei per šešis mėnesius prieš 1997 m. sausio 1 d. Komisija, laikydamasi 16 straipsnyje nustatytos tvarkos, nebus nustačiusi suderintų matavimo metodų, vėliausiai nuo tos dienos visos vidutinės vertės, gautos mėginius ėmus mažiausiai per šešias valandas ir daugiausia per aštuonias valandas, neturi būti didesni kaip 0,1 mg/m3. Ši ribinė vertė apibrėžiama kaip atskirų dioksinų ir furanų koncentracijų, įvertintų pagal I priedą, suma.Kol bus pradėtas taikyti ši ribinė vertė, valstybės narės privalo šią vertę naudoti bent kaip orientacinę vertę.3. Matavimų, atliekamų norint patikrinti, kaip laikomasi 6 ir šiame straipsnyje nustatytų ribinių ir orientacinių verčių, duomenis reikia standartizuoti pagal 11 straipsnio 2 dalyje nustatytas sąlygas.4. Kai pavojingos atliekos yra deginamos bendrai, laikantis 3 straipsnio 3 dalies, 6 straipsnio 5 dalis ir šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalis pagal II priede nustatytus kriterijus taikomos tik tai išmetamųjų dujų tūrio daliai, kuri susidaro degant pavojingoms atliekoms.Atitinkami teršalų ribinės ir orientacinės vertės deginimo įmonių išmetamosiose dujose, kaip nurodyta 3 straipsnio 3 dalyje, turi būti nustatomos pagal II priedą.8 straipsnis1. Visoms iš deginimo įmonių išleidžiamoms nuotekoms turi būti gautas kompetentingos institucijos leidimas.2. Būtina kiek įmanoma riboti į vandens aplinką išleidžiamas vandeningas nuotekas, kurios susidaro valant išmetamąsias dujas.Laikantis leidime numatytos konkrečios sąlygos, vandeningos atliekos gali būti išleidžiamos tik jas atskirai apdorojus, su sąlyga, kad:- laikomasi atitinkamų Bendrijos, nacionalinių ir vietinių nuostatų reikalavimų dėl teršalų ribinių verčių,- sunkiųjų metalų, dioksinų ir furanų masė tose vandeningose nuotekose, palyginus su apdorotu pavojingų atliekų kiekiu, yra tiek sumažinta, kad leistina į vandenį išleisti masė yra mažesnė už leistiną į orą išleisti masę.3. Nepažeisdama 2 dalies Taryba Komisijos pasiūlymu per dvejus metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo privalo išleidžiamose nuotekose, susidarančiose valant išmetamąsias dujas, nustatyti teršalų specifines ribines vertes.4. Laikantis 1979 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyvos 80/68/EEB dėl požeminio vandens apsaugos nuo tam tikrų pavojingų medžiagų keliamos taršos [17] nuostatų, deginimo įmonių vietas ir su jomis susijusias pavojingų atliekų saugojimo zonas būtina projektuoti ir eksploatuoti taip, kad į dirvą ar požeminius vandenis nebūtų išleidžiamos jokios teršiančios medžiagos. Be to, būtina numatyti saugojimo talpas nutekančiam lietaus vandeniui iš deginimo įmonės vietos ir išsipylusiam užterštam vandeniui bei nubėgusiam vandeniui gesinant gaisrus. Saugyklų pajėgumai turi būti pakankami, kad prireikus būtų galima prieš išleidžiant tokius vandenis ištirti ir valyti.9 straipsnis1. Liekanos, susidariusios veikiant deginimo įmonei, turi būti panaudojamos arba šalinamos pagal Direktyvas 75/442/EEB ir 91/689/EEB. Tam gali reikėti liekanas iš anksto apdoroti. Tokias liekanas reikia laikyti atskirai vienas nuo kitų, kol bus įvertinta, ar jos tinka naudoti, ar turi būti pašalintos; šiam darbui palengvinti turėtų būti taikomos atitinkamos technologijos.2. Sausos dulkių pavidalo liekanos, pavyzdžiui, katilų dulkės ar sausos liekanos, susidariusios valant išmetamąsias dujas, turi būti transportuojamos ir tarpiniuose punktuose laikomos uždaruose konteineriuose.3. Degimo metu pagamintą šilumą būtina kuo geriau panaudoti.4. Prieš nustatant, kuriais maršrutais bus išvežamos deginimo liekanos naudojimui ar šalinimui, turi būti atlikti atitinkami tyrimai, kad būtų galima nustatyti įvairių deginimo likučių fizines ir chemines savybes. Tiriant reikia ypač kreipti dėmesį į tirpiąją dalį ir sunkiuosius metalus.10 straipsnis1. Leidime, kurį išduoda kompetentingos institucijos, ar prie leidimo pridedamose sąlygose, ar atitinkamose privalomose matavimo taisyklėse turi būti nustatyti matavimo reikalavimai, kad pagal 11 straipsnį būtų galima stebėti deginant susidarančių teršalų parametrus, sąlygas ir masės koncentracijas.2. Leidimas išduodamas tik jei prašyme įrodyta, kad numatyti matavimo metodai atitinka III priedą. Matavimų patikimumo intervalo vertės (95 %) pagal išmetamųjų teršalų ribines vertes, nurodytus 6 straipsnio 5 dalies a punkte ir 7 straipsnio 1 dalies a punkto Nr. 1, 2, 3 ir 5, neturi būti didesnės už III priedo 4 punkte nurodytas vertes.Automatizuotos monitoringo įrangos instaliavimą ir veikimą būtina kontroliuoti ir atlikti kasmetinius tyrimus priežiūros tikslais.3. Kompetentingų institucijų išduotame leidime arba prie jo pridedamose sąlygose, arba mėginių ėmimo ir matavimo privalomose taisyklėse turi būti nurodytos mėginių ėmimo ir matavimo tvarka, kurią reikia atlikti reguliariai matuojant kiekvieną oro teršalą ir tinkamai išdėstant mėginių ėmimo ir matavimo taškus.Reguliariai atliekamų matavimų reikalavimus kompetentingos institucijos privalo nustatyti pagal III priedą.11 straipsnis1. Deginimo įmonėje būtina pagal III priedą vykdyti šiuos matavimus:a) nuolatos matuoti 6 straipsnio 5 dalyje ir 7 straipsnio 1 dalies a ir b punkte nurodytas medžiagas;b) nuolatos matuoti tokius proceso parametrus:- temperatūrą, kaip nurodyta 6 straipsnio 2 ir 4 dalyje,- deguonies koncentraciją, slėgį, išmetamųjų dujų temperatūrą ir garų kiekį jose;c) bent du kartus per metus matuoti 7 straipsnio 1 dalies c punkte ir 2 dalyje nurodytas medžiagas; tačiau per pirmuosius 12 veiklos mėnesių matavimus būtina kartoti kas du mėnesius;d) išmetamųjų dujų aktyvumo trukmę, minimalią jų temperatūrą ir deguonies kiekį, kaip nustatyta 6 straipsnio 2 ir 4 dalyje, būtina atitinkamai tikrinti ir bent vieną kartą tuomet, kai deginimo įmonė pradeda veikti, bei pačiomis nepalankiausiomis veikimo sąlygomis.HF nuolatos matuoti nebūtina, jei vykdomi HCl apdorojimo etapai, kurie užtikrina, kad 7 straipsnio 1 dalies a punkto 3 papunktyje ir 1 dalies b punkto 3 papunktyje numatytas išmetamųjų teršalų ribinė vertė nėra viršijama. Priešingu atveju HF išmetamieji teršalai turi būti reguliariai matuojami.Vandens garų kiekį nuolatos matuoti nebūtina, jei prieš tiriant išmetamuosius teršalus, išmetamųjų dujų mėginys yra išdžiovinamas.7 straipsnio 1 dalyje išvardytų teršalų matuoti nebūtina, jei leidime leidžiama deginti tik tas pavojingas atliekas, kurias deginant teršalų vidutinės vertės neviršija 7 straipsnio 1 dalyje nustatytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių daugiau nei 10 %.Kai tik Bendrijoje sukuriami atitinkami matavimo metodai, Komisija, laikydamasi 16 straipsnyje nustatytos tvarkos, privalo nustatyti datą, nuo kurios būtina pradėti vykdyti nuolatinius 7 straipsnio 1 dalies c punkte ir 2 dalyje nurodytų medžiagų matavimus pagal III priedą.2. Matavimų, kurie yra vykdomi norint patikrinti, kaip laikomasi 6 ir 7 straipsniuose nurodytų išmetamųjų teršalų ribinių ir orientacinių verčių, duomenis būtina standartizuoti pagal šias sąlygas:- temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, 11 % deguonies, sausos dujos,- temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, 3 % deguonies, sausos dujos, deginant naftos atliekas tik kaip nurodyta Direktyvoje 75/439/EEB.Kai pavojingos atliekos deginamos deguonies praturtintoje atmosferoje, matavimų duomenis galima standartizuoti atsakingų institucijų nustatytam deguonies kiekiui, kuris atspindi kiekvieno konkretaus atvejo ypatingas aplinkybes. 3 straipsnio 3 dalyje numatytu atveju matavimų duomenis būtina standartizuoti imant visą deguonies kiekį, kaip apskaičiuota II priede.Kai išmetamų teršalų kiekis mažinamas apdorojant išmetamąsias dujas, pirmojoje pastraipoje numatytas standartizavimas pagal tam tikrą deguonies kiekį, numatytą pirmojoje pastraipoje, atliekamas tik jei deguonies kiekis, matuojant jį per tą patį laiką kaip ir teršalą, yra didesnis už atitinkamą standartinį deguonies kiekį.3. Išmetamųjų teršalų ribinių verčių yra laikomasi, jei:- visi vidutinės dienos vertės neviršija 6 straipsnio 5 dalies a punkte ir 7 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių, irarba vidutinės pusvalandžio vertės per visus metus nėra didesnės už išmetamųjų teršalų ribines vertes, nustatytas 7 straipsnio 1 dalies b punkto A skiltyje,arba 97 % vidutinių pusvalandžio verčių per metus nėra didesnės už išmetamųjų teršalų ribines vertes, nustatytas 7 straipsnio 1 dalies b punkto B skiltyje,- visos vidutinės vertės per 7 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytą mėginių ėmimo laiką nėra didesnės už toje pastraipoje nustatytas išmetamųjų teršalų ribines vertes,- laikomasi 6 straipsnio 5 dalies b punkto nuostatų.Sprendžiant, ar laikomasi išmetamųjų teršalų ribinių verčių, nereikia paisyti vidutinių verčių, nustatytų per 12 straipsnio 2 dalyje nurodytą laiką.Vidutinės pusvalandžio vertės ir vidutinės 10 minučių vertės turi būti nustatomos per efektyvų veikimo laiką (įskaičiuojant paleidimo ir užbaigimo laiką, kai deginamos pavojingos atliekos) remiantis faktinėmis matavimo vertėmis, atėmus patikimumo intervalo vertę, nurodytą III priedo 4 punkte. Vidutiniai dienos dydžiai turi būti nustatomi remiantis pirmiau nurodytomis patvirtintomis vidutinėmis vertėmis.Vidutinės vertės per mėginių ėmimo laiką, o reguliariai matuojant HF, vidutinės HF vertės turi būti nustatomos laikantis 10 straipsnio 3 dalies reikalavimų.12 straipsnis1. Jei matavimai rodo, kad šioje direktyvoje nustatytos teršalų ribinės vertės yra viršytos, būtina nedelsiant apie tai informuoti kompetentingas institucijas. Kai nepavyksta laikytis teršalų ribinių verčių, įmonė privalo nustoti deginti pavojingas atliekas, kol kompetentingos institucijos leis vėl pradėti deginti tokias atliekas.2. Kompetentingos institucijos privalo nustatyti techniškai neišvengiamų sustojimų, sutrikdymų, valymo ar matavimo prietaisų gedimų didžiausią leistiną laiką, kurio metu reguliuojamų medžiagų koncentracija išmetamuose į orą teršaluose gali būti didesnė už nustatytas ribines vertes. Jokiu būdu įmonė negali toliau deginti pavojingų atliekų ilgiau kaip keturias valandas nestodama; be to, bendras veikimo laikas tokiu atveju neturi būti ilgesnis kaip 60 valandų per metus.Esant gedimams, ūkio subjektas privalo kaip įmanoma greičiau sumažinti arba nutraukti veiklą, kol bus atstatyta normali eksploatacija. 3 straipsnio 3 dalyje nurodytose įmonėse pavojingų atliekų deginimas turi būti sustabdytas.Bendras dulkių kiekis teršaluose jokiu būdu neturi būti didesnis kaip 150 mg/m3, išreikštų kaip pusvalandžio vidurkis; be to, neturi būti viršyta išleidžiamų teršalų ribinė vertė, nustatyta 7 straipsnio 1 dalies a punkto 2 papunktyje ir 1 dalies b punkto 2 papunktyje. Būtina laikytis visų kitų 6 straipsnyje nurodytų sąlygų.13 straipsnis1. Šios direktyvos nuostatos turi būti pradėtos taikyti esamoms deginimo įmonėms per trejus metus ir šešis mėnesius nuo 18 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos.2. Tačiau per šešis mėnesius nuo 18 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos ūkio subjektas gali pranešti kompetentingoms institucijoms, kad esama įmonė ilgiausiai penkerius metus nebus eksploatuojama daugiau kaip 20000 valandų, skaičiuojant nuo ūkio subjekto pranešimo prieš ją galutinai uždarant. Šiuo atveju 1 dalies nuostatos netaikomos.14 straipsnisIki 2000 m. gruodžio 31 d., atsižvelgdama į tikėtiną technologijų pažangą, įmonių eksploatacijos patirtį ir aplinkosaugos reikalavimus, Komisija privalo pateikti Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos taikymo patirtį ir išmetamųjų teršalų kontrolės metodų pažangą kartu su pasiūlymais dėl išmetamųjų teršalų ribinių verčių ir atitinkamų šios direktyvos nuostatų peržiūrėjimo.Po tokio peržiūrėjimo nustatytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės neturi būti taikomos esamoms deginimo įmonėms iki 2006 m. gruodžio 31 d.15 straipsnisLaikydamasi 16 straipsnyje nustatytos tvarkos, Komisija priima pakeitimus, kurie yra reikalingi 10–12 straipsnių nuostatoms bei I–III priedams suderinti su technine pažanga.16 straipsnis1. Komisijai padeda komitetas, sudarytas iš valstybių narių atstovų ir pirmininkaujamas Komisijos atstovo.2. Komisijos atstovas komitetui pateikia priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl šio projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu.Valstybių narių atstovų komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jei jos atitinka komiteto nuomonę.b) Jei numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jei Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija, išskyrus tuos atvejus, kai Taryba paprasta balsų dauguma tokias priemones yra atmetusi.17 straipsnisAtaskaitos apie šios direktyvos įgyvendinimą turi būti sudarytos Direktyvos 91/692/EEB 5 straipsnyje nustatyta tvarka. Pirmoji ataskaita turi apimti pirmuosius trejus metus po šios direktyvos įsigaliojimo.18 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1996 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.19 straipsnisŠi direktyva įsigalioja nuo jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dienos.20 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 16 d.Tarybos varduPirmininkasA. Merkel[1] OL C 130, 1992 5 21, p. 1.[2] OL C 332, 1992 12 16, p. 49.[3] 1993 m. kovo 10 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 115, 1993 4 26, p. 90). 1994 m. liepos 11 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 232, 1994 8 20, p. 35) ir 1994 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 341, 1994 12 5).[4] OL C 122, 1990 5 18, p. 2.[5] OL L 194, 1975 7 25, p. 39. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB (OL L 377, 1991 12 31, p. 48).[6] OL L 188, 1984 7 16, p. 20. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.[7] OL L 377, 1991 12 31, p. 20.[8] OL L 194, 1975 7 25, p. 23. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.[9] 1975 m. lapkričio 24 d. Tarybos Direktyva 75/716/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių sieros kiekį tam tikrose skysto kuro rūšyse, suderinimo (OL L 307, 1975 11 27, p. 22). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.[10] 1989 m. liepos 8 d. Tarybos direktyva 89/369/EEB dėl naujų komunalinių atliekų deginimo įmonių oro taršos prevencijos (OL L 163, 1989 6 14, p. 32).[11] 1989 m. birželio 21 d. Tarybos direktyva 89/429/EEB dėl esamų komunalinių atliekų deginimo įmonių oro taršos mažinimo (OL 203, 1989 7 15, p. 50).[12] 1986 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva 86/278/EEB dėl aplinkos, ypač dirvožemio, apsaugos naudojant žemės ūkyje nuotekų dumblą (OL L 181, 1986 7 4, p. 6). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.[13] OL L 158, 1990 6 23, p. 56.[14] OL L 30, 1993 2 6, p. 1.[17] OL L 20, 1980 1 26, p. 43. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB.--------------------------------------------------I PRIEDASDIOKSINŲ R DIBENZOFURANŲ EKVIVALENTINIAI KOEFICIENTAINorint nustatyti 7 straipsnio 2 dalyje nurodytą suminę vertę, prieš sudedant reikia nurodytų dioksinų ir dibenzfuranų masės koncentraciją padauginti iš toliau nurodytų ekvivalentinių koeficientų (naudojant toksiškų ekvivalentų sąvoką).Toksiškų ekvivalentų daugiklis |2,3,7,8 | — Tetrachlordibenzdioksinas (TCDD) | 1 |1,2,3,7,8, | — Pentachlordibenzdioksinas (PeCDD) | 0,5 |1,2,3,4,7,8, | — Heksachlordibenzdioksinas (HxCDD) | 0,1 |1,2,3,7,8,9 | — Heksachlordibenzdioksinas (HxCDD) | 0,1 |1,2,3,6,7,8 | — Heksachlordibenzdioksinas (HxCDD) | 0,1 |1,2,3,4,6,7,8 | — Heptachlordibenzdioksinas (HpCDD) | 0,01 |— Oktachlordibenzdioksinas (OCDD) | 0,001 |2,3,7,8 | — Tetrachlordibenzfuranas (TCDF) | 0,1 |2,3,4,7,8 | — Pentachlordibenzfuranas (PeCDF) | 0,5 |1,2,3,7,8 | — Pentachlordibenzfuranas (PeCDF) | 0,05 |1,2,3,4,7,8 | — Heksachlordibenzfuranas (HxCDF) | 0,1 |1,2,3,7,8,9 | — Heksachlordibenzfuranas (HxCDF) | 0,1 |1,2,3,6,7,8 | — Heksachlordibenzfuranas (HxCDF) | 0,1 |2,3,4,6,7,8 | — Heksachlordibenzfuranas (HxCDF) | 0,1 |1,2,3,4,6,7,8 | — Heptachlordibenzfuranas (HpCDF) | 0,01 |1,2,3,4,7,8,9 | — Heptachlordibenzfuranas (HpCDF) | 0,01 |— Oktachlordibenzfuranas (OCDF) | 0,001 |--------------------------------------------------II PRIEDASIŠMETAMŲJŲ TERŠALŲ RIBINIŲ IR ORIENTACINIŲ VERČIŲ NUSTATYMAS PAVOJINGAS ATLIEKAS DEGINANT BENDRAIDeginant pavojingas atliekas bendrai ribinės ir orientacinės kiekvieno teršalo ir anglies monoksido vertės išmetamosiose dujose turi būti apskaičiuojami taip:V× C+ V× CV+ V= CVwaste : išmetamųjų dujų tūris, susidarantis degant tik pavojingoms atliekoms, nustatomas pagal leidime nurodytas mažiausios degimo šilumos atliekas ir standartizuojamas 11 straipsnio 2 dalyje nurodytomis sąlygomis.Jei susidariusi šiluma degant pavojingoms atliekoms sudaro mažiau kaip 10 % visos įmonės išleidžiamos šilumos, Vwaste turi būti apskaičiuojamas iš atliekų (sąlyginio) kiekio, kurį deginant susidarytų 10 % pagaminamos šilumos, kai bendras šilumos kiekis išlieka toks pat.Cwaste : išmetamųjų teršalų ribinės vertės, nustatytos įmonėms, kurios yra skirtos deginti tik pavojingas atliekas (išmetamųjų teršalų ribinės ir orientacinės vertės bent teršalams ir anglies monoksidui, kaip nustatyta 7 straipsnio 1 ir 2 dalyje ir 65 straipsnio 5 dalyje).Vproc : išmetamųjų dujų tūris, susidarantis dėl įmonėje vykstančių procesų, įskaičiuojant ir leistinų kuro rūšių, kurios įprastai naudojamos įmonėje, deginimą(išskyrus pavojingas atliekas), nustatomas remiantis deguonies kiekiais, pagal kuriuos turi būti standartizuojamos išskiriamos medžiagos, laikantis Bendrijos ar nacionalinių nuostatų. Jei tokios rūšies įmonėms nustatytų nuostatų nėra, turi būti remiamasi faktiniu deguonies kiekiu išmetamosiose dujose, nepraskiedus procesui nebūtinu oro kiekiu. Standartizavimas kitomis sąlygomis pateiktas 11 straipsnio 2 dalyje.Cproc : atitinkamų teršalų ir anglies monoksido ribinės vertės įmonių skleidžiamose kūryklų dujose, kurie atitinka nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus, taikomus tokioms įmonėms, kai jos degina įprastai leistinas kuro rūšis (išskyrus pavojingas atliekas). Jei tokių teisinių aktų nėra, imamos teršalų ribinės vertės, nustatytos leidime. Jei tokios vertės leidime nenurodytos, imamos faktinės masės koncentracijos.C : bendras CO išmetamųjų teršalų ir atitinkamų teršalų ribinė ar orientacinė vertė, pakeičianti išmetamųjų teršalų ribines ir orientacines vertes, nustatytas 6 straipsnio 5 dalyje ir 7 straipsnio 1 ir 2 dalyje. Bendras deguonies kiekis, kuris turi pakeisti deguonies kiekį standartizuojant pagal 6 ir 7 straipsnius, apskaičiuojamas remiantis pirmiau nurodytu kiekiu ir atsižvelgiant į dalinius tūrius.Į teršalus ir CO, kurie deginant pavojingas atliekas ar degant kurui (pavyzdžiui, naudojant gamybai būtinas medžiagas ar iš pačių gaminių) tiesiogiai nesusidaro, ir CO, kuris taip deginant atliekas ir naudojant kurą susidaro, nereikia atsižvelgti, jei:- gamybos procesui reikalingos degimo dujose didesnės CO koncentracijos ir- Cwaste (kaip apibrėžtaBet kuriuo atveju, jei leistinos pavojingos atliekos gali būti deginamos bendrai, bendra teršalų ribinė vertė (C) turi būti apskaičiuojama taip, kad būtų mažinamas teršalų išmetimas į aplinką.--------------------------------------------------III PRIEDASMATAVIMO METODAI1. Nustatant oro teršalų koncentracijas dujų turinčiuose produktuose, matavimai turi būti atliekami taip, kad jie būtų tipiniai.2. Visų teršalų, įskaitant dioksinus ir furanus, imami mėginiai, jų analizė ir matavimo metodai, naudojami automatizuotoms matavimo sistemoms kalibruoti, privalo atitikti CEN standartus, kurie kuriami remiantis Komisijos pateiktais užsakymais. Kol CEN standartai bus sukurti, reikia taikyti nacionalinius standartus.3. Dioksinų ir furanų monitoringo procedūra gali būti leidžiama, jei aptikimo riba mėginiams ir atskirų dioksinų ir furanų analizei yra pakankamai žema, kad būtų galima nustatyti rezultatą toksiškumo ekvivalentais.4. 95 % patikimumo intervalų vertės, nustatytos pagal išmetamųjų teršalų ribines vertes, neturi būtų didesnės už tokių išmetamųjų teršalų ribines vertes procentais:Anglies monoksidas (6 straipsnio 5 dalies a punktas) | 10 % |Sieros dioksidas (7 straipsnio 1 dalies a punkto 5 papunktis) | 20 % |Iš viso dulkių (7 straipsnio 1 dalies a punkto 1 papunktis) | 30 % |Iš viso organinės anglies (7 straipsnio 1 dalies a punkto 2 papunktis) | 30 % |Vandenilio chloridas (7 straipsnio 1 dalies a punkto 3 papunktis) | 40 % |--------------------------------------------------


title: 1990 m. liepos 23 d. Tarybos direktyva dėl bendros mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių įmonių jungimui, skaidymui, turto perleidimui ir keitimuisi akcijomis

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31990L0434

Oficialusis leidinys L 225 , 20/08/1990 p. 0001 - 0005 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0020  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0020

		Tarybos direktyva1990 m. liepos 23 d.dėl bendros mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių įmonių jungimui, skaidymui, turto perleidimui ir keitimuisi akcijomis(90/434/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi tam, kad Bendrijoje būtų sukurtos analogiškos vidaus rinkai sąlygos ir kad būtų užtikrintas bendrosios rinkos sukūrimas bei efektyvus jos veikimas, gali būti reikalingi įvairių valstybių narių įmonių jungimasis, skaidymas, turto perleidimas ir keitimasis akcijomis; kadangi šių operacijų neturėtų apsunkinti apribojimai, kliūtys ar suvaržymai, atsirandantys, visų pirma, dėl valstybių narių mokesčių nuostatų; kadangi dėl to būtina nustatyti tokioms operacijoms taikytinas konkurencijos požiūriu neutralias mokesčių taisykles, kad įmonės galėtų prisitaikyti prie bendrosios rinkos reikalavimų, ir tarptautiniu lygiu padidėtų jų gamybiniai pajėgumai ir konkurencingumas;kadangi mokesčių nuostatos tokioms operacijoms yra mažiau palankios nei operacijoms tarp tos pačios valstybės narės įmonių; kadangi šią kliūtį būtina pašalinti;kadangi šio tikslo neįmanoma pasiekti Bendrijos lygiu pritaikius dabar valstybėse narėse galiojančias sistemas, nes šių sistemų skirtumai gali sukelti iškraipymus; kadangi tik bendra mokesčių sistema gali užtikrinti tinkamą šio klausimo sprendimą;kadangi bendroje mokesčių sistemoje turėtų būti vengiama taikyti mokesčius jungimuisi, skaidymui, turto perleidimui ir keitimuisi akcijomis kartu apsaugant valstybės narės, kurioje yra perleidžiančioji arba įgytoji įmonė, finansinius interesus;kadangi dėl jungimosi, skaidymo arba turto perleidimo perleidžiančioji įmonė paprastai yra reorganizuojama į turtą gaunančiosios įmonės nuolatinį įsisteigimą arba tampa susieta su tos įmonės nuolatiniu įsisteigimu savo turtu;kadangi perleidžiamo turto vertės padidėjimo pajamų apmokestinimo atidėjimo iki faktiško šio turto perleidimo sistema, taikoma turtui, kuris yra perleidžiamas tai nuolatinei buveinei, leidžia atitinkamas turto vertės padidėjimo pajamas atleisti nuo mokesčių, kartu užtikrinant jų galutinį apmokestinimą valstybėje, kurioje perleidžiančioji įmonė yra, jų perleidimo dieną;kadangi taip pat būtina nustatyti apmokestinimo tvarką, taikomą tam tikriems perleidžiančiosios įmonės atidėjimams, atsargoms arba nuostoliams, ir išspręsti apmokestinimo problemas, iškylančias tais atvejais, kai viena iš dviejų įmonių valdo kitos kapitalą;kadangi gaunančiosios arba įgyjančiosios įmonės vertybinių popierių paskirstymas perleidžiančiosios įmonės akcininkams savaime nesukelia tokių akcininkų apmokestinimo;kadangi būtina valstybėms narėms suteikti galimybę atsisakyti taikyti šią direktyvą, jeigu jungimosi, skaidymo, turto perleidimo arba keitimosi akcijomis procese siekiama mokesčių slėpimo arba vengimo arba jeigu dėl tokios operacijos įmonė — nesvarbu, ar ji dalyvauja tokioje operacijoje, ar ne, — nebesilaiko darbuotojų atstovavimo įmonės valdymo organuose nustatytų sąlygų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I DALISBendrosios nuostatos1 straipsnisKiekviena valstybė narė šią direktyvą taiko jungimuisi, skaidymui, turto perleidimui ir keitimuisi akcijomis jeigu juose dalyvauja dviejų arba daugiau valstybių narių įmonės.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "jungimasis" — tai operacija, kuria:- viena arba daugiau įmonių, kurios baigia savo veiklą be likvidavimo procedūros ir perleidžia visą savo turtą ir įsipareigojimus kitai veikiančiai įmonei mainais už šių įmonių akcininkams išleistus antrosios įmonės kapitalui atstovaujančius vertybinius popierius, ir, jeigu taikoma, apmokėjimą grynais pinigais, kurio suma neviršija 10 % tų vertybinių popierių nominalios vertės arba, jeigu nominalios vertės nėra, — jų buhalterinės vertės,- dvi arba daugiau įmonių, kurios baigia savo veiklą be likvidavimo procedūros ir perleidžia visą savo turtą ir įsipareigojimus įmonei, kurią jos įsteigia, mainais už šių įmonių akcininkams išleistus tos naujos įmonės kapitalui atstovaujančius vertybinius popierius, ir, jeigu taikoma, apmokėjimą grynais pinigais, kurio suma neviršija 10 % tų vertybinių popierių nominalios vertės arba, jeigu nominalios vertės nėra, — jų buhalterinės vertės,- įmonė, kuri baigia savo veiklą be likvidavimo procedūros ir perleidžia visą savo turtą ir įsipareigojimus įmonei, kuri turi visus jos kapitalui atstovaujančius vertybinius popierius;b) "skaidymas" — tai operacija, kuria įmonė, kuri baigia savo veiklą be likvidavimo procedūros ir perleidžia visą savo turtą ir įsipareigojimus dviem arba daugiau esančioms arba naujoms įmonėms, mainais už šios įmonės akcininkams proporcingai padalintus įmonių, įgyjančių turtą bei įsipareigojimus, kapitalui atstovaujančius vertybinius popierius, ir, jeigu taikoma, apmokėjimą grynais pinigais, kurio suma neviršija 10 % tų vertybinių popierių nominalios vertės arba, jeigu nominalios vertės nėra, — jų buhalterinės vertės;c) "turto perleidimas" — tai operacija, kuria tęsianti savo veiklą įmonė perduoda visus, vieną arba keletą savo veiklos padalinių kitai įmonei mainais už šios gaunančiosios įmonės kapitalui atstovaujančius vertybinius popierius;d) "keitimasis akcijomis" — tai operacija, kuria įmonė įsigyja kitos įmonės kapitalo dalį, kuri suteikia jai daugumą balsų toje kitoje įmonėje, mainais už tos kitos įmonės akcininkams (už šių akcininkų vertybinius popierius) išleistus pirmos įmonės kapitalui atstovaujančius vertybinius popierius, ir, jeigu taikoma, apmokėjimą grynais pinigais, kurio suma neviršija 10 % tų mainais išleistų vertybinių popierių nominalios vertės arba, jeigu nominalios vertės nėra, — jų buhalterinės vertės;e) "perleidžiančioji įmonė" — tai įmonė, kuri perleidžia savo turtą ir įsipareigojimus arba perleidžia visus arba vieną arba keletą savo veiklos padalinių;f) "gaunančioji įmonė" — tai įmonė, gaunanti perleidžiančiosios įmonės turtą ir įsipareigojimus arba visus arba vieną arba keletą jos veiklos padalinių;g) "įgytoji įmonė" — tai įmonė, kurioje kita įmonė pradeda valdyti kapitalą vertybinių popierių keitimosi būdu;h) "įgyjančioji įmonė" — tai įmonė, kuri pradeda valdyti kitos įmonės kapitalą vertybinių popierių keitimosi būdu;i) "veiklos padalinys" — tai įmonės padalinio, kuris organizaciniu požiūriu yra nepriklausomas ekonominis vienetas, tai yra gali veikti nepriklausomai, visas turtas ir įsipareigojimai.3 straipsnisŠioje direktyvoje "valstybės narės įmonė" — tai įmonė, kuri:a) yra vienos iš šios direktyvos priede įvardytų formų;b) pagal valstybės narės mokesčių įstatymus mokesčių tikslais yra laikoma tos valstybės narės rezidente, ir pagal su trečiąja valstybe sudarytą dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartį mokesčių tikslais nėra laikoma ne Bendrijos rezidente;c) be to, jai nustatyta prievolė mokėti vieną iš toliau nurodytų mokesčių be galimybės pasirinkti arba būti atleistai:- impôt des sociétésvennootschapsbelasting Belgijoje,- selskabsskat Danijoje,- Körperschaftsteuer Vokietijos Federacinėje Respublikoje,- φόρος εισοδήματος νομικών προσώπων κερδοκοπικού χαρακτήρα Graikijoje,- impuesto sobre sociedades Ispanijoje,- impôt sur les sociétés Prancūzijoje,- corporation tax Airijoje,- imposta sul reddito delle persone giuridiche Italijoje,- impôt sur le revenu des collectivités Liuksemburge,- vennootschapsbelasting Nyderlanduose,- imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas Portugalijoje,- corporation tax Jungtinėje Karalystėje,arba kuriuo nors kitu mokesčiu, kuris pakeistų bet kurį iš pirmiau nurodytų mokesčių.II DALISJungimuisi, skaidymui, turto perleidimui ir keitimuisi akcijomis taikomos taisyklės4 straipsnis1. Jungimasis arba skaidymas nėra pagrindas apmokestinti turto vertės padidėjimo pajamas, apskaičiuotas pagal skirtumą tarp perleisto turto ir įsipareigojimų tikrosios vertės ir jų vertės mokesčių tikslais. Žemiau pateiktoms sąvokoms priskiriamos tokios reikšmės:- vertė mokesčių tikslais: vertė, kuria remiantis pelnas arba nuostolis būtų apskaičiuojamas perleidžiančiosios įmonės pajamų, pelno arba kapitalo vertės padidėjimo apmokestinimui, jeigu toks turtas arba tokie įsipareigojimai būtų parduoti tuo metu, kai įvyksta jungimasis arba skaidymas, tačiau ne dėl jo,- perleistas turtas ir įsipareigojimai: perleidžiančiosios įmonės turtas ir įsipareigojimai, kurie dėl jungimosi arba skaidymo tampa efektyviai susiję su gaunančiosios įmonės nuolatine buveine valstybėje narėje, kurioje yra perleidžiančioji įmonė, ir kurie daro įtaką gaunamam pelnui arba patiriamiems nuostoliams, į kuriuos atsižvelgiama mokesčių tikslais.2. Valstybės narės 1 dalį taiko, jeigu gaunančioji įmonė apskaičiuoja bet kokį nusidėvėjimą ir bet kokį pelną arba nuostolį nuo perleisto turto ir įsipareigojimų, pagal taisykles, kurios įmonei arba įmonėms būtų taikomos, jeigu jungimosi arba skaidymo nebūtų įvykę.3. Jeigu pagal perleidžiančiosios įmonės valstybės narės įstatymus gaunančioji įmonė turi teisę bet kokį nusidėvėjimą arba bet kokį pelną arba nuostolį nuo perleisto turto arba įsipareigojimų apskaičiuoti kitaip, nei nurodyta 2 dalyje, 1 dalies reikalavimai nėra taikomi tam turtui ir įsipareigojimams, kurių atžvilgiu pasinaudojama šia galimybe.5 straipsnisValstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad tais atvejais, kai, perleidžiančiosios įmonės tinkamai suformuoti atidėjimai arba atsargos yra iš dalies arba visiškai atleisti nuo mokesčių ir nėra gauti iš užsienyje esančių nuolatinių buveinių, gaunančiosios įmonės nuolatinės buveinės, esančios valstybėje narėje, kurioje yra perleidžiančioji įmonė, gali šiuos atidėjimus arba atsargas perkelti naudodamosi tokiais pat atleidimais nuo mokesčių, o gaunančioji įmonė tokiu būdu prisiima perleidžiančiosios įmonės teises ir įsipareigojimus.6 straipsnisTik tais atvejais, kai numatyta, kad jeigu 1 straipsnyje nurodytos operacijos būtų vykdomos tarp valstybės narės, kurioje yra perleidžiančioji įmonė, įmonių, valstybė narė turėtų taikyti nuostatas, leidžiančias gaunančiajai įmonei perimti perleidžiančiosios įmonės nuostolius, kurie dar nebuvo visiškai apskaičiuoti mokesčių tikslais, ji gali išplėsti tų nuostatų taikymą ir savo teritorijoje esančios gaunančiosios įmonės nuolatinės buveinės perimtiems tokiems nuostoliams.7 straipsnis1. Jeigu gaunančioji įmonė valdo perleidžiančiosios įmonės kapitalą, jokios turto vertės padidėjimo pajamos, kurios priskiriamos gaunančiajai įmonei panaikinant tą kapitalo valdymą, nėra apmokestinamos jokiais mokesčiais.2. Valstybės narės gali netaikyti 1 dalies reikalavimų, jeigu gaunančiosios įmonės kapitalo dalis perleidžiančiojoje įmonėje sudaro ne daugiau kaip 25 %.8 straipsnis1. Jungimosi, skaidymo arba keitimosi akcijomis metu gaunančiosios arba įgyjančiosios įmonės kapitalui atstovaujančių vertybinių popierių paskirstymas perleidžiančiosios arba įgytosios įmonės akcininkui mainais už pastarosios įmonės kapitalui atstovaujančius vertybinius popierius, savaime nesukelia tokio akcininko pajamų, pelno arba turto vertės padidėjimo pajamų apmokestinimo.2. Valstybės narės 1 dalį taiko, jeigu akcininkas gautiems vertybiniams popieriams mokesčių tikslais nepriskiria didesnės vertės, negu ta, kurią vertybiniai popieriai, kuriais buvo apsikeista, turėjo prieš pat jungimąsi, skaidymą arba keitimąsi akcijomis.1 dalies taikymas netrukdo valstybėms narėms turto vertės padidėjimo pajamų, susidariusių paskesnio perleidimo metu, apmokestinti taip, kaip ir turto vertės padidėjimo pajamų, susidariusių dėl iki įgijimo turėtų vertybinių popierių perleidimo.Šioje pastraipoje sąvoka "vertė mokesčių tikslais" reiškia dydį, kuriuo vadovaujantis bet koks turto vertės padidėjimas arba nuostolis būtų apskaičiuojami dėl įmonės akcininko bet kokių pajamų, pelno arba kapitalo vertės padidėjimo pajamų apmokestinimo.3. Jeigu pagal valstybės narės, kurios rezidentas jis yra, įstatymus akcininkas gali pasirinkti kitokią nei nustatytoji 2 dalyje apmokestinimo tvarką, 1 dalis netaikoma vertybiniams popieriams, kurių atžvilgiu tokia galimybe buvo pasinaudota.4. 1, 2 ir 3 dalys netrukdo valstybei narei apmokestinant akcininkus atsižvelgti į bet kokius mokėjimus grynais pinigais, susijusius su jungimusi, skaidymu arba keitimusi akcijomis.III DALISTurto perleidimui taikomos taisyklės9 straipsnis4, 5 ir 6 straipsnių nuostatos taikomos turto perleidimui.IV DALISSpecialus nuolatinės buveinės perleidimo atvejis10 straipsnis1. Kai turtas, perleistas jungimosi, skaidymo arba turto perleidimo metu apima perleidžiančiosios įmonės nuolatinę buveinę, esančią kitoje nei perleidžiančioji įmonė valstybėje narėje, pastaroji valstybė narė atsisako visų teisių apmokestinti tą nuolatinę buveinę. Tačiau valstybė, kurioje yra perleidžiančioji įmonė, gali į tos įmonės apmokestinamąjį pelną vėl įtraukti tokius nuolatinės buveinės nuostolius, kuriuos ankščiau toje valstybėje buvo galima išskaityti iš įmonės apmokestinamojo pelno ir kurie nebuvo padengti. Valstybė, kurioje yra nuolatinė buveinė, ir valstybė, kurioje yra gaunančioji įmonė, šios direktyvos nuostatas tokiam perleidimui taiko taip, lyg pirmoji valstybė būtų perleidžiančiosios įmonės valstybė.2. Nukrypdama nuo 1 dalies, jeigu valstybė narė, kurioje yra perleidžiančioji įmonė, taiko pasauliniu mastu gautų pajamų apmokestinimo sistemą, ji turi teisę apmokestinti bet kokį nuolatinės buveinės pelną arba turto vertės padidėjimo pajamas, gautas vykdant jungimąsi, skaidymą arba turto perleidimą, su sąlyga, kad ji taikys atleidimą nuo mokesčio, kuris, jeigu nebūtų taikoma ši direktyva, būtų pritaikytas tam pelnui arba turto vertės padidėjimo pajamoms valstybėje narėje, kurioje yra ta nuolatinė buveinė, tokiu pat būdu ir tokiu pat dydžiu, kaip ir tuo atveju, jeigu mokestis iš tikrųjų būtų buvęs išskaičiuotas ir sumokėtas.V DALISBaigiamosios nuostatos11 straipsnis1. Valstybė narė gali atsisakyti taikyti arba gali neleisti pasinaudoti visomis arba dalimi II, III ir IV dalių nuostatų, jeigu išaiškėja, kad:a) jungimosi, skaidymo, turto perleidimo arba keitimosi akcijomis pagrindinis arba vienas iš pagrindinių tikslų yra mokesčių vengimas arba mokesčių slėpimas; tai, kad viena iš 1 straipsnyje nurodytų operacijų vykdoma ne dėl tinkamų komercinių priežasčių, pvz., operacijoje dalyvaujančių įmonių veiklos restruktūrizavimo arba racionalizavimo, gali leisti manyti, kad operacijos pagrindinis arba vienas iš pagrindinių tikslų yra mokesčių vengimas arba mokesčių slėpimas;b) dėl jungimosi, skaidymo, turto perleidimo arba keitimosi akcijomis įmonė — nesvarbu ar ji dalyvauja operacijoje, ar ne — nebeatitinka būtinų pagal iki operacijos galiojusius susitarimus darbuotojų atstovavimo įmonės valdymo organuose sąlygų.2. 1 dalies b punktas taikomas tol, kol įmonėms, kurioms taikoma ši direktyva, nėra taikomos Bendrijos teisės nuostatos, kuriose yra lygiavertės darbuotojų atstovavimo įmonių valdymo organuose taisyklės.12 straipsnis1. Valstybės narės. priima įstatymus ir kitus teisės aktus; kurie įsigalioję ne vėliau kaip 1992 m. sausio 1 d, įgyvendina šią direktyvą ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Nukrypstant nuo 1 dalies reikalavimų, Portugalijos Respublika gali nuostatų dėl turto perdavimo ir keitimosi akcijomis taikymą atidėti iki 1993 m. sausio 1 d.3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.13 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1990 m. liepos 23 d.Tarybos varduPirmininkasG. Carli[1] OL C 39, 1969 3 22, p. 1.[2] OL C 51, 1970 4 29, p. 12.[3] OL C 100, 1969 8 1, p. 4.--------------------------------------------------PRIEDAS3 STRAIPSNIO A PUNKTE MINIMŲ ĮMONIŲ SĄRAŠASa) Įmonės, pagal Belgijos įstatymus žinomos kaip "société anonyme""naamloze vennootschap", "société en commandite par actions""commanditaire vennootschap op aandelen", "société privée à responsabilité limitée""besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid", ir viešosios teisės subjektai, kurie veikia pagal privatinę teisę;b) įmonės, pagal Danijos įstatymus žinomos kaip "aktieselskab", "anpartsselskab";c) įmonės, pagal Vokietijos įstatymus žinomos kaip "Aktiengesellschaft", "Kommanditgesellschaft auf Aktien", "Gesellschaft mit beschränkter Haftung", "bergrechtliche Gewerkschaft";d) įmonės, pagal Graikijos įstatymus žinomos kaip "ανώνυμη εταιερiα";e) įmonės, pagal Ispanijos įstatymus žinomos kaip "sociedad anónima", "sociedad comanditaria por acciones", "sociedad de responsabilidad limitada", ir viešosios teisės subjektai, kurie veikia pagal privatinę teisę;f) įmonės, pagal Prancūzijos įstatymus žinomos kaip "société anonyme", "société en commandite par actions", "société à responsabilité limitée", ir viešosios pramoninio bei komercinio pobūdžio įstaigos ir įmonės;g) įmonės, pagal Airijos teisę žinomos kaip "public companies limited by shares or by guarantee", "private companies limited by shares or by guarantee", įstaigos, įregistruotos pagal "Industrial and Provident Societies Acts", arba "building societies", įregistruotos pagal "Building Societies Acts";h) įmonės, pagal Italijos įstatymus žinomos kaip "società per azioni", "societa in accomandita per azioni", "società a responsabilità limitata", ir viešosios bei privačios įmonės, užsiimančios pramonine ir komercine veikla;i) įmonės, pagal Liuksemburgo įstatymus žinomos kaip "société anonyme", "société en commandite par actions", "société à responsabilité limitée";j) įmonės, pagal Olandijos įstatymus žinomos kaip "naamloze vennootschap", "besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid";k) komercinės įmonės arba civilinės komercinės formos įmonės, taip pat kiti juridiniai asmenys, užsiimantys komercine arba pramonine veikla, įsteigti pagal Portugalijos įstatymus;l) įmonės, įsteigtos pagal Jungtinės Karalystės įstatymus.--------------------------------------------------


title: 1980 m. lapkričio 11 d. Tarybos direktyva, iš dalies keičianti Direktyvą 80/215/EEB dėl kiaulių vezikulinės ligos ir klasikinio kiaulių maro

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31980L1100

Oficialusis leidinys L 325 , 01/12/1980 p. 0016 - 0016 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 12 p. 0212  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 31 p. 0241  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 12 p. 0212  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 19 p. 0240  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 19 p. 0240

		Tarybos direktyva1980 m. lapkričio 11 d.iš dalies keičianti Direktyvą 80/215/EEB dėl kiaulių vezikulinės ligos ir klasikinio kiaulių maro(80/1100/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Direktyva 80/215/EEB [4] dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai mėsos produktais;kadangi kiaulių vezikulinė liga Bendrijoje kelia pavojų Bendrijos kiaulių bandoms; kadangi atitinkamai reikėtų imtis priemonių, užtikrinančių, kad prekiaujant tam tikrais kiaulienos produktais ši liga neišplistų;kadangi klasikinis kiaulių maras, nuolat pasireiškiantis tam tikrose Bendrijos dalyse, kelia pavojų tų valstybių narių, kurios nėra apimtos šios ligos, kiaulių bandoms; kadangi tol, kol klasikinis kiaulių maras tose dalyse, kuriose juo dar sergama, bus likviduotas, toms valstybėms narėms turėtų būti leidžiama taikyti papildomas priemones, padedančias išvengti užkrėtimo prekiaujant,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisNuo 1980 m. lapkričio 1 d. Direktyva 80/215/EEB iš dalies keičiama taip:a) 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktyje prieš žodį "natūraliai" įrašoma ši frazė: "jei, be to, tai nėra kiaulių vezikulinė liga,";b) 7 straipsnio 1 dalies a punkte tarp žodžių "klasikinio kiaulių maro" ir "arba Tešeno ligos" įrašomi žodžiai "kiaulių vezikulinės ligos";c) 10 straipsnis pakeičiamas taip:"10 straipsnisKiaulių maro atžvilgiu, valstybės narės, kurios turi Direktyvoje 80/218/EEB nustatytą leidimą ir kurios oficialiai nėra apimtos klasikinio kiaulių maro, negali prieštarauti, kad į jų teritoriją būtų įvežami mėsos gaminiai, kurie, nors ir neapdoroti vienu iš 4 straipsnio 1 dalyje nurodytų būdų, yra visiškai arba iš dalies pagaminti iš Direktyvos 72/461/EEB 13a straipsnyje nustatytus reikalavimus atitinkančios šviežios kiaulienos arba šviežios kiaulienos, gautos iš kiaulių, paskiepytų nuo kiaulių maro daugiau nei prieš tris mėnesius iki skerdimo."2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktais, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1981 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą ir apie tai praneša Komisijai.Iki tos dienos, kai valstybės narės galės įgyvendinti šios direktyvos nuostatas, bet ne ilgiau kaip iki 1981 m. liepos 1 d., Danijai, Airijai ir Jungtinei Karalystei leidžiama toliau taikyti savo nacionalines taisykles, susijusias su apsauga nuo kiaulių maro į jų teritoriją įvežant kiaulienos produktus, laikantis bendrųjų Sutarties nuostatų.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1980 m. lapkričio 11 d.Tarybos varduPirmininkasC. Ney[1] OL C 130, 1980 5 31, p. 9.[2] OL C 175, 1980 7 14, p. 79.[3] OL C 300, 1980 11 18, p. 20.[4] OL L 47, 1980 2 21, p. 4.--------------------------------------------------