title: 1978 m. liepos 25 d. Tarybos Direktyva dėl dantų gydytojų diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31978L0686

Oficialusis leidinys L 233 , 24/08/1978 p. 0001 - 0009 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 16 tomas 1 p. 0033  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 05 tomas 3 p. 0012  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 16 tomas 1 p. 0033  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 06 tomas 2 p. 0032  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 06 tomas 2 p. 0032

		Tarybos Direktyva1978 m. liepos 25 d.dėl dantų gydytojų diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas(78/686/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 49, 57, 66 ir 235 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi pagal Sutartį, pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, draudžiama bet kokia diskriminacija dėl pilietybės įsisteigiant ir teikiant paslaugas; kadangi šiuo pilietybe pagrįsto požiūrio principu visų pirma remiamasi išduodant leidimą verstis dantų gydytojo praktika, taip pat registruojantis profesinėse organizacijose arba organuose ar tampant jų nariu;kadangi vis dėlto reikėtų priimti tam tikras nuostatas, kurios padėtų dantų gydytojams veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas;kadangi pagal Sutartį reikalaujama, kad valstybės narės neteiktų jokios pagalbos, galinčios iškreipti įsisteigimo sąlygas;kadangi Sutarties 57 straipsnio 1 dalyje numatyta leisti direktyvas dėl diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialias kvalifikacijas patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo; kadangi šios direktyvos tikslas – pripažinti diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialią dantų gydytojo kvalifikaciją patvirtinančius dokumentus, suteikiančius teisę pradėti ir vykdyti veiklą stomatologijos srityje, bei pripažinti diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialią specializuotos stomatologijos gydytojo kvalifikaciją patvirtinančius dokumentus;kadangi rengiant specializuotos stomatologijos gydytojus turėtų būti abipusiai pripažįstama mokymosi metu įgyta kvalifikacija, kuri, nors ir nebūdama vienintelė sąlyga specializuotos stomatologijos gydytojui pradėti veiklą, vis tiek suteikia jam teisę vadintis specialistu;kadangi, atsižvelgiant į valstybėse narėse esantį skirtingą stomatologijos srities profesinių kvalifikacijų skaičių ir studijų tokioms kvalifikacijoms įgyti rūšį ar trukmę, turėtų būti nustatytos tam tikros derinimo nuostatos, kurios suteiktų valstybėms narėms teisę pradėti abipusį diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialias kvalifikacijas patvirtinančių dokumentų pripažinimą; kadangi toks derinimas buvo įgyvendintas 1978 m. rugpjūčio 25 d. Tarybos direktyva 78/687/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių dantų gydytojų veiklą, suderinimo [3];kadangi, nors pirmiau minimas derinimas nebuvo skirtas visų valstybių narių nuostatoms dėl specializuotos stomatologijos gydytojų mokymo suderinti, nepaisant to, reikia tęsti diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią specializuotos stomatologijos gydytojo kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų, kurie nėra bendri visoms valstybėms narėms, abipusį pripažinimą, tačiau neatmetant tolesnio derinimo šioje srityje galimybės; kadangi todėl buvo manoma, kad diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią specializuotos stomatologijos gydytojo kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų pripažinimas turi būti apribotas toms valstybėms narėms, kuriose ši profesinė kvalifikacija yra pripažinta;kadangi direktyva dėl diplomų abipusio pripažinimo nebūtinai reiškia, jog tokiuose diplomuose įrašyta kvalifikacija yra lygiavertė, naudotis mokslo vardais turėtų būti leidžiama tik kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, kalba;kadangi, siekdamos palengvinti nacionalinėms valdžios institucijoms šios direktyvos taikymą, valstybės narės gali numatyti, kad, be oficialių mokslo pažymėjimų, asmuo, kuris tenkina tų institucijų numatytus mokymosi reikalavimus, turėtų kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios jis yra atvykęs, kompetentingų institucijų išduotą pažymėjimą, nurodantį, kad šiems mokslo pažymėjimams yra taikoma ši direktyva;kadangi, teikiant paslaugas, reikalavimas registruotis profesinėse organizacijose ar organuose arba tapti jų nariais dėl stacionaraus ir nuolatinio priimančiojoje šalyje vykdomos veiklos pobūdžio neabejotinai taptų kliūtimi asmenims, norintiems teikti paslaugas, kaip tik dėl jų veiklos trumpalaikiškumo; kadangi dėl to šis reikalavimas turėtų būti panaikintas; kadangi vis dėlto tokiu atveju turėtų būti garantuojama profesinės drausmės kontrolė, už kurią ir atsako minėtos profesinės organizacijos arba organai; kadangi tuo tikslu, remiantis Sutarties 62 straipsniu, reikėtų numatyti, kad toks asmuo gali būti paprašytas pateikti priimančiosios valstybės narės kompetentingai institucijai duomenis apie teikiamas paslaugas;kadangi, atsižvelgiant į reikalavimus, susijusius su geru vardu ir gera reputacija, reikėtų aiškiai atskirti reikalavimus, kurie turi būti tenkinami pradedant profesinę veiklą ir kurie turi būti tenkinami verčiantis šia veikla;kadangi pagal darbo sutartį dirbančių dantų gydytojų veiklai 1968 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1612/68 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje [4] nenumato jokių specialių nuostatų dėl gero vardo ar geros reputacijos, profesinės drausmės arba naudojimosi profesine kvalifikacija; kadangi tokios taisyklės yra arba gali būti taikomos, atsižvelgiant į konkrečią valstybę narę, tiek pagal darbo sutartį dirbantiems, tiek savarankiškai dirbantiems asmenims; kadangi visose valstybėse narėse reikalaujama arba bus reikalaujama, kad dantų gydytojai turėtų diplomą, pažymėjimą arba kitą oficialią kvalifikaciją stomatologijos srityje patvirtinantį dokumentą; kadangi tokia veikla verčiasi tiek pagal darbo sutartis dirbantys, tiek savarankiškai dirbantys asmenys arba asmenys, kurie karjeros metu dirba ir pagal darbo sutartį, ir savarankiškai; kadangi, siekiant kuo labiau skatinti laisvą jų judėjimą Bendrijos teritorijoje, būtina šią direktyvą taikyti ir pagal darbo sutartis dirbantiems dantų gydytojams;kadangi stomatologai Italijoje nerengiami; kadangi dėl to Italijai būtina skirti papildomą laikotarpį kitų valstybių narių suteiktiems dantų gydytojo diplomams pripažinti;kadangi, be to, tai reiškia, kad Italijoje išduotų gydytojo diplomų savininkai negali įsigyti pažymėjimo, atitinkančio šios direktyvos 19 straipsnio reikalavimus;kadangi tokiomis aplinkybėmis būtina atidėti reikalavimą Italijai pripažinti kitų valstybių narių išduotus diplomus, kita vertus, būtina, kad tos valstybės narės pripažintų Italijos išduotus diplomus, kaip nurodyta 19 straipsnyje,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSTAIKYMO SRITIS1 straipsnisŠi direktyva taikoma dantų gydytojų veiklai, kaip apibrėžta Direktyvos 78/687/EEB 5 straipsnyje, naudojantis šiais profesiniais vardais:- Vokietijoje:Zahnarzt,- Belgijoje:licencié en science dentaire/licentiaat in de tand-heelkunde,- Danijoje:tandlæge,- Prancūzijoje:chirurgien-dentiste,- Airijoje:dentist, dental practitioner arba dental surgeon,- Italijoje:diplomas, kurio pavadinimą Italija praneš valstybėms narėms ir Komisijai per 24 straipsnio 1 dalyje nustatytą laiką,- Liuksemburge:médecin-dentiste,- Nyderlanduose:tandarts,- Jungtinėje Karalystėje:dentist, dental practitioner arba dental surgeon.II SKYRIUSDIPLOMAI, PAŽYMĖJIMAI IR KITI OFICIALIĄ KVALIFIKACIJĄ STOMATOLOGIJOS SRITYJE PATVIRTINANTYS DOKUMENTAI2 straipsnisVisos valstybės narės pripažįsta diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialią kvalifikaciją stomatologijos srityje patvirtinančius dokumentus, kuriuos tos valstybės narės piliečiams išduoda kitos valstybės narės pagal Direktyvos 78/687/EEB 1 straipsnį ir kurie yra išvardyti šios direktyvos 3 straipsnyje, savo teritorijoje turintiems šias kvalifikacijas suteikdamos tokią pačią teisę pradėti ir vykdyti dantų gydytojo veiklą, kokia yra suteikiama turintiems jų pačių suteiktas kvalifikacijas.3 straipsnisStraipsnyje minimi diplomai, pažymėjimai ir kiti oficialias kvalifikacijas patvirtinantys dokumentai yra šie:a) Vokietijoje1) "Zeugnis über die zahnärztliche Staatsprüfung" (valstybinio stomatologijos egzamino pažymėjimas), kurį išdavė kompetentingos institucijos;2) Vokietijos Federacinės Respublikos kompetentingų institucijų išduoti pažymėjimai, nurodantys, kad Vokietijos Demokratinės Respublikos kompetentingų institucijų diplomai, išduoti po 1945 m. gegužės 8 d., yra pripažįstami lygiaverčiais tiems, kurie išvardyti 1 dalyje;b) Belgijoje"diplôme légal de licencié en science dentaire/wettelijk diploma van licentiaat in de tandheelkunde" (oficialus stomatologijos specialisto diplomas), kurį išdavė universiteto medicinos fakultetai arba vyriausioji komisija, arba universiteto valstybinė egzaminų komisija;c) Danijoje"bevis for tandlægeeksamen (kandidateksamen)" (oficialus diplomas, patvirtinantis, kad jo savininkas išlaikė stomatologijos egzaminą), kurį išdavė stomatologijos mokyklos kartu su dokumentu, kurį išduoda "Sundhedsstyrelsen" (Valstybinė sveikatos valdyba), patvirtinančiu, kad jis reikiamą laiką dirbo asistentu;d) Prancūzijoje1) "diplôme d'État de chirurgien-dentiste" (valstybinis dantų chirurgijos diplomas), kurį iki 1973 m. išdavė universiteto medicinos fakultetai arba bendri universiteto medicinos ir farmakologijos fakultetai;2) "diplôme d'État de docteur en chirurgie dentaire" (valstybinis dantų chirurgijos diplomas), kurį išdavė universitetai;e) Airijojediplomas:- Bachelor in Dental Science (B. Dent. Sc.),- Bachelor of Dental Surgery (BDS) arba- Licentiate in Dental Surgery (LDS),kurį išdavė universitetai arba Karališkasis chirurgijos koledžas Airijoje;f) Italijojediplomas, kurio pavadinimą Italija praneš valstybėms narėms ir Komisijai per 24 straipsnio 1 dalyje nustatytą laiką;g) Liuksemburge"diplôme d'État de docteur en médecine dentaire" (valstybinis gydytojo stomatologo diplomas), kurį išduoda Valstybinė egzaminų komisija;h) Nyderlanduose"universitair getuigschrift van een met goed gevolg afgelegd tandartsexamen" (universiteto pažymėjimas, liudijantis, kad sėkmingai išlaikytas dantų chirurgijos egzaminas);i) Jungtinėje Karalystėjediplomas:- Bachelor of Dental Surgery (BDS arba B. Ch. D) arba- Licentiate in Dental Surgery (LDS),kuriuos išdavė universitetai ir karališkosios kolegijos.III SKYRIUSDIPLOMAI, PAŽYMĖJIMAI IR KITI OFICIALIĄ SPECIALIZUOTOS STOMATOLOGIJOS GYDYTOJO KVALIFIKACIJĄ PATVIRTINANTYS DOKUMENTAI, KURIUOS IŠDUODA DVI ARBA DAUGIAU VALSTYBIŲ NARIŲ4 straipsnisVisos valstybės narės, kurių įstatymuose arba kituose teisės aktuose yra šios srities nuostatos, pripažįsta diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialią dantų gydytojo, turinčio ortodonto ir burnos chirurgo specializaciją, kvalifikaciją patvirtinančius dokumentus, kuriuos valstybių narių piliečiams išdavė kitos valstybės narės pagal Direktyvos 78/687/EEB 2 ir 3 straipsnius ir kurie yra išvardyti 5 straipsnyje, savo teritorijoje turintiems šias kvalifikacijas suteikdamos tokią pat teisę pradėti ir vykdyti gydytojo veiklą, kokia yra suteikiama turintiems pačios valstybės narės suteiktas kvalifikacijas.5 straipsnisDiplomai, pažymėjimai ir kiti oficialias kvalifikacijas patvirtinantys dokumentai, minimi 4 straipsnyje, yra šie:1. Ortodontija- Vokietijoje"fachzahnärztliche Anerkennung für Kieferorthopädie" (ortodonto pažymėjimas), kurį išdavė "Landeszahnärztekammern" (Länder (atskirų žemių) Gydytojų stomatologų rūmai),- Danijoje"bevis for tilladelse til at betegne sig som specialtandlæge i ortodonti" (pažymėjimas, suteikiantis teisę naudotis dantų gydytojo, turinčio ortodonto specializaciją, profesiniu vardu), kurį išduoda "Sundhedsstyrelsen" (Valstybinė sveikatos taryba),- Prancūzijoje"le titre de spécialiste en orthodontie" (ortodontijos specialisto kvalifikacija), kurį išduoda tam tikslui pripažinta kompetentinga institucija,- Airijoje"certificate of specialist dentist in orthodontics" (stomatologo ortodonto pažymėjimas), kurį išduoda kompetentingo ministro tam tikslui pripažinta kompetentinga institucija,- Nyderlanduose"getuigschrift van erkenning en inschrijving als orthodontist in het Specialistenregister" (pažymėjimas, patvirtinantis, kad asmuo yra oficialiai pripažįstamas ortodontu ir kad jo pavardė yra įtraukta į ortodontų registro sąrašą), kurį išduoda "Specialisten-Registratiecommissie (SRC)" (Specialistų registravimo valdyba),- Jungtinėje Karalystėje"certificate of completion of specialist training in orthodontics" (ortodontijos studijų baigimo pažymėjimas), kurį išduoda tam tikslui pripažinta kompetentinga institucija.2. Burnos chirurgija- Vokietijoje"fachzahnärztliche Anerkennung für Oralchirurgie/Mundchirurgie" (burnos chirurgo pažymėjimas), kurį išduoda "Landeszahnärztekammern" (Länder (atskirų žemių) Gydytojų stomatologų rūmai),- Danijoje"bevis for tilladelse til at betegne sig som specialtandlæge i hospitalsodontologi" (pažymėjimas, suteikiantis teisę naudotis dantų gydytojo hospitalinės odontologijos specialisto profesiniu vardu), kurį išduoda "Sundhedsstyrelsen" (Valstybinė sveikatos valdyba),- Airijoje"certificate of specialist dentist in oral surgery" (stomatologo burnos chirurgo pažymėjimas), kurį išduoda tam tikslui kompetentingo ministro pripažinta kompetentinga institucija,- Nyderlanduose"getuigschrift van erkenning en inschrijving als kaakchirurg in het Specialistenregister" (pažymėjimas, patvirtinantis, kad asmuo yra oficialiai pripažįstamas burnos chirurgu ir kad jo pavardė yra įtraukta į burnos chirurgų registrą), kurį išduoda "Specialisten-Registratiecommissie (SRC)" (Specialistų registravimo valdyba),- Jungtinėje Karalystėje"certificate of completion of specialist training in oral surgery" (burnos chirurgijos studijų baigimo pažymėjimas), kurį išduoda tam tikslui pripažinta kompetentinga institucija.6 straipsnis1. Valstybių narių piliečiai, norintys gauti vieną iš specializuotos stomatologijos gydytojo diplomų, pažymėjimų arba kitų oficialias kvalifikacijas patvirtinančių dokumentų, kurie nėra suteikiami kilmės valstybėje narėje arba valstybėje narėje, iš kurios užsienio pilietis yra atvykęs, juos priimančios valstybės narės reikalavimu turi baigti studijas tomis sąlygomis, kurios atitinkamai specialybei yra nustatytos tos valstybės narės įstatymais ir kitais teisės aktais.2. Tačiau priimančioji valstybė narė atsižvelgia į visą arba dalį studijų, kurias baigia 1 dalyje minimi piliečiai ir kurias patvirtina jų kilmės valstybės narės arba tos valstybės narės, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, kompetentingos institucijos suteikiami diplomai, pažymėjimai arba kiti oficialių studijų dokumentai, trukmės, jeigu tokia studijų trukmė atitinka priimančiosios valstybės narės atitinkamų specialistų mokymo reikalavimus.3. Priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos arba įstaigos, patikrinusios suinteresuoto asmens specialistų mokymo turinį bei trukmę pagal pateiktus diplomus, pažymėjimus arba kitus oficialias kvalifikacijas patvirtinančius dokumentus, praneša jam apie reikalaujamų papildomų studijų trukmę ir į jas einančias sritis.IV SKYRIUSESAMOS APLINKYBĖS7 straipsnis1. Jei valstybių narių piliečių diplomai, pažymėjimai ir kiti oficialias kvalifikacijas patvirtinantys dokumentai neatitinka visų būtiniausių Direktyvos 78/687/EEB 1 straipsnyje nustatytų mokymo reikalavimų, visos valstybės narės kaip pakankamą oficialių kvalifikacijų įrodymą pripažįsta diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialią kvalifikaciją stomatologijos srityje patvirtinančius dokumentus, kuriuos išdavė tos valstybės narės prieš pradėdamos įgyvendinti Direktyvą 78/687/EEB, prie kurių yra pridedamas pažymėjimas, nurodantis, kad šie piliečiai penkerių metų laikotarpiu bent trejus metus iš eilės iki šio pažymėjimo išdavimo dienos faktiškai ir teisėtai vertėsi minėta veikla.2. Tuo atveju, jei valstybių narių piliečių specializuotos stomatologijos diplomai, pažymėjimai ir kiti oficialias kvalifikacijas patvirtinantys dokumentai neatitinka būtiniausių mokymo reikalavimų pagal Direktyvos 78/687/EEB 2 ir 3 straipsnius, visos valstybės narės kaip pakankamą oficialių kvalifikacijų įrodymą pripažįsta specializuotos stomatologijos diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialias kvalifikacijas patvirtinančius dokumentus, kuriuos išdavė tos valstybės narės prieš pradėdamos įgyvendinti Direktyvą 78/687/EEB. Tačiau valstybė narė gali pareikalauti kartu su tokiais diplomais, pažymėjimais ir kitais oficialias kvalifikacijas patvirtinančiais dokumentais pateikti pažymėjimą, išduotą kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, kompetentingų institucijų arba įstaigų, patvirtinantį, kad jis vertėsi specializuotos stomatologijos veikla tokį laiką, kuris yra dvigubai ilgesnis negu skirtumas tarp specializuoto mokymo trukmės kilmės valstybėje narėje arba valstybėje narėje, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, ir Direktyvoje 78/687/EEB nurodytos minimalios studijų trukmės, jeigu šie diplomai, pažymėjimai ir kiti oficialias kvalifikacijas patvirtinantys kvalifikacijos pažymėjimai neatitinka Direktyvos 78/687/EEB 2 straipsnyje nustatyto minimalios studijų trukmės reikalavimo.Tačiau jeigu prieš šios direktyvos įgyvendinimą priimančioji valstybė narė reikalauja trumpesnės minimalių studijų trukmės, negu nurodyta Direktyvos 78/687/EEB 2 straipsnyje, pirmoje pastraipoje minimas skirtumas gali būti nustatytas tik atsižvelgiant į tos valstybės nustatytą minimalią mokymo trukmę.V SKYRIUSNAUDOJIMASIS MOKSLO VARDU8 straipsnis1. Nepažeidžiant 17 straipsnio, priimančioji valstybė narė užtikrina, kad valstybių narių piliečiai, kurie laikosi 2, 4, 7 ir 19 straipsnių sąlygų, turi teisę naudotis kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios jie yra atvykę, teisėtu mokslo vardu, jeigu jis nesutampa su profesijos pavadinimu, arba prireikus – jo santrumpa tos valstybės kalba. Priimančiosios valstybės narės gali reikalauti, kad po šio vardo būtų rašoma jį suteikusios įstaigos arba egzaminų komisijos pavadinimas ir vieta.2. Jeigu mokslo vardas, kuriuo naudojamasi kilmės valstybėje narėje arba toje valstybėje narėje, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, priimančioje valstybėje narėje gali būti lengvai supainiotas su vardu, kuris toje valstybėje yra suteikiamas tik po papildomų studijų, kurių toks asmuo nėra baigęs, priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios jis yra atvykęs, suteiktu vardu toks asmuo naudotųsi priimančiosios valstybės narės nustatyta forma.VI SKYRIUSNUOSTATOS, PADEDANČIOS VEIKSMINGAI NAUDOTIS ĮSISTEIGIMO TEISE IR LAISVE TEIKTI PASLAUGAS, SUSIJUSIAS SU DANTŲ GYDYTOJŲ VEIKLAA. Specialios nuostatos, susijusios su įsisteigimo teise9 straipsnis1. Priimančioji valstybė narė, reikalaujanti, kad jos piliečiai, pradedantys gydytojo veiklą, pateiktų gero vardo arba geros reputacijos įrodymą, reikalauja, kad kitų valstybių narių piliečiai kaip pakankamą įrodymą pateiktų kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios yra atvykę užsienio piliečiai, kompetentingos institucijos išduotą pažymėjimą, patvirtinantį, kad yra laikomasi valstybės narės nustatytų gero vardo arba geros reputacijos reikalavimų, keliamų atitinkamai veiklai pradėti.2. Jeigu kilmės valstybė narė arba valstybė narė, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, nereikalauja, kad asmenys, norintys pradėti atitinkamą veiklą, pateiktų gero vardo ar geros reputacijos įrodymą, priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, pateiktų išrašą iš teismo dokumentų registro arba, jei to padaryti neįmanoma, lygiavertį dokumentą, išduotą kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios jis yra atvykęs, kompetentingos institucijos.3. Jeigu priimančioji valstybė narė turi išsamių žinių, kad ją dominantis asmuo buvo įsivėlęs į svarbius įvykius už jos teritorijos ribų dar prieš įsisteigdamas toje valstybėje ir kad tai gali turėti įtakos pradedant konkrečią veiklą jos teritorijoje, ji gali apie tai informuoti kilmės valstybę narę arba tą valstybę narę, iš kurios jis yra atvykęs.Kilmės valstybė narė arba valstybė narė, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, tikrina, ar pateikti faktai yra tikri, jei jie gali turėti įtakos pradedant veiklą toje valstybėje narėje. Šių valstybių institucijos nustato tokių tyrimų pobūdį ir trukmę ir informuoja priimančiąją valstybę narę apie atitinkamus veiksmus, kurių imtasi dėl jų išduotų pažymėjimų arba dokumentų.4. Valstybės narės užtikrina siunčiamos informacijos konfidencialumą.10 straipsnis1. Jeigu priimančiojoje valstybėje narėje galioja įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatos, numatančios gero vardo arba geros reputacijos reikalavimus, įskaitant nuostatas dėl drausminių bylų už sunkius profesinius nusižengimus arba nuteisimo už baudžiamuosius nusikaltimus ir nuostatas, susijusias su bet kurios 1 straipsnyje minimos veiklos vykdymu, kilmės valstybė narė arba valstybė narė, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, perduoda priimančiajai valstybei narei visą informaciją apie šiam asmeniui taikytas bet kurias profesinio ar administracinio pobūdžio priemones arba iškeltas drausmines bylas, arba tuo metu, kai jis vykdė profesinę veiklą kilmės valstybėje narėje arba toje valstybėje narėje, iš kurios yra atvykęs, taikytas baudžiamąsias sankcijas.2. Jeigu priimančioji valstybė narė turi išsamių žinių, kad ją dominantis asmuo buvo įsivėlęs į svarbius įvykius už jos teritorijos ribų dar prieš įsisteigdamas toje valstybėje ir kad tai gali turėti įtakos vykdant konkrečią veiklą jos teritorijoje, ji gali apie tai informuoti kilmės valstybę narę arba tą valstybę narę, iš kurios jis yra atvykęs.Kilmės valstybė narė arba valstybė narė, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, tikrina, ar pateikti faktai yra tikri, jei jie gali turėti įtakos vykdant atitinkamą veiklą toje valstybėje narėje. Šių valstybių institucijos nustato tokių tyrimų pobūdį ir trukmę ir informuoja priimančiąją valstybę narę apie atitinkamus veiksmus, kurių imtasi dėl informacijos, pateiktos pagal 1 dalį.3. Valstybės narės užtikrina siunčiamos informacijos konfidencialumą.11 straipsnisJei priimančioji valstybė narė reikalauja, kad jos piliečiai, pradedantys arba vykdantys bet kurią 1 straipsnyje minimą veiklą, pateiktų pažymėjimą apie fizinę ir psichinę sveikatą, kaip pakankamą įrodymą ji pripažįsta tai patvirtinantį dokumentą, kurio reikalauja kilmės valstybė narė arba valstybė narė, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis.Jei kilmės valstybė narė arba valstybė narė, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, netaiko tokio pobūdžio reikalavimų tiems, kurie nori pradėti arba vykdyti konkrečią veiklą, priimančioji valstybė narė iš tokio piliečio priima tos valstybės kompetentingos institucijos išduotą pažymėjimą, atitinkantį priimančiosios valstybės narės išduotus pažymėjimus.12 straipsnisDokumentai, išduodami pagal 9, 10 ir 11 straipsnius, negali būti pateikiami praėjus daugiau kaip trims mėnesiams nuo jų išdavimo.13 straipsnis1. Procedūra, pagal kurią suinteresuotam asmeniui leidžiama pradėti 1 straipsnyje minimą veiklą pagal 11, 12 ir 13 straipsnius, turi būti kuo greičiau baigta ir tęstis ne ilgiau kaip tris mėnesius nuo visų dokumentų, susijusių su tokiu asmeniu, pateikimo, nepažeidžiant uždelsimo, kurį nulemia galimos apeliacijos dėl procedūros sustabdymo.2. 9 straipsnio 3 dalyje ir 10 straipsnio 2 dalyje minimais atvejais paduotas prašymas dėl pakartotinio nagrinėjimo sustabdomas, 1 dalyje nustatytas terminas atidedamas.Valstybė narė, į kurią kreipiamasi, atsakymą pateikia per tris mėnesius.Gavusi atsakymą arba pasibaigus terminui, priimančioji valstybė narė tęsia 1 dalyje minimą procedūrą.14 straipsnisJeigu priimančioji valstybė narė reikalauja, kad jos piliečiai, norintys pradėti arba vykdyti kurią nors gydytojo veiklą, duotų priesaiką arba pateiktų oficialų pareiškimą, ir jeigu tokios priesaikos arba pareiškimo forma negali pasinaudoti kitos valstybės narės piliečiai, tokia valstybė narė užtikrina, kad suinteresuotam asmeniui būtų pasiūlyta kita tinkama ir lygiavertė priesaikos arba pareiškimo forma.B. Specialiosios nuostatos, susijusios su paslaugų teikimu15 straipsnis1. Jeigu valstybė narė reikalauja, kad jos piliečiai, norintys pradėti arba vykdyti kurią nors 1 straipsnyje minimą veiklą, turėtų leidimą ar būtų profesinės organizacijos arba organo nariai, arba būtų juose įsiregistravę, tokia valstybė narė tuos valstybių narių piliečius, kurie teikia paslaugas, nuo tokio reikalavimo atleidžia.Suinteresuotas asmuo teikia paslaugas tomis pačiomis teisėmis ir įsipareigojimais, kaip ir priimančiosios valstybės narės piliečiai; visų pirma jis laikosi toje valstybėje narėje taikomų profesinių ir administracinių elgesio taisyklių.Šiuo tikslu valstybės narės, siekdamos sudaryti sąlygas jų teritorijoje galiojančioms nuostatoms dėl profesinio elgesio įgyvendinti, be 2 dalyje minimo pranešimo apie teikiamas paslaugas, gali reikalauti automatinės laikinos registracijos arba pro forma narystės profesinėje organizacijoje ar organe, arba įsiregistravimo registre, tačiau tik tuo atveju, jei tokia registracija arba narystė nenukels ilgesniam laikui ar kitokiu būdu neapsunkins paslaugų teikimo ir nepareikalaus iš paslaugų teikėjo papildomų išlaidų.Jeigu priimančioji valstybė narė, remdamasi antrąja pastraipa, patvirtina kokią nors priemonę arba sužino faktų, prieštaraujančių šioms nuostatoms, apie tai ji nedelsdama informuoja valstybę narę, kurioje yra įsisteigęs suinteresuotas asmuo.2. Priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad suinteresuotas asmuo kompetentingoms institucijoms iš anksto praneštų apie jo teikiamas paslaugas, jeigu tai susiję su jo laikinu buvimu jos teritorijoje.Ypatingais atvejais toks pareiškimas gali būti padarytas, suteikus paslaugas, kuo greičiau.3. Pagal 1 ir 2 dalis priimančioji valstybė narė gali pareikalauti, kad suinteresuotas asmuo pateiktų vieną arba daugiau dokumentų, kuriuose būtų tokia informacija:- 2 dalyje nurodytas pranešimas,- pažymėjimas, kad suinteresuotas asmuo toje valstybėje narėje, kurioje jis yra įsisteigęs, teisėtai verčiasi nurodyta veikla,- pažymėjimas, kad suinteresuotas asmuo turi diplomą, pažymėjimą arba kitą oficialią kvalifikaciją patvirtinantį dokumentą, kuris yra būtinas konkrečioms šioje direktyvoje minimoms paslaugoms teikti.4. Dokumentas arba dokumentai, apibrėžti 3 dalyje, negali būti pateikti vėliau kaip po 12 mėnesių nuo jų išdavimo dienos.5. Jeigu valstybė narė laikinai arba visam laikui iš savo piliečio arba iš kitos valstybės narės piliečio, įsikūrusio jos teritorijoje, visiškai arba iš dalies atima teisę vykdyti kurią nors 1 straipsnyje minimą veiklą, ji atitinkamai užtikrina, kad iš jo laikinai arba visam laikui būtų paimtas pažymėjimas, minimas 3 dalies antroje įtraukoje.16 straipsnisJeigu priimančioje valstybėje narėje yra reikalaujama registruotis valstybinėje socialinio draudimo įstaigoje tam, kad būtų galima atsiskaityti su draudimo įstaigomis dėl paslaugų, kurios teikiamos asmenims, apdraustiems pagal socialinio draudimo sistemas, tokia valstybė narė atleidžia kitoje valstybėje narėje įsisteigusius tos valstybės narės piliečius nuo šio reikalavimo tais atvejais, kai paslaugas teikiančiam suinteresuotam asmeniui tenka keliauti.Visais paslaugų teikimo atvejais, kai tai yra susiję su suinteresuoto asmens kelionėmis, priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad jis šiai įstaigai apie tokias paslaugas praneštų iš anksto arba ypatingais atvejais – iš karto po to, kai suteikia paslaugas.C. Bendrosios nuostatos dėl įsisteigimo teisės ir laisvės teikti paslaugas17 straipsnis1. Jeigu priimančioje valstybėje narėje profesinio vardo, susijusio su kuria nors 1 straipsnyje nurodyta veikla, naudojimą reglamentuoja taisyklės, kitų valstybių narių piliečiai, atitinkantys 2 straipsnyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 19 straipsnyje nustatytas sąlygas, naudojasi profesiniu vardu, kuris priimtas priimančiojoje valstybėje narėje ir kuris toje valstybėje atitinka tokiai kvalifikacijai keliamus reikalavimus, įskaitant naudojimąsi sutrumpintu vardu.2. 1 dalis taip pat taikoma tais atvejais, kai specializuotos stomatologijos gydytojo profesiniais vardais naudojasi gydytojai, kurie atitinka atitinkamai 4 straipsnyje ir 7 straipsnio 2 dalyje nustatytas sąlygas.18 straipsnis1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, reikalingų užtikrinti, kad suinteresuoti asmenys gautų informaciją apie sveikatos ir socialinės apsaugos įstatymus ir prireikus – apie priimančiosios valstybės narės reikalaujamą profesinę etiką.Šiam tikslui valstybės narės gali steigti informacijos centrus, kuriuose šie asmenys galėtų gauti reikalingą informaciją. Priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad įsisteigimo atveju suinteresuotas asmuo kreiptųsi į tokius centrus.2. Valstybės narės 1 dalyje nurodytus centrus gali įsteigti kompetentingose institucijose ir organuose, kuriuos jos turi paskirti per 24 straipsnio 1 dalyje nurodytą laiką.3. Valstybės narės turi pasirūpinti, kad prireikus tokie asmenys savo pačių ir savo pacientų labui įgytų kalbos įgūdžių, reikalingų dirbti pagal specialybę priimančioje valstybėje narėje.VII SKYRIUSPEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS, SKIRTOS YPATINGAM ITALIJOS ATVEJUI19 straipsnisNuo tos dienos, kai Italija imasi priemonių, būtinų šiai direktyvai įgyvendinti, valstybės narės tam, kad būtų vykdoma šios direktyvos 1 straipsnyje minima veikla, pripažįsta medicinos diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialias kvalifikacijas patvirtinančius dokumentus, kuriuos Italija išdavė asmenims, savo universitetinės medicinos studijas pradėjusiems ne vėliau kaip po 18 mėnesių nuo šios direktyvos paskelbimo dienos, ir prie kurių pridedamas Italijos kompetentingų institucijų išduotas pažymėjimas, patvirtinantis, jog šie asmenys Italijoje sėkmingai, teisėtai ir iš esmės vertėsi Direktyvos 78/687/EEB 5 straipsnyje apibrėžta veikla mažiausiai trejus metus iš eilės penkerių metų laikotarpiu iki pažymėjimo išdavimo ir kad šiems asmenims yra leidžiama vykdyti minėtą veiklą tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip ir šios direktyvos 3 straipsnio f punkte išvardytiems diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialias kvalifikacijas patvirtinančių dokumentų savininkams.Šio straipsnio pirmoje pastraipoje nurodytas trejų metų praktinės veiklos reikalavimas netaikomas tiems asmenims, kurie sėkmingai užbaigė ne mažiau kaip trejų metų studijas, kurios kompetentingos institucijos yra patvirtintos lygiavertėmis Direktyvos 78/687/EEB 1 straipsnyje nurodytoms studijoms.VIII SKYRIUSBAIGIAMOSIOS NUOSTATOS20 straipsnisValstybės narės, reikalaujančios, kad jos piliečiai baigtų parengiamąsias studijas tam, jog atitiktų socialinei apsaugos sistemai priskirtino dantų gydytojo reikalavimus, gali tokį reikalavimą taikyti ir kitų valstybių narių piliečiams aštuonerius metus nuo šios direktyvos paskelbimo. Tačiau tokios studijos neturi viršyti šešių mėnesių.21 straipsnisJeigu kyla pagrįstų abejonių, priimančioji valstybė narė gali pareikalauti, kad kitos valstybės narės kompetentingos institucijos patvirtintų diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialias kvalifikacijas patvirtinančių dokumentų, išduotų tos kitos valstybės narės ir minimų II, III ir IV skyriuose, autentiškumą ir patvirtintų, kad toks asmuo atitinka visus mokymui keliamus reikalavimus, nustatytus Direktyvoje 78/687/EEB.22 straipsnisPer 24 straipsnio 1 dalyje nustatytą laiką valstybės narės paskiria valdžios institucijas ir įstaigas, kompetentingas išduoti arba priimti diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialias kvalifikacijas patvirtinančius dokumentus, taip pat šioje direktyvoje nurodytus dokumentus bei informaciją, ir apie tai nedelsdamos praneša kitoms valstybėms narėms bei Komisijai.23 straipsnisŠi direktyva taip pat taikoma valstybių narių piliečiams, kurie pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 vykdo arba vykdys bet kurią 1 straipsnyje minimą veiklą kaip pagal darbo sutartį dirbantys asmenys.24 straipsnis1. Valstybės narės per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą patvirtina priemones, kad įgyvendintų šią direktyvą, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai. Tačiau Italija šių priemonių imasi per maksimalų šešerių metų laikotarpį ir bet kuriuo atveju – kai imasi priemonių, kurios yra būtinos Direktyvai 78/687/EEB įgyvendinti.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.25 straipsnisJei valstybė narė, taikydama šią direktyvą, tam tikrose srityse patiria didelių sunkumų, Komisija išnagrinėja šiuos sunkumus kartu su ta valstybe ir paprašo Sprendimu 75/365/EEB [5] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 78/689/EEB [6], įsteigto Visuomenės sveikatos vyresniųjų pareigūnų komiteto nuomonės.Prireikus Komisija pateikia Tarybai atitinkamus pasiūlymus.26 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1978 m. liepos 25 d.Tarybos varduPirmininkasK. von Dohnanyi[1] OL C 101, 1970 8 4, p. 19.[2] OL C 36, 1970 3 28, p. 17.[3] OL L 233, 1978 8 24, p. 10.[4] OL L 257, 1968 10 19, p. 2.[5] OL L 167, 1975 6 30, p. 19.[6] OL L 233, 1978 8 24, p. 17.--------------------------------------------------


title: 2005 m. spalio 26 d.  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/56/EB dėl ribotos atsakomybės bendrovių jungimųsi, peržengiančių vienos valstybės ribas   (Tekstas svarbus EEE)

text:
25.11.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 310/1

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2005/56/EB
   2005 m. spalio 26 d.
   dėl ribotos atsakomybės bendrovių jungimųsi, peržengiančių vienos valstybės ribas
   (tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 44 straipsnį,
   atsižvelgdami i Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1), laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               Ribotos atsakomybės bendrovėms iš skirtingų valstybių narių būtina kooperuotis ir vienytis. Tačiau vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi atveju ribotos atsakomybės bendrovės Bendrijoje susiduria su daugybe teisinių ir administracinių sunkumų. Todėl siekiant įgyvendinti ir užtikrinti sklandų vienos bendros rinkos funkcionavimą reikalingos Bendrijos teisės nuostatos, palengvinančios skirtingų tipų ir pagal skirtingų valstybių narių teisę veikiančių ribotos atsakomybės bendrovių jungimąsi.

               (2)

               Ši direktyva turėtų palengvinti joje apibrėžtą ribotos atsakomybės bendrovių jungimąsi, peržengiantį vienos valstybės ribas. Valstybių narių įstatymai turi leisti vienos valstybės narės ribotos atsakomybės bendrovei jungtis su kitos valstybės narės ribotos atsakomybės bendrove, jei minėtų valstybių nacionalinė teisė leidžia tokių tipų bendrovių jungimąsi.

               (3)

               Siekiant palengvinti vienos valstybės ribas peržengiantį jungimąsi, turėtų būti nustatyta, kad kiekvienai taip besijungiančiai bendrovei ir bet kuriam susijusiam trečiajam asmeniui ir toliau galiotų nacionalinės teisės nuostatos ir formalumai, kurie taikomi valstybės viduje vykstančiam jungimuisi, jei šioje direktyvoje nenustatoma kitaip. Šioje direktyvoje nurodytos nacionalinės teisės nuostatos ir formalumai jokiu būdu neturėtų riboti įsisteigimo laisvės ir laisvo kapitalo judėjimo, išskyrus atvejus, kai tokie apribojimai gali būti pateisinti pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją ir ypač dėl bendrojo intereso reikalavimų, ir yra būtini bei proporcingi siekiant minėtų pagrindinių reikalavimų.

               (4)

               Visoms besijungiančioms bendrovėms skirtingose valstybėse narėse turėtų būti parengtas vienodo turinio bendras vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektas. Todėl turėtų būti nustatyti minimalūs tokio bendro sąlygų projekto turinio reikalavimai, tuo pat metu paliekant bendrovėms laisvę susitarti dėl kitų nuostatų.

               (5)

               Siekiant apsaugoti narių ir kitų asmenų interesus bendras vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektas ir pats jungimosi įgyvendinimas turėtų būti paskelbti atitinkamame viešajame registre kiekvienos besijungiančios bendrovės atžvilgiu.

               (6)

               Visų valstybių narių įstatymai turėtų nustatyti, kad kiekvienai besijungiančiai bendrovei nacionaliniu lygmeniu vieno ar kelių ekspertų būtų parengiama ataskaita apie bendrą vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektą. Siekiant riboti vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi ekspertų išlaidas, turėtų būti nustatyta galimybė parengti vieną ataskaitą, skirtą visiems besijungiančių bendrovių nariams. Bendrą vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektą turėtų patvirtinti kiekvienos tokios bendrovės visuotinis susirinkimas.

               (7)

               Siekiant palengvinti vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi vykdymą turėtų būti nustatyta, kad kiekvienu atveju nacionalinės institucijos, turinčios jurisdikciją kiekvienos iš besijungiančių bendrovių atžvilgiu, turėtų tikrinti sprendimų priėmimo procedūros teisėtumą ir užbaigimą, o vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi įvykdymą ir teisėtumą turėtų tikrinti nacionalinė institucija, turinti jurisdikciją po jungimosi veiksiančios bendrovės atžvilgiu. Ši nacionalinė institucija gali būti teismas, notaras ar bet kuri kita atitinkamos valstybės narės paskirta institucija. Tai pat reikia nustatyti, kokia nacionaline teise remiantis nustatomas vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi įsigaliojimo laikas, t. y. kokia teise privalo vadovautis po jungimosi veiksianti bendrovė.

               (8)

               Siekiant apsaugoti narių ir kitų asmenų interesus, reikėtų patikslinti vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi teisines pasekmes nurodant ar po jungimosi veiksianti bendrovė yra įsigyjanti ar nauja bendrovė. Siekiant užtikrinti teisinį apibrėžtumą, reikia nustatyti, kad po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi įsigaliojimo datos šis vėliau negalėtų būti paskelbtas negaliojančiu.

               (9)

               Ši direktyva nepažeidžia teisės aktų dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės taikymo nei Bendrijos, taikant Reglamentą (EB) Nr. 139/2004 (3), nei valstybių narių mastu.

               (10)

               Ši direktyva neturi įtakos kredito įstaigoms ir kitoms finansinių paslaugų įmonėms taikomiems Bendrijos teisės aktams ir juos įgyvendinančioms nacionalinės teisės nuostatoms.

               (11)

               Ši direktyva nepažeidžia valstybių narių teisės aktų, kuriais remiantis reikia nurodyti informaciją apie siūlomą po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės centrinės administracijos vietą arba pagrindinę verslo vietą.

               (12)

               Darbuotojų teisės (kitos nei dalyvavimo) turi ir toliau būti reglamentuojamos nacionalinėmis nuostatomis, minimomis 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvoje 98/59/EB dėl kolektyvinio atleidimo iš darbo (4), 2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyvoje 2001/23/EB dėl darbuotojų teisių apsaugos įmonių verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju (5), 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje (6) ir 1994 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyva 94/45/EB dėl Europos darbų tarybos steigimo arba Bendrijos mastu veikiančių įmonių ir Bendrijos mastu veikiančių įmonių grupių darbuotojų informavimo bei konsultavimo tvarkos nustatymo (7).

               (13)

               Jei besijungiančios bendrovės darbuotojai pagal šią direktyvą turi dalyvavimo priimant sprendimus teisę ir jei valstybės narės, kurioje po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksianti bendrovė turės registruotą buveinę, vidaus teisė nenumato tokios pačios dalyvavimo priimant sprendimus apimties kaip atitinkamose besijungiančiose bendrovėse – įskaitant priežiūros organo komitetus, kuriems suteiktos sprendimų priėmimo galios – arba ši teisė nenumato po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės padalinių darbuotojams tokios pačios teisės naudotis minėtomis teisėmis, po tokio jungimosi veiksiančios bendrovės darbuotojų dalyvavimas priimant sprendimus ir jų įtraukimas nustatant minėtas teises turi būti reglamentuotas. Kartu reikia vadovautis 2001 m. spalio 8 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2157/2001 dėl Europos bendrovės (SE) statuto (8) ir 2001 m. spalio 8 d. Tarybos direktyvos 2001/86/EB papildančios Europos bendrovės įstatus dėl darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus (9) pagrindais ir procedūromis atliekant pakeitimus, kurie laikomi būtinais, kadangi po jungimosi veiksiančiai bendrovei galioja valstybės narės, kurioje yra registruota buveinė, nacionalinė teisė. Kad jungimasis nebūtų be reikalo vilkinamas, pagal Direktyvos 2001/86/EB 3 straipsnio 2 dalies b punktą valstybės narės gali užtikrinti greitą šios direktyvos 16 straipsnyje numatytų derybų pradžią.

               (14)

               Siekiant nustatyti darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus lygį besijungiančiose bendrovėse, reikėtų taip pat atsižvelgti į darbuotojų atstovų procentinę dalį valdymo grupėje, kuri atsakinga už bendrovės pelno vienetus.

               (15)

               Kadangi valstybės narės negali deramai pasiekti minėto tikslo, t. y. nustatyti taisyklių su bendrais požymiais, taikomų tarpvalstybiniu lygmeniu, ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

               (16)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisės aktų leidybos (10) 34 punktą valstybės narės turėtų būti skatinamos savo ir Bendrijos naudai sudaryti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir įgyvendinimo priemonių atitikmenis, ir jas skelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Taikymo sritis
   Ši direktyva taikoma ribotos atsakomybės bendrovių, kurios įsteigtos pagal valstybės narės teisę ir kurių registruota buveinė, centrinė administracija arba pagrindinė verslo vieta yra Bendrijoje, jungimuisi, jei bent dviem iš bendrovių taikoma skirtingų valstybių narių teisė (toliau – vienos valstybės ribas peržengiantis jungimasis).
   2 straipsnis
   Apibrėžimai
   Šioje direktyvoje:

               1)

               „ribotos atsakomybės bendrovė“ (toliau – bendrovė):

                           a)

                           bendrovė, kaip numatyta Direktyvos 68/151/EEB (11) 1 straipsnyje, arba

                           b)

                           bendrovė su daliniu kapitalu, esanti juridinis asmuo ir turinti atskirą turtą, kuriuo bendrovė atsako už savo įsipareigojimus, ir kuriai pagal nacionalinę teisę taikomos sąlygos dėl garantijų siekiant apsaugoti narių ir kitų asmenų interesus, kaip numatyta Direktyvoje 68/151/EEB;.

               2)

               „jungimasis“ reiškia veiksmą, kuriuo:

                           a)

                           vienos ar kelių bendrovių, baigiančių savo veiklą be likvidavimo procedūros, turtas bei įsipareigojimai pereina kitai veikiančiai bendrovei – įsigyjančiai bendrovei – už jų nariams išleistus vertybinius popierius ar dalis, išreiškiančias tos kitos bendrovės kapitalą, ir, jeigu taikoma, apmokėjimą grynaisiais pinigais, kuris neviršija 10 % tų vertybinių popierių ar dalių nominalios vertės arba, jeigu nominalios vertės nėra, – jų buhalterinės vertės; arba

                           b)

                           dviejų arba daugiau bendrovių, baigiančių savo veiklą be likvidavimo procedūros, turtas bei įsipareigojimai pereina bendrovei - naujai bendrovei -, kurią jos sukuria už jų nariams išleistus vertybinius popierius ar dalis, išreiškiančias tos naujos bendrovės kapitalą, ir, jeigu taikoma, apmokėjimą grynaisiais pinigais, kuris neviršija 10 % tų vertybinių popierių ar dalių nominalios vertės arba, jeigu nominalios vertės nėra, – jų buhalterinės vertės; arba

                           c)

                           bendrovės, baigiančios savo veiklą be likvidavimo procedūros, turtas bei įsipareigojimai pereina bendrovei, kuri turi visus jos vertybinius popierius ar dalis, išreiškiančias bendrovės kapitalą.

         3 straipsnis
   Kitos nuostatos dėl taikymo srities
   1.   Nepažeidžiant 2 straipsnio 2 punkto, ši direktyva taikoma vienos valstybės ribas peržengiančiam jungimuisi ir tada, kai 2 straipsnio 2 punkto a ir b papunkčiuose nurodytas apmokėjimas grynaisiais pinigais pagal bent vienos susijusios valstybės narės teisę gali viršyti 10 % vertybinių popierių ar dalių, išreiškiančių po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės kapitalą, nominalios vertės arba, jeigu nominalios vertės nėra, – jų buhalterinės vertės.
   2.   Valstybės narės gali priimti sprendimą netaikyti šios direktyvos vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi atveju, kai jungiasi kooperatinė bendrovė. Tai galioja ir tuo atveju, kai ši kooperatinė bendrovė patenka į „ribotos atsakomybės bendrovės“ apibrėžimą pagal 2 straipsnio 1 punktą.
   3.   Ši direktyva netaikoma vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi atveju, kuriame dalyvauja bendrovė, kurios tikslas – bendras iš visuomenės surinkto kapitalo investavimas, kuri veikia remdamasi rizikos išskaidymo principu ir kurios vienetai, reikalaujant vienetų turėtojams, atperkami arba išperkami tiesiogiai arba netiesiogiai iš bendrovės turto. Tokiam atpirkimui arba išpirkimui prilyginami veiksmai, kurių imasi bendrovė, siekdama užtikrinti, kad jos vienetų biržos vertė žymiai nenukryptų nuo jų grynosios turto vertės.
   4 straipsnis
   Sąlygos, susijusios su vienos valstybės ribas peržengiančiu jungimusi
   1.   Jei šioje direktyvoje nenumatyta kitaip,

               a)

               vienos valstybės ribas peržengiančiame jungimesi gali jungtis tik tų tipų bendrovės, kurios turi teisę jungtis remiantis atitinkamos valstybės narės teisės aktų reikalavimais, ir

               b)

               bendrovė, dalyvaujanti vienos valstybės ribas peržengiančiame jungimesi, laikosi jai taikomų nacionalinės teisės aktų ir formalumų. Jei valstybės narės institucijos, remdamosi šios valstybės narės įstatymais dėl viešųjų interesų gali paprieštarauti bendrovių jungimuisi valstybės viduje, ši nuostata taip pat galioja ir vienos valstybės ribas peržengiančiam jungimuisi, kai bent vienai iš besijungiančių bendrovių taikoma minėtos valstybės narės teisė. Ši nuostata netaikoma tiek, kiek taikomas Reglamento (EB) Nr. 139/2004 21 straipsnis.

         2.   1 dalies b punkte numatytos nuostatos ir formalumai be kita ko apima klausimus dėl su jungimusi susijusių sprendimų priėmimo procedūrų, ir, atsižvelgiant į tai, kad jungimasis peržengia vienos valstybės ribas, dėl besijungiančių bendrovių kreditorių, obligacijų turėtojų ir vertybinių popierių ar dalių turėtojų, taip pat darbuotojų, kai kalbama ne apie 16 straipsnyje reglamentuojamas teises, apsaugos. Valstybė narė vienos valstybės ribas peržengiančiame jungimesi dalyvaujančių bendrovių, veikiančių pagal jos teisę, atžvilgiu gali priimti nuostatas, užtikrinančias tinkamą vienos valstybės ribas peržengiančiam jungimuisi prieštaraujančių narių mažumos apsaugą.
   5 straipsnis
   Bendras vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektas
   Kiekvienos besijungiančios bendrovės valdymo ar administravimo organas parengia bendrą vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektą. Bendrame vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projekte pateikiami bent jau tokie duomenys:

               a)

               kiekvienos besijungiančios bendrovės teisinė forma, pavadinimas, registruota buveinė ir po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės siūloma teisinė forma, pavadinimas ir registruota buveinė;

               b)

               vertybinių popierių ar dalių, išreiškiančių bendrovės kapitalą, keitimo santykis ir bet kokių grynųjų išmokų dydis;

               c)

               vertybinių popierių ar dalių, išreiškiančių po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės kapitalą, paskirstymo sąlygos;

               d)

               galimas vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi poveikis užimtumui;

               e)

               data, nuo kurios tokių vertybinių popierių ar dalių, išreiškiančių bendrovės kapitalą, turėjimas suteikia teisę jų turėtojams gauti pelno dalį, ir bet kokios specialios sąlygos, darančios įtaką šiai teisei;

               f)

               data, nuo kurios besijungiančių bendrovių sandoriai apskaitos tikslais laikomi bendrovės, veiksiančios po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi, sandoriais;

               g)

               teisės, kurias po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksianti bendrovė suteikia specialių teisių turintiems nariams ir vertybinių popierių, išskyrus dalis, išreiškiančias bendrovės kapitalą, savininkams arba su jomis susijusios siūlomos priemonės;

               h)

               bet kokios specialios lengvatos, suteikiamos ekspertams, nagrinėjantiems vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektą, arba besijungiančių bendrovių administravimo, valdymo, priežiūros ar kontrolės organų nariams;

               i)

               po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės įstatai;

               j)

               atitinkamais atvejais informacija apie procedūras, kurios, remiantis 16 straipsnio nuostatomis, taikomos nustatant po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus sąlygas;

               k)

               informacija apie po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančiai bendrovei perėjusių turto ir įsipareigojimų įvertinimą;

               l)

               besijungiančių bendrovių atskaitomybių, naudojamų nustatyti vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygas, sudarymo datos.

         6 straipsnis
   Paskelbimas
   1.   Bendras vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektas kiekvienos besijungiančios bendrovės atžvilgiu paskelbiamas vadovaujantis atitinkamos valstybės narės teisės aktais, kaip numatyta Direktyvos 68/151/EEB 3 straipsnyje, ne vėliau kaip prieš mėnesį iki sprendimą dėl jungimosi turinčio priimti visuotinio susirinkimo.
   2.   Nepažeidžiant papildomų reikalavimų, nustatytų valstybės narės, kurios jurisdikcijai priklauso bendrovė, apie kiekvieną besijungiančią bendrovę tos valstybės narės nacionaliniame leidinyje skelbiami tokie duomenys:

               a)

               kiekvienos besijungiančios bendrovės tipas, pavadinimas, registruota buveinė;

               b)

               registras, kuriame laikomi Direktyvos 68/151/EEB 3 straipsnio 2 dalyje nurodyti kiekvienos besijungiančios bendrovės dokumentai, ir registravimo numeris tame registre;

               c)

               kiekvienai besijungiančiai bendrovei nuoroda į priemones, kurių buvo imtasi siekiant įgyvendinti atitinkamos bendrovės kreditorių arba kiekvienos iš besijungiančių bendrovių mažumos narių teises, ir adresas, kuriuo galima nemokamai gauti visą informaciją apie šias priemones.

         7 straipsnis
   Valdymo ar administravimo organo ataskaita
   Kiekvienos iš besijungiančių bendrovių valdymo ar administravimo organas parengia nariams skirtą ataskaitą, kurioje paaiškinami ir pagrindžiami vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi teisiniai ir ekonominiai aspektai bei išaiškinamas tokio jungimosi poveikis nariams, kreditoriams ir darbuotojams.
   Nariams ir darbuotojų atstovams arba, jei tokių atstovų nėra, tiesiogiai darbuotojams ne vėliau kaip prieš mėnesį iki visuotinio susirinkimo, nurodyto 9 straipsnyje, dienos, sudaromos sąlygos gauti ataskaitą.
   Jei bet kurios iš besijungiančių bendrovių valdymo arba administravimo organas iš savo darbuotojų atstovų laiku gauna jų nuomonę, kaip numatyta pagal nacionalinę teisę, ši pridedama prie ataskaitos.
   8 straipsnis
   Nepriklausomo eksperto ataskaita
   1.   Kiekvienai besijungiančiai bendrovei parengiama nariams skirta nepriklausomo eksperto ataskaita, kurią gauti sąlygos turi būti sudarytos ne vėliau kaip prieš mėnesį iki visuotinio susirinkimo, nurodyto 9 straipsnyje, dienos. Priklausomai nuo kiekvienos valstybės narės teisės aktų reikalavimų, tokie ekspertai gali būti fiziniai arba juridiniai asmenys.
   2.   Vietoje kiekvienos besijungiančios bendrovės vardu veikiančių ekspertų, nagrinėti vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi bendrą sąlygų projektą ir surašyti visiems nariams skirtą bendrą ataskaitą gali vienas ar keli tos valstybės narės, kurios teisė taikoma vienai iš besijungiančių bendrovių arba bendrovei, veiksiančiai po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi, teisminės arba administracinės institucijos šiuo tikslu bendru bendrovių prašymu paskirti arba vienos iš minėtų institucijų patvirtinti nepriklausomi ekspertai.
   3.   Ekspertų ataskaitoje pateikiami bent jau duomenys, nurodyti 1978 m. spalio 9 d. Tarybos direktyvos 78/855/EEB dėl akcinių bendrovių jungimosi (12) 10 straipsnio 2 dalyje. Ekspertai turi teisę iš kiekvienos besijungiančios bendrovės reikalauti bet kokios informacijos, kuri, jų nuomone, yra būtina atliekant pareigas.
   4.   Nepriklausomų ekspertų bendro vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projekto tikrinimas ir atitinkama eksperto ataskaita nereikalaujami, jei taip nusprendžia visi visų besijungiančių bendrovių nariai.
   9 straipsnis
   Visuotinio susirinkimo pritarimas
   1.   Susipažinęs su ataskaitomis, nurodytomis 7 ir 8 straipsniuose, kiekvienos besijungiančios bendrovės visuotinis susirinkimas sprendžia dėl pritarimo bendram vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektui.
   2.   Kiekvienos besijungiančios bendrovės visuotinis susirinkimas gali išlaikyti teisę vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi įgyvendinimą padaryti priklausomą nuo jo aiškaus pritarimo priimtiems susitarimams dėl darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančioje bendrovėje.
   3.   Valstybės narės teisės aktuose gali būti nereikalaujama, kad bendrovių jungimasis būtų patvirtintas įsigyjančios bendrovės visuotiniame susirinkime, jeigu įvykdomos Direktyvos 78/855/EEB 8 straipsnyje nustatytos sąlygos.
   10 straipsnis
   Pažymėjimas, išduodamas prieš jungimąsi
   1.   Kiekviena valstybė narė paskiria teismą, notarą arba kitą kompetentingą instituciją, kuri tiria vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi teisėtumą dėl tos procedūros dalies, kuri yra susijusi su kiekviena besijungiančia bendrove, kuriai taikoma tos valstybės narės nacionalinė teisė.
   2.   1 dalyje nurodyta institucija kiekvienoje šių valstybių narių besijungiančioms bendrovėms, kurioms taikoma tos valstybės teisė, kiek galima greičiau išduoda pažymėjimą, aiškiai patvirtinantį, kad buvo tinkamai atlikti visi prieš jungimąsi būtini atlikti veiksmai ir formalumai.
   3.   Jei valstybės narės, kurios teisė taikoma besijungiančiai bendrovei, teisėje numatyta vertybinių popierių ar dalių keitimo santykio tyrimo ir pakeitimo arba kompensacijų mažumos nariams mokėjimo procedūra, neužkertant kelio įregistruoti vienos valstybės ribas peržengiantį jungimąsi, tokia procedūra taikoma tik tuomet, kai kitos besijungiančios bendrovės, esančios valstybėse narėse, nenustačiusiose tokios procedūros, tvirtindamos 9 straipsnio 1 dalyje nurodytą vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektą, aiškiai išreiškia sutikimą, kad pirmosios besijungiančios bendrovės nariai galėtų kreiptis į atitinkamą teismą su prašymu taikyti šią procedūrą. Tokiais atvejais 1 dalyje numatyta institucija gali išduoti 2 dalyje nurodytą pažymėjimą, net jei tokia procedūra jau yra pradėta. Tada pažymėjime turi būti nurodoma, kad minėta procedūra vyksta. Tokios procedūros metu priimtas sprendimas yra privalomas po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančiai bendrovei ir visiems jos nariams.
   11 straipsnis
   Vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi teisėtumo patikrinimas
   1.   Kiekviena valstybė narė paskiria teismą, notarą arba kitą kompetentingą instituciją, kuri tiria vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi teisėtumą, kiek tai susiję su vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi įvykdymo ir, atitinkamai, naujos bendrovės, veiksiančios po minėto vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi, kūrimo procedūros dalimi, jei pastarajai bendrovei taikoma tos valstybės narės nacionalinė teisė. Ši institucija be kita ko užtikrina, kad besijungiančios bendrovės pritarė bendram vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektui tomis pačiomis sąlygomis, taip pat atitinkamais atvejais, kad, remiantis 16 straipsniu, buvo susitarta dėl darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus.
   2.   Tuo tikslu kiekviena besijungianti bendrovė per šešis mėnesius nuo 10 straipsnio 2 dalyje nurodyto pažymėjimo išdavimo dienos pateikia jį 1 dalyje nurodytai institucijai kartu su 9 straipsnyje nurodyto visuotinio susirinkimo patvirtintu bendru vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projektu.
   12 straipsnis
   Vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi įsigaliojimas
   Valstybė narė, kurios jurisdikcijai priklauso bendrovė, veiksianti po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi, nustato datą, nuo kurios vienos valstybės ribas peržengiantis jungimasis laikomas įsigaliojusiu. Ši data turi būti po 11 straipsnyje nurodyto patikrinimo atlikimo.
   13 straipsnis
   Registravimas
   Kiekvienos valstybės narės, kurių jurisdikcijai priklausė besijungiančios bendrovės, teisėje nustatoma, kokia tvarka, atsižvelgiant į tos valstybės teritoriją, remiantis Direktyvos 68/151/EEB 3 straipsnio reikalavimais, jungimosi įvykdymas turi būti paskelbtas viešajame registre, kuriam reikalaujama pateikti kiekvienos besijungiančios bendrovės dokumentus.
   Registras, kuriame įregistruojama po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksianti bendrovė, nedelsiant praneša registrui, kuriam buvo reikalaujama pateikti kiekvienos besijungiančios bendrovės dokumentus, kad įsigaliojo vienos valstybės ribas peržengiantis jungimasis. Ankstesnis registravimas, jei taikoma, išbraukiamas tik gavus minėtą pranešimą, bet ne anksčiau.
   14 straipsnis
   Vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi pasekmės
   1.   Vienos valstybės ribas peržengiantis jungimasis, įvykdytas 2 straipsnio 2 punkto a ir c papunkčiuose nustatyta tvarka, nuo 12 straipsnyje nurodytos datos turi šias pasekmes:

               a)

               visas įsigyjamos bendrovės turtas ir įsipareigojimai pereina ją įsigyjančiai bendrovei;

               b)

               įsigyjamos bendrovės nariai tampa įsigyjančios bendrovės nariais;

               c)

               įsigyjama bendrovė pasibaigia.

         2.   Vienos valstybės ribas peržengiantis jungimasis, įvykdytas 2 straipsnio 2 punkto b papunktyje nustatyta tvarka, nuo 12 straipsnyje nurodytos dienos turi šias pasekmes:

               a)

               visas besijungiančių bendrovių turtas ir įsipareigojimai pereina naujai bendrovei;

               b)

               besijungiančių bendrovių nariai tampa naujos bendrovės nariais;

               c)

               besijungiančios bendrovės pasibaigia.

         3.   Jei vienos valstybės ribas peržengiančio bendrovių jungimosi šios direktyvos prasme atveju valstybės narės įstatymai reikalauja, kad besijungiančios bendrovės atliktų specialius formalumus iki tol, kol tam tikro jų turto, teisių ir pareigų perėjimas tampa galiojantis trečiųjų asmenų atžvilgiu, tokius formalumus vykdo po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksianti bendrovė.
   4.   Vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi metu egzistuojančios besijungiančių bendrovių turimos teisės ir pareigos, kylančios iš darbo sutarčių ar darbo santykių, įgyvendinant šį jungimąsi, pereina po tokio jungimosi veiksiančiai bendrovei vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi įsigaliojimo dieną.
   5.   Įsigyjančios bendrovės dalys nėra išduodamos už įsigyjamos bendrovės dalis, jei jų turi:

               a)

               pati įsigyjanti bendrovė arba asmuo, veikiantis savo vardu, tačiau įsigyjančios bendrovės sąskaita; arba

               b)

               pati įsigyjama bendrovė arba asmuo, veikiantis savo vardu, bet įsigyjamos bendrovės sąskaita.

         15 straipsnis
   Supaprastinta tvarka
   1.   Kai vienos valstybės ribas peržengiantį jungimąsi įsigyjant vykdo bendrovė, turinti visas dalis ir kitus vertybinius popierius, suteikiančius jai teisę balsuoti įsigyjamos bendrovės ar įsigyjamų bendrovių visuotiniuose susirinkimuose:

               —

               netaikomos 5 straipsnio b, c ir e punktų, 8 straipsnio ir 14 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatos,

               —

               įsigyjamai bendrovei ar įsigyjamoms bendrovėms netaikomos 9 straipsnio 1 dalies nuostatos.

         2.   Jei vienos valstybės ribas peržengiantį jungimąsi įsigyjant vykdo bendrovė, turinti 90 % ar daugiau, bet ne visas įsigyjamos bendrovės ar įsigyjamų bendrovių dalis ir kitus vertybinius popierius, suteikiančius teisę balsuoti visuotiniuose susirinkimuose, vieno ar kelių nepriklausomų ekspertų ataskaitų ir tyrimui būtinų dokumentų reikalaujama tiek, kiek reikalaujama pagal nacionalinę teisę, taikytiną arba įsigyjamai, arba įsigyjančiai bendrovei.
   16 straipsnis
   Darbuotojų dalyvavimas
   1.   Nepažeidžiant 2 dalies nuostatų, po vienos valstybės peržengiančio jungimosi veiksiančiai bendrovei taikomos darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus taisyklės, jeigu tokios yra, galiojančios valstybėje narėje, kurioje yra bendrovės registruota buveinė.
   2.   Tačiau, valstybėje narėje, kurioje yra po jungimosi veiksiančios bendrovės registruota buveinė, galiojančios darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus taisyklės, jeigu tokios yra, netaikomos, kai bent vienos besijungiančios bendrovės šešis mėnesius iki 6 straipsnyje nurodyto vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi sąlygų projekto paskelbimo vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip 500 ir toje bendrovėje taikoma darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus sistema, apibrėžta Direktyvos 2001/86/EB 2 straipsnio k punkte, arba kai po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančiai bendrovei taikoma nacionalinė teisė:

               a)

               nenustato bent jau tokio pat darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus lygio, koks buvo atitinkamose besijungiančiose bendrovėse, kuris įvertinamas pagal darbuotojų atstovų procentinę dalį administravimo ar priežiūros organe arba jų komitetuose, arba valdymo grupėje, kuri atsakinga už bendrovės pelno vienetus, atsižvelgiant į darbuotojų dalyvavimą, arba

               b)

               nesuteikia po jungimosi veiksiančios bendrovės padalinių, esančių kitose valstybėse narėse, darbuotojams tokių pačių teisių naudotis dalyvavimo priimant sprendimus teisėmis, kokias turi darbuotojai, dirbantys valstybėje narėje, kurioje yra po jungimosi veiksiančios bendrovės registruota buveinė.

         3.   2 dalyje numatytais atvejais po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės darbuotojų dalyvavimą priimant sprendimus ir jų dalyvavimą nustatant tokias teises valstybės narės reglamentuoja mutatis mutandis, atsižvelgdamos į 4–7 dalis, vadovaudamosi Reglamento (EB) Nr. 2157/2001 12 straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nustatytais principais ir tvarka bei šiomis Direktyvos 2001/86/EB nuostatomis:

               a)

               3 straipsnio 1, 2 ir 3 dalimis, 4 dalies pirmosios pastraipos pirmąja įtrauka ir antrąja pastraipa, 5 ir 7 dalimis;

               b)

               4 straipsnio 1 dalimi, 2 dalies a, g ir h punktais bei 3 dalimi;

               c)

               5 straipsniu;

               d)

               6 straipsniu;

               e)

               7 straipsnio 1 dalimi, 2 dalies pirmosios pastraipos b punktu bei antrąja pastraipa ir 3 dalimi. Tačiau, taikant šią direktyvą, nuo 25 % iki 33 1/3 % didinami Direktyvos 2001/86/EB 7 straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos b punkte reikalaujami procentiniai dydžiai tos direktyvos priedo 3 dalyje numatytoms standartinėms taisyklėms įgyvendinti;

               f)

               8, 10 ir 12 straipsniais;

               g)

               13 straipsnio 4 dalimi;

               h)

               priedo 3 dalies b punktu.

         4.   Reglamentuodamos 3 dalyje minimus principus bei tvarką, valstybės narės:

               a)

               suteikia atitinkamiems besijungiančių bendrovių organams teisę be jokių išankstinių derybų pasirinkti, kad joms būtų tiesiogiai taikomos 3 dalies h punkte minimos dalyvavimo standartinės taisyklės pagal valstybės narės, kurioje bus po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės registruota buveinė, teisės aktų nuostatas, ir laikytis šių taisyklių nuo jos įregistravimo datos;

               b)

               suteikia specialiajam derybų organui teisę dviem trečdaliais savo narių, atstovaujančių ne mažiau kaip dviem trečdaliams darbuotojų, balsų, įskaitant balsus narių, atstovaujančių ne mažiau kaip dviejų skirtingų valstybių narių darbuotojams, nuspręsti nepradėti derybų arba nutraukti jau pradėtas derybas ir remtis valstybėje narėje, kurioje bus po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės registruota buveinė, galiojančiomis darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus taisyklėmis;

               c)

               gali, kai po ankstesnių derybų taikomos dalyvavimo standartinės taisyklės, nepaisydamos šių taisyklių nuspręsti apriboti darbuotojų atstovų santykį po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės administravimo organe. Tačiau jeigu vienoje iš besijungiančių bendrovių darbuotojų atstovai sudarė ne mažiau kaip vieną trečdalį administravimo arba priežiūros organo, tai apribojus tą santykį, darbuotojų atstovų administravimo organe negali būti mažiau kaip vienas trečdalis.

         5.   Dalyvavimo priimant sprendimus teisių išplėtimas po valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančios bendrovės darbuotojų, dirbančių kitose valstybėse narėse, atžvilgiu, kaip nurodyta 2 dalies b punkte, nesukuria tokį variantą pasirinkusioms valstybėms narėms jokios pareigos atsižvelgti į šiuos darbuotojus nustatant asmenų skaičiaus ribą, suteikiančią teisę dalyvauti priimant sprendimus pagal nacionalinės teisės aktus.
   6.   Kai bent vienoje besijungiančioje bendrovėje veikia darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus sistema ir tokia sistema bus taikoma po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veiksiančioje bendrovėje pagal 2 dalyje nurodytas taisykles, bendrovė privalo pasirinkti tokią savo teisinę formą, kuri leistų naudotis dalyvavimo priimant sprendimus teisėmis.
   7.   Kai po vienos valstybės ribas peržengiančio jungimosi veikiančioje bendrovėje veikia darbuotojų dalyvavimo priimant sprendimus sistema, tokia bendrovė privalo imtis priemonių, užtikrinančių, kad darbuotojų teisės dalyvauti priimant sprendimus būtų apsaugotos tolesnių jungimųsi šalies viduje atvejais trejus metus nuo tokio jungimosi įsigaliojimo, mutatis mutandis taikant šiame straipsnyje nustatytas taisykles.
   17 straipsnis
   Galiojimas
   Vienos valstybės ribas peržengiantis jungimasis, įsigaliojęs pagal 12 straipsnį, nebegali būti paskelbtas negaliojančiu.
   18 straipsnis
   Peržiūra
   Praėjus penkeriems metams nuo 19 straipsnio pirmojoje pastraipoje nurodytos datos, Komisija peržiūri šią direktyvą, atsižvelgdama į jos įgyvendinimo praktiką, ir, jei būtina, siūlo ją iš dalies pakeisti.
   19 straipsnis
   Baigiamosios nuostatos
   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2007 m. gruodžio 15 d., įgyvendina šią direktyvą.
   Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato nuorodos teikimo tvarką.
   20 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   21 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2005 m. spalio 26 d.

            Europos Parlamento

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos

            Pirmininkas

         D. ALEXANDER

      (1)  OL C 117, 2004 4 30, p. 43.

      (2)  2005 m. gegužės mėn. 10 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2005 m. rugsėjo 19 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (EB susijungimų reglamentas) (OL L 24, 2004 1 29, p. 1).

      (4)  OL L 225, 1998 8 12, p. 16.

      (5)  OL L 82, 2001 3 22, p. 16.

      (6)  OL L 80, 2002 3 23, p. 29.

      (7)  OL L 254, 1994 9 30, p. 64. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 97/74/EB (OL L 10, 1998 1 16, p. 22).

      (8)  OL L 294, 2001 11 10, p. 1. Su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 885/2004 (OL L 168, 2004 5 1, p. 1).

      (9)  OL L 294, 2001 11 10, p. 22.

      (10)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (11)  1968 m. kovo 9 d. pirmoji Tarybos direktyva 68/151/EEB dėl apsaugos priemonių, kurių valstybės narės, siekdamos suvienodinti tokias apsaugos priemones visoje Bendrijoje, reikalauja iš Sutarties 58 straipsnio antroje pastraipoje apibrėžtų bendrovių, jų narių ir kitų interesų apsaugai, koordinavimo (OL L 65, 1968 3 14, p. 8). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      (12)  OL L 295, 1978 10 20, p. 36. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.


title: 1968 m. kovo 9 d. Pirmoji tarybos Direktyva dėl apsaugos priemonių, kurių valstybės narės, siekdamos suvienodinti tokias apsaugos priemones visoje Bendrijoje, reikalauja iš Sutarties 58 straipsnio antroje pastraipoje apibrėžtų bendrovių, jų narių ir kitų interesų apsaugai, koordinavimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31968L0151

Oficialusis leidinys L 065 , 14/03/1968 p. 0008 - 0012 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 17 tomas 1 p. 0003  specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1968(I) p. 0041  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 17 tomas 1 p. 0003  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1968(I) p. 0041  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 06 tomas 1 p. 0080  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 17 tomas 1 p. 0003  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 17 tomas 1 p. 0003

		Pirmoji Tarybos direktyva1968 m. kovo 9 d.dėl apsaugos priemonių, kurių valstybės narės, siekdamos suvienodinti tokias apsaugos priemones visoje Bendrijoje, reikalauja iš Sutarties 58 straipsnio antroje pastraipoje apibrėžtų bendrovių, jų narių ir kitų interesų apsaugai, koordinavimo(68/151/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 54 straipsnio 3 dalies g punktą,atsižvelgdama į Bendrąją įsisteigimo laisvės suvaržymų panaikinimo programą [1], ypač į jos VI antraštinę dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi 54 straipsnio 3 dalies g punkte ir Bendrojoje įsisteigimo laisvės suvaržymų panaikinimo programoje numatytas koordinavimas turi būti įgyvendintas skubiai, ypač bendrovėse, kurių turtinė atsakomybė yra ribojama akcijomis, ar kitaip ribotos turtinės atsakomybės bendrovėse, nes jų veikla dažnai peržengia nacionalinių teritorijų sienas;kadangi itin svarbu yra suderinti nacionalinės teisės nuostatas dėl informacijos atskleidimo, tokių bendrovių prisiimtų įsipareigojimų galiojimo ir tokių bendrovių negaliojimo, ypač siekiant apsaugoti trečiųjų šalių interesus;kadangi šiais klausimais Bendrijos nuostatos dėl tokių bendrovių turi būti priimtos tuo pačiu metu, nes vienintelė apsaugos priemonė, kurią jos siūlo trečiosioms šalims, yra turtas;kadangi bendrovės pagrindiniai dokumentai turėtų būti prieinami tam, kad trečiosios šalys galėtų susipažinti su jų turiniu ir sužinoti kitą su bendrove susijusią informaciją, ypač duomenis apie asmenis, kurie yra įgalioti prisiimti įsipareigojimus bendrovės vardu;kadangi trečiųjų šalių apsauga privalo būti užtikrinta priimant nuostatas, kiek įmanoma ribojančias pagrindus, kuriais remiantis bendrovės vardu prisiimti įsipareigojimai negalioja;kadangi tam, kad būtų užtikrintas įstatymų, reguliuojančių santykius tarp bendrovės ir trečiųjų šalių bei santykius tarp bendrovės narių, aiškumas, atvejus, kuriais gali būti skelbiamas negaliojimas ir negaliojimo paskelbimo įsigaliojimas turėtų grįžtamąją galią, būtina apriboti bei nustatyti trumpą laikotarpį, per kurį trečiosios šalys gali užginčyti tokį paskelbimą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje nurodytos suderinimo priemonės turi būti taikomos valstybių narių įstatymams ir kitiems teisės aktams dėl tokių rūšių bendrovių:- Vokietijoje:die Aktiengesellschaft, die Kommanditgesellschaft auf Aktien, die Gesellschaft mit beschränkter Haftung;- Belgijoje:de naamloze vennootschap, | la société anonyme, |de commanditaire vennootschap op aandelen, | la société en commandite par actions, |de personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid; | la société de personnes à responsabilité limitée; |- Prancūzijoje:la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée;- Italijoje:società per azioni, società in accomandita per azioni, società a responsabilità limitata;- Liuksemburge:la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée;- Nyderlanduose:de naamloze vennootschap, de commanditaire vennootschap op aandelen.I SKIRSNISInformacijos atskleidimas2 straipsnis1. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad bendrovės būtinai skelbtų bent šiuos dokumentus ir duomenis:a) steigimo dokumentą ir įstatus, jei tai yra atskiras dokumentas;b) visus a punkte minėtų dokumentų pakeitimus, įskaitant bet kokį bendrovės veiklos trukmės pratęsimą;c) po kiekvieno steigimo dokumento arba įstatų pakeitimo – visą steigimo dokumento ar įstatų tekstą su padarytais pakeitimais;d) asmenų paskyrimą, atleidimą iš pareigų ir duomenis apie asmenis, kurie, kaip institucija arba kurios nors tokios institucijos nariai:i) yra įgalioti atstovauti bendrovei jos santykiuose su trečiosiomis šalimis ir teisminiuose procesuose;ii) dalyvauja atliekant bendrovės administravimo, priežiūros ar kontrolės darbus.Atskleidžiant tokią informaciją, turi būti nurodyta, ar įgalioti atstovauti bendrovei asmenys gali tai daryti vieni, ar privalo veikti kartu;e) mažiausiai vieną kartą per metus – duomenis apie pasirašytąjį kapitalą, jei steigimo dokumente ar įstatuose minimas įstatinis kapitalas, išskyrus atvejus, kai dėl bet kokio pasirašytojo kapitalo padidėjimo būtina pakeisti įstatus;f) kiekvienų finansinių metų balansą ir pelno (nuostolio) ataskaitą. Dokumente, kuriame pateikiamas balansas, pateikiama išsami informacija apie asmenis, kurie pagal įstatymą privalo jį patvirtinti.Tačiau tokioms bendrovėms kaip Gesellschaft mit beschränkter Haftung, société de personnes à responsabilité limitée, personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid, société à responsabilité limitée and società a responsabilità limitata, nurodytoms 1 straipsnyje ir veikiančioms pagal Vokietijos, Belgijos, Prancūzijos, Italijos ar Liuksemburgo įstatymus, ir besloten naamloze vennootschap, veikiančioms pagal Nyderlandų įstatymus, šios nuostatos privalomas taikymas yra atidedamas iki direktyvos dėl balanso ir pelno (nuostolio) ataskaitos turinio suderinimo ir dėl išimčių toms bendrovėms, kurių balanso suma yra mažesnė negu nustatyta direktyva, pagal kurią jos atleidžiamos nuo įpareigojimo visiškai ar iš dalies skelbti minėtus dokumentus, įgyvendinimo datos. Tokią direktyvą Taryba priima per dvejus metus nuo šios direktyvos priėmimo;g) bet kokį bendrovės buveinės perkėlimą;h) bendrovės likvidavimą;i) bet kokį teismo paskelbimą apie bendrovės negaliojimą;j) likvidatorių paskyrimą, duomenis apie juos ir jų atitinkamus įgaliojimus, išskyrus atvejus, kai tokie įgaliojimai tiesiogiai ir išimtinai yra numatyti įstatyme ar bendrovės įstatuose;k) likvidavimo užbaigimą ir tose valstybėse narėse, kuriose pašalinimas iš registro sukelia teisines pasekmes – pranešimą apie bet kurio tokio pašalinimo faktą.2. Šio straipsnio 1 dalies f punkte besloten naamloze vennootschappen laikomos bendrovės, kurios atitinka toliau išvardytas sąlygas:a) jos negali išleisti pareikštinių akcijų;b) joks asmuo negali pateikti registruotųjų akcijų turėtojo sertifikato, apibrėžto Nyderlandų Komercinio kodekso 42 straipsnio c punkte;c) jų akcijos negali būti kotiruojamos vertybinių popierių biržoje;d) jų įstatuose yra punktas, reikalaujantis išankstinio bendrovės leidimo perduoti akcijas trečiosioms šalims, išskyrus perdavimą mirties atveju, ir, jei įstatai tai numato, perdavimą sutuoktiniui, tėvams ir seneliams arba palikuonims; akcijų negalima perduoti nenurodant, kam perduodama, akcijų perdavimas turi būti įforminamas rašant ranka, perdavimo dokumentas pasirašomas perdavėjo ir gavėjo arba tvirtinamas notaro;e) jų įstatai nurodo, kad bendrovė yra besloten naamloze vennootschap; bendrovės pavadinime yra žodžiai "Besloten Naamloze Vennootschap" arba šių žodžių santrumpa "BNV".3 straipsnis1. Kiekvienos valstybės narės centriniame registre, komerciniame registre ar įmonių registre yra užvedama kiekvienos joje registruotos bendrovės byla.2. Visi dokumentai ir duomenys, kuriuos privaloma atskleisti pagal 2 straipsnį, turi būti laikomi byloje ar įtraukti į registrą; kiekvieno registro įrašo turinys nurodomas ir byloje.3. Turi būti galimybė gauti visų 2 straipsnyje nurodytų dokumentų ar duomenų ar bet kurios jų dalies kopiją pagal raštišką prašymą už mokestį, neviršijantį administracinių tokios paslaugos išlaidų.Pateikiamos kopijos turi būti patvirtintos užrašu "kopija tikra", išskyrus atvejus, kai pareiškėjas nereikalauja tokio patvirtinimo.4. Šio straipsnio 2 straipsnyje nurodyti dokumentai ir duomenys atskleidžiami skelbiant tam tikslui valstybės narės skirtame nacionaliniame leidinyje pateikiant visą tekstą ar jo dalį arba darant nuorodą į dokumentą, kuris buvo įtrauktas į bylą ar įrašytas į registrą.5. Bendrovė gali remtis dokumentais ir duomenimis prieš trečiąsias šalis tiktai po to, kai jie buvo paskelbti taip, kaip nurodyta šio straipsnio 4 dalyje, išskyrus atvejus, kai bendrovė įrodo, kad trečiosios šalys žinojo apie juos. Tačiau vykdant sandorius, sudarytus anksčiau nei praėjus šešiolikai dienų po skelbimo, palaikant santykius su trečiomis šalimis, dokumentais ir duomenimis remtis negalima, jeigu jos įrodo, kad apie juos negalėjo žinoti.6. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad būtų išvengta bet kokio spaudoje paskelbtų ir registre ar byloje nurodytų duomenų neatitikimo.Tačiau, jei duomenys neatitinka, palaikant santykius su trečiosiomis šalimis spaudoje skelbtu tekstu remtis negalima; tačiau šios šalys gali juo remtis, išskyrus atvejus, kai bendrovė įrodo, kad jai buvo žinomi byloje nurodyti arba į registrą įtraukti tekstai.7. Be to, trečiosios šalys visada gali remtis bet kokiais dokumentais ir duomenimis, kurių atskleidimo formalumai dar nėra baigti, išskyrus atvejus, kai dėl neatskleidimo jie neturi galios.4 straipsnisValstybės narės numato, kad laiškuose ir užsakymų formose būtų nurodomi šie duomenys:- registras, kuriame laikoma 3 straipsnyje minima byla, kartu su bendrovės numeriu tame registre,- bendrovės teisinė forma, jos buveinės vieta ir, jei reikia, faktas, kad bendrovė yra likviduojama.Kai šiuose dokumentuose minimas bendrovės kapitalas, pateikiama nuoroda į pasirašytąjį ir apmokėtą kapitalą.5 straipsnisKiekviena valstybė narė nustato, kokie asmenys atlieka atskleidimo formalumus.6 straipsnisValstybės narės numato atitinkamas nuobaudas tokiais atvejais, kai:- neatskleidžiamas balansas ir pelno (nuostolio) ataskaita, kaip reikalaujama 2 straipsnio 1 dalies f punkte,- komerciniuose dokumentuose nepateikiami 4 straipsnyje nurodyti privalomi duomenys.II SKIRSNISBendrovės prisiimtų įsipareigojimų galiojimas7 straipsnisJeigu iki tol, kol steigiama bendrovė įgijo juridinio asmens teises, jos vardu buvo atlikti veiksmai, o bendrovė neprisiima iš tokių veiksmų kilusių įsipareigojimų, už juos be apribojimų solidariai ir individualiai yra atsakingi veikę asmenys, išskyrus atvejus, kai susitarta kitaip.8 straipsnisKai duomenų apie asmenis, kurie, kaip bendrovės organas, yra įgalioti jai atstovauti, atskleidimo formalumai yra visiškai baigti, trečiosios šalys nebegali remtis tokių asmenų paskyrimo pažeidimais, išskyrus atvejus, kai bendrovė įrodo, kad tokios trečiosios šalys apie juos žinojo.9 straipsnis1. Bendrovės organų įvykdyti veiksmai įpareigoja bendrovę net ir tada, kai tokie veiksmai nėra viena iš bendrovės veiklos sričių, išskyrus atvejus, kai tokie organai atliko veiksmus, viršydami įgaliojimus, kuriuos šiems organams suteikia ar leidžia suteikti įstatymas.Tačiau valstybės narės gali numatyti, kad bendrovė nėra įpareigota, jei tokie veiksmai nėra viena iš bendrovės veiklos sričių ir jei ji įrodo, kad trečioji šalis tai žinojo arba pagal aplinkybes negalėjo to nežinoti; įstatų atskleidimas nėra pakankamas įrodymas.2. Bendrovės organų įgaliojimų apribojimų, kuriuos nustato bendrovės įstatai arba kompetentingų organų sprendimas, negali užginčyti trečiosios šalys, netgi jeigu jie buvo skelbti.3. Jei nacionaliniai įstatymai numato, kad įgaliojimus atstovauti bendrovei, nukrypstant nuo šį klausimą reglamentuojančių teisės aktų, gali suteikti įstatai vienam asmeniui ar keletui kartu veikiančių asmenų, tie įstatymai gali numatyti, kad tokia įstatų nuostata gali būti remiamasi prieš trečiąsias šalis su sąlyga, kad ji susijusi su bendraisiais įgaliojimais atstovauti; klausimas, ar tokia įstatų nuostata gali būti remiamasi prieš trečiąsias šalis, turi būti sprendžiamas vadovaujantis 3 straipsniu.III SKIRSNISBendrovės negaliojimas10 straipsnisVisose valstybėse narėse, kurių įstatymai nenumato prevencinės - administracinės ar teismo – priežiūros steigiant bendrovę, bendrovės steigimo dokumentai, įstatai ir bet kokie šių dokumentų pakeitimai yra rengiami ir tvirtinami laikantis reikiamos teisinės formos.11 straipsnisValstybių narių įstatymai numato, kad bendrovių negaliojimas pripažįstamas tiktai laikantis šių nuostatų:1) negaliojimas privalo būti paskelbtas teismo sprendimu;2) negaliojimas gali būti paskelbtas tik dėl šių priežasčių:a) nebuvo sudarytas steigimo dokumentas arba nebuvo laikomasi prevencinės priežiūros taisyklių ar būtinų teisinių formalumų;b) bendrovės veiklos sritys yra neteisėtos ar prieštarauja viešajai tvarkai;c) steigimo dokumente ar įstatuose nenurodomas bendrovės pavadinimas, atskirų asmenų pasirašytojo kapitalo dydis, viso pasirašytojo kapitalo dydis ar bendrovės veiklos sritys;d) nesilaikoma nacionalinės teisės aktų nuostatų dėl mažiausio apmokėto kapitalo dydžio;e) visų narių steigėjų neveiksnumas;f) pažeidžiant nacionalinės teisės aktus, kuriais turi vadovautis bendrovė, narių steigėjų yra mažiau nei du.Išskyrus pirmiau nurodytus bendrovės negaliojimo pagrindus, bendrovei netaikomi jokie neegzistavimo, absoliutaus negaliojimo, santykinio negaliojimo arba negaliojimo pagrindai.12 straipsnis1. Klausimas, ar teismo sprendimu dėl negaliojimo gali būti remiamasi prieš trečiąsias šalis, yra sprendžiamas vadovaujantis 3 straipsniu. Kai nacionalinės teisės aktai suteikia teisę trečiajai šaliai užginčyti sprendimą, ji gali tai padaryti tik per 6 mėnesius nuo teismo sprendimo viešo paskelbimo.2. Bendrovės negaliojimas, kaip ir jos likvidavimas, reiškia, kad jį savo veiklą baigia.3. Negaliojimas pats savaime neturi įtakos kokių nors bendrovės ar jos atžvilgiu prisiimtų įsipareigojimų galiojimui, nekeičiant bendrovės likvidavimo pasekmių.4. Kiekvienos valstybės narės įstatymai gali numatyti nuostatas dėl negaliojimo pasekmių santykiams tarp bendrovės narių.5. Akcijų turėtojams išlieka prievolė apmokėti jų sutartą pasirašyti, bet dar neapmokėtą kapitalą, jeigu to reikalauja įsipareigojimai kreditoriams.IV SKIRSNISBendrosios nuostatos13 straipsnisValstybės narės priima įstatymų ir kitų teisės aktų pakeitimus, kurie, įsigalioję per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Atskleidimo prievolė, numatyta 2 straipsnio 1 dalies f punkte, negalioja trisdešimt mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos naamloze vennootschappen, veikiančių pagal Nyderlandų teisę, atžvilgiu, išskyrus bendroves, nurodytas dabartinio Nyderlandų Komercinio Kodekso 42 straipsnio c punkte.Valstybės narės gali numatyti, kad nėra būtina iš karto atskleisti viso įstatų teksto su visais pakeitimais, padarytais nuo bendrovės steigimo tol, kol įstatai bus iš dalies pakeisti, arba iki 1970 m. gruodžio 31 d., žiūrint, kuri data yra ankstesnė.Valstybės narės užtikrina, kad Komisijai būtų pateikti šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstai.14 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1968 m. kovo 9 d.Tarybos varduPirmininkasM. Couve De Murville[1] OL 2, 1962 1 15, p. 36/62.[2] OL 96, 1966 5 28, p. 1519/66.[3] OL 194, 1964 11 27, p. 3248/64.--------------------------------------------------


title: 1999 m. kovo 29 d. Tarybos Direktyva 1999/22/EB dėl laukinių gyvūnų laikymo zoologijos soduose

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31999L0022

Oficialusis leidinys L 094 , 09/04/1999 p. 0024 - 0026

		Tarybos Direktyva 1999/22/EB1999 m. kovo 29 d.dėl laukinių gyvūnų laikymo zoologijos soduoseEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 130s straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [1],laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje nustatytos tvarkos [2],kadangi 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą [3] reikalaujama pateikti įrodymus, kad sudarytos reikiamos sąlygos daugybės rūšių gyviems egzemplioriams įkurdinti ir jais rūpintis, kol bus gautas leidimas importuoti juos į Bendriją; kadangi minėtas reglamentas draudžia komerciniais tikslais demonstruoti A priedo sąraše išvardytų floros ir faunos rūšių egzempliorius visuomenei, jei nėra suteikta speciali išimtis juos demonstruoti mokymo, mokslo tyrimų ar veisimo tikslams;kadangi 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyva 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos [4] ir 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos [5] draudžiama daugelį rūšių gaudyti, jas laikyti ir jomis prekiauti, tuo pat metu numatant išimtis dėl tokių konkrečių priežasčių, kaip mokslo tyrimai ir švietimas, populiacijos atkūrimas, reintrodukcija ir veisimas;kadangi, siekiant tinkamai įgyvendinti esamus ir būsimus Bendrijos teisės aktus dėl laukinės faunos apsaugos, norint užtikrinti, kad zoologijos sodai tinkamai atliktų savo svarbų vaidmenį saugant rūšis, šviečiant visuomenę ir (arba) vykdant mokslo tyrimus, būtina sudaryti bendrąją valstybių narių teisės aktų bazę, reglamentuojančią leidimų zoologijos sodams išdavimą ir tikrinimą, gyvūnų zoologijos soduose laikymą, personalo mokymą ir šių sodų lankytojų švietimą;kadangi būtina imtis veiksmų Bendrijos lygiu, kad zoologijos sodai visoje Bendrijoje prisidėtų prie biologinės įvairovės apsaugos pagal Bendrijos įsipareigojimą priimti priemones ex situ apsaugai pagal Biologinės įvairovės konvencijos 9 straipsnį;kadangi daugelis tokių organizacijų, kaip Europos zoologijos sodų ir akvariumų asociacija, sudarė gyvūnų priežiūros ir jų įkurdinimo zoologijos soduose rekomendacijas, kurios tam tikrais atvejais galėtų padėti kuriant ir nustatant nacionalinius standartus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas – apsaugoti laukinę fauną ir biologinę įvairovę valstybėms narėms priimant priemones dėl leidimų Bendrijos zoologijos sodams išdavimo ir tikrinimo, bei tokiu būdu stiprinti zoologijos sodų vaidmenį saugant biologinę įvairovę.2 straipsnisApibrėžimasŠioje direktyvoje "zoologijos sodas" yra visos vietos, kuriose laikomi ir visuomenei demonstruojami laukiniai gyvūnai 7 arba daugiau dienų metuose, išskyrus cirkus, naminių gyvūnėlių parduotuves ir tas įmones, kurias valstybės narės atleidžia nuo šios direktyvos reikalavimų, kadangi jos visuomenei nedemonstruoja daug gyvūnų ar rūšių ir ši išimtis nekelia pavojaus šios direktyvos tikslams.3 straipsnisZoologijos sodams taikomi reikalavimaiValstybės narės imasi 4, 5, 6 ir 7 straipsniuose numatytų priemonių siekdamos užtikrinti, kad visi zoologijos sodai įgyvendintų šias apsaugos priemones:- dalyvautų mokslo tyrimuose, kuriuose būtų prisidedama prie rūšių apsaugos, ir (arba) organizuotų mokymą atitinkamų įgūdžių apsaugos srityje klausimais, ir (arba) keistųsi informacija, susijusia su rūšių apsauga, ir (arba) tam tikrais atvejais užsiimtų rūšių veisimu nelaisvėje, jų populiacijų atkūrimu arba reintrodukcija į laukinę gamtą,- skatintų visuomenės mokymą ir švietimą biologinės įvairovės apsaugos srityje, visų pirma teiktų informaciją apie demonstruojamas rūšis ir jų natūralias buveines,- savo gyvūnus įkurdintų tokiomis sąlygomis, kurios atitiktų konkrečioms rūšims keliamus biologinius ir apsaugos reikalavimus ir, inter alia, įrengtų geresnius, rūšims pritaikytus aptvarus; ir vykdydamos išplėstą prevencinės ir gydomosios veterinarinės priežiūros bei mitybos programą, laikytųsi griežtų gyvulininkystės standartų,- neleistų gyvūnams pabėgti, kad būtų išvengta galimos ekologinės grėsmės vietinėms rūšims, ir neleistų atsirasti išoriniams kenkėjams bei parazitams,- atnaujintų įrašus apie zoologijos sodo kolekciją pagal užregistruotas rūšis.4 straipsnisLeidimų išdavimas ir tikrinimas1. Valstybės narės priima priemones dėl leidimų esamiems ir naujiems zoologijos sodams išdavimo bei tikrinimo, siekdamos užtikrinti, kad būtų vykdomi 3 straipsnio reikalavimai.2. Per ketverius metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo kiekvienas zoologijos sodas, o nauji zoologijos sodai – prieš juos atidarant lankytojams, turi gauti leidimą.3. Kiekviename leidime išdėstomos sąlygos, kuriomis užtikrinamas 3 straipsnio reikalavimų vykdymas. Vykdomas šių sąlygų laikymosi monitoringas, inter alia, organizuojant reguliarius patikrinimus ir imantis veiksmų, kurių reikia šiam laikymuisi užtikrinti.4. Prieš išduodant leidimą, atsisakant jį išduoti, pratęsiant jo galiojimo laiką arba iš esmės jį keičiant, valstybės narės kompetentingos institucijos atlieka patikrinimą, kurio metu nustatoma, ar laikomasi esamų arba siūlomų leidimo išdavimo sąlygų.5. Jei zoologijos sodas neturi pagal šią direktyvą išduoto leidimo arba jei jis nesilaiko jo išdavimo sąlygų:a) į tokį zoologijos sodą arba jo dalį kompetentinga institucija uždraudžia įleisti lankytojus; ir (arba)b) toks zoologijos sodas arba jo dalis įvykdo atitinkamus kompetentingos institucijos nustatytus reikalavimus, kad būtų laikomasi leidimo išdavimo sąlygų.Jei per kompetentingos institucijos nustatytą ne ilgesnį kaip dvejų metų laikotarpį minėti reikalavimai neįvykdomi, kompetentinga institucija atima arba pakeičia leidimą ir uždaro zoologijos sodą arba jo dalį.5 straipsnis4 straipsnyje išdėstyti leidimo išdavimo reikalavimai netaikomi, jei valstybė narė Komisijai gali įrodyti, kad taikant sistemos, taisyklių ar registravimo priemones buvo pasiektas šios direktyvos 1 straipsnyje nurodytas tikslas bei nuolatos vykdomi 3 straipsnyje išvardyti zoologijos sodams keliami reikalavimai. Tokioje sistemoje, inter alia, turėtų būti tikrinimą ir zoologijos sodų uždarymą reglamentuojančios bei 4 straipsnio 4 ir 5 dalis atitinkančios nuostatos.6 straipsnisZoologijos sodų uždarymasUždarant zoologijos sodą arba jo dalį, kompetentinga institucija užtikrina, kad su gyvūnais būtų elgiamasi arba jų atsisakoma valstybės narės nustatytomis tinkamomis, šį tikslą ir šią direktyvą atitinkančiomis sąlygomis.7 straipsnisKompetentingos institucijosValstybės narės paskiria kompetentingas institucijas šiai direktyvai įgyvendinti.8 straipsnisSankcijosValstybės narės nustato sankcijas, taikytinas už nacionalinių nuostatų, priimtų remiantis šia direktyva, pažeidimus. Šios sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.9 straipsnisĮgyvendinimas1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2002 m. balandžio 9 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma oficialiai jas skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtas pagrindines nacionalinės teisės nuostatas.10 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.11 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1999 m. kovo 29 d.Tarybos varduPirmininkasF. Müntefering[1] OL C 204, 1996 7 15, p. 63.[2] 1998 m. sausio 29 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 56, 1998 2 23, p. 34), 1998 m. liepos 20 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 364, 1998 11 25, p. 9), ir 1999 m. vasario 10 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL L 61, 1997 3 3, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2307/97 (OL L 325, 1997 11 27, p. 1).[4] OL L 103, 1979 4 25, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 97/49/EB (OL L 223, 1997 8 13, p. 9).[5] OL L 206, 1992 7 22, p. 7. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 97/62/EB (OL L 305, 1997 11 8, p. 42).--------------------------------------------------