title: 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/75/EB dėl ratinių žemės ar miškų ūkio traktorių konstrukcijų, saugančių apvirtimo atveju (statiniai bandymai) (Tekstas svarbus EEE)

text:
3.10.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 261/40

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/75/EB
   2009 m. liepos 13 d.
   dėl ratinių žemės ar miškų ūkio traktorių konstrukcijų, saugančių apvirtimo atveju (statiniai bandymai)
   (kodifikuota redakcija)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1979 m. birželio 25 d. Tarybos direktyva 79/622/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijomis, apsaugančiomis nuo apvirtimo (statinis bandymas), suderinimo (3) buvo keletą kartų iš esmės keičiama (4). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.

               (2)

               Direktyva 79/622/EEB – tai viena iš 1974 m. kovo 4 d. Tarybos direktyvoje 74/150/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ar miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimą, suderinimo, pakeistoje 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/37/EB dėl žemės ar miškų ūkio traktorių, jų priekabų ir keičiamos velkamosios įrangos, jų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų tipo patvirtinimo (5), numatytos EB tipo patvirtinimo sistemos atskirųjų direktyvų, nustatanti techninius dizaino ir konstrukcijos nuostatus žemės ar miškų ūkio traktorių konstrukcijų, saugančių apvirtimo atveju (statiniai bandymai), atžvilgiu. Šie techniniai nuostatai susiję su valstybių narių įstatymų derinimu, siekiant kiekvienam traktoriaus tipui taikyti EB tipo patvirtinimo tvarką, numatytą Direktyvoje 2003/37/EB. Todėl šiai direktyvai taikomos Direktyvoje 2003/37/EB išdėstytos nuostatos dėl žemės ar miškų ūkio traktorių, jų priekabų ir keičiamos velkamosios įrangos, jų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų.

               (3)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais X priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Ši direktyva taikoma traktoriams, apibrėžtiems Direktyvos 2003/37/EB 2 straipsnio j punkte, pasižymintiems tokiomis charakteristikomis:

               a)

               galinės ašies prošvaisa ne didesnė kaip 1 000 mm;

               b)

               mažiausias pastovus arba reguliuojamas vienos iš varomųjų ašių tarpvėžės plotis yra 1 150 mm arba didesnis;

               c)

               numatyta, kad gali būti pritvirtinamas daugtaškis sukabintuvas nuimamiems agregatams ir padargų sukabintuvas;

               d)

               masė yra 800 kg ar didesnė, atitinkanti nepakrauto traktoriaus masę, nurodytą Direktyvos 2003/37/EB I priedo 2.1.1 punkte, įskaitant konstrukciją, saugančią apvirtimo atveju, pritvirtintą pagal šios direktyvos nuostatas, ir didžiausių matmenų padangas, kurias yra rekomendavęs gamintojas.

         2 straipsnis
   1.   Kiekviena valstybė narė suteikia sudėtinės dalies tipo patvirtinimą kiekvienam konstrukcijos, saugančios apvirtimo atveju, ir jos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisų tipui, atitinkančiam konstrukcijos ir bandymų reikalavimus, nustatytus I–V prieduose.
   2.   EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusi valstybė narė imasi reikiamų priemonių patikrinti, jeigu tai būtina, ir, jeigu reikia, bendradarbiaudama su kitų valstybių narių kompetentingomis institucijomis, patikrinti, ar produkcijos pavyzdžiai atitinka patvirtintą tipą. Tokie patikrinimai atliekami tik rengiant atsitiktinius tikrinimus.
   3 straipsnis
   Valstybės narės kiekvienam konstrukcijos, saugančios apvirtimo atveju, ir jos tvirtinimo prie traktoriaus įtaiso tipui, kurį jos patvirtina pagal 2 straipsnio nuostatas, traktoriaus ar konstrukcijos, saugančios apvirtimo atveju, gamintojui arba gamintojo įgaliotam atstovui išduoda EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, atitinkantį VI priede pateiktą pavyzdį.
   Valstybės narės imasi visų tinkamų priemonių, kad nebūtų naudojami ženklai, galintys kelti painiavą tarp tokių konstrukcijų, kurioms pagal 2 straipsnio nuostatas suteiktas sudėtinės dalies tipo patvirtinimas, ir kitų įtaisų.
   4 straipsnis
   Valstybės narės negali uždrausti pateikti į rinką konstrukcijų, saugančių apvirtimo atveju, arba jų tvirtinimo prie traktoriaus įtaisų dėl priežasčių, susijusių su jų konstrukcija, jeigu konstrukcijos ir įtaisai turi EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą.
   Vis dėlto valstybė narė gali uždrausti pateikti į rinką konstrukcijas su EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu, kurios aiškiai neatitinka patvirtinto tipo reikalavimų.
   Tokia valstybė narė nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie priemones, kurių imtasi, ir nurodo priežastis, dėl kurių priimtas toks sprendimas.
   5 straipsnis
   Kiekvienos valstybės narės kompetentingos institucijos kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms per mėnesį nusiunčia EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikatų, kurių pavyzdys pateiktas VII priede, užpildytų kiekvienam konstrukcijos, saugančios apvirtimo atveju, tipui, kuriam valstybės narės suteikia patvirtinimą arba atsisako suteikti patvirtinimą, kopijas.
   6 straipsnis
   1.   Jeigu EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusi valstybė narė nustato, kad kai kurios konstrukcijos, saugančios apvirtimo atveju, ir jų tvirtinimo prie traktoriaus įtaisai, turintys tą patį EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, neatitinka tipo, kurį valstybė narė yra patvirtinusi, reikalavimų, ši valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad produkcijos pavyzdžiai atitiktų patvirtinto tipo reikalavimus.
   Šios valstybės narės kompetentingos institucijos kitos valstybės narės kompetentingoms institucijoms praneša apie priimtas priemones, kurių imtasi ir kurios, prireikus, jeigu pakartotinai ir šiurkščiai pažeidžiami nustatyti reikalavimai, gali apimti ir EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo paskelbimą netekusiu galios.
   Minėtos institucijos imasi tokių pačių priemonių, jeigu kitos valstybės narės kompetentingos institucijos joms praneša apie reikalavimų nesilaikymą.
   2.   Valstybių narių kompetentingos institucijos per vieną mėnesį viena kitai praneša apie visus EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimus, paskelbtus netekusiais galios, ir apie priežastis, dėl kurių tokios priemonės imtasi.
   7 straipsnis
   Kai remiantis nuostatomis, priimtomis įgyvendinant šią direktyvą, priimamas sprendimas atsisakyti išduoti EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą arba paskelbti šį tipo patvirtinimą netekusiu galios, arba uždrausti pateikimą į rinką arba naudojimą, nurodomos išsamios tokio sprendimo priežastys.
   Apie tokį sprendimą pranešama suinteresuotai šaliai, kuri kartu yra informuojama apie savo teisių gynimo priemones pagal valstybėse narėse galiojančius teisės aktus ir apie terminus, per kuriuos leidžiama pasinaudoti tokiomis savo teisių gynimo priemonėmis.
   8 straipsnis
   1.   Valstybės narės negali atsisakyti tam tikram traktorių tipui nei suteikti EB tipo patvirtinimą, nei išduoti Direktyvos 2003/37/EB 2 straipsnio u punkte nurodytą dokumentą, nei suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą dėl priežasčių, susijusių su konstrukcijomis, saugančiomis apvirtimo atveju, jeigu jos atitinka I–IX priedų reikalavimus.
   2.   Valstybės narės jokiam traktorių tipui negali išduoti Direktyvos 2003/37/EB 2 straipsnio u punkte nurodyto dokumento, jei tas tipas neatitinka šios direktyvos reikalavimų.
   Valstybės narės gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą bet kuriam traktorių tipui, jei jis neatitinka šios direktyvos reikalavimų.
   9 straipsnis
   Valstybės narės negali atsisakyti įregistruoti, nei uždrausti parduoti, pradėti pirmą kartą eksploatuoti arba naudoti traktorius dėl priežasčių, susijusių su konstrukcijomis, saugančiomis apvirtimo atveju, jeigu jos atitinka I–IX priedų reikalavimus.
   10 straipsnis
   Laikantis EB tipo patvirtinimo nuostatų kiekvienam 1 straipsnyje nurodytam traktoriui turi būti sumontuota konstrukcija, sauganti apvirtimo atveju, atitinkanti I–IV prieduose nustatytus reikalavimus.
   Tačiau prie 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/57/EB dėl ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijų, saugančių apvirtimo atveju (6) 1 straipsnyje apibrėžtų traktorių, pristatomų, kad jiems būtų suteiktas EB tipo patvirtinimas, gali būti pritvirtinta minėtos direktyvos I-IV prieduose nustatytus reikalavimus atitinkanti konstrukcija, sauganti apvirtimo atveju.
   11 straipsnis
   Pakeitimai, būtini siekiant I–IX priedų reikalavimus suderinti su technikos pažanga, priimami laikantis Direktyvos 2003/37/EB 20 straipsnio 3 dalyje nurodytos tvarkos.
   12 straipsnis
   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   13 straipsnis
   Direktyva 79/622/EEB su pakeitimais, padarytais aktais, nurodytais X priedo A dalyje, yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais X priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir aiškinamos pagal XI priede pateiktą atitikties lentelę.
   14 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Ji taikoma nuo 2010 m. sausio 1 d.
   15 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. liepos 13 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. ERLANDSSON

      (1)  OL C 211, 2008 8 19, p. 17.

      (2)  2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2009 m. birželio 22 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 179, 1979 7 17, p. 1.

      (4)  Žr. X priedo A dalį.

      (5)  OL L 171, 2003 7 9, p. 1.

      (6)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 1v.

      PRIEDŲ SĄRAŠAS

                     I PRIEDAS

               EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sąlygos

                     II PRIEDAS

               Saugos konstrukcijų ir jų tvirtinimo prie traktoriaus įtaisų stiprumo bandymų sąlygos

                     III PRIEDAS

               Bandymų atlikimo tvarka

                     IV PRIEDAS

               Paveikslai

                     V PRIEDAS

               Saugos konstrukcijos (saugi kabina arba rėmas) stiprumo bei jos tvirtinimo prie traktoriaus įtaisų stiprumo bandymų, susijusių su EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimu, ataskaitos pavyzdys (statiniai bandymai)

                     VI PRIEDAS

               Ženklinimas

                     VII PRIEDAS

               EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikato pavyzdys

                     VIII PRIEDAS

               EB tipo patvirtinimo sąlygos

                     IX PRIEDAS

               EB tipo patvirtinimo sertifikato, išduoto traktoriui, priedo dėl saugos konstrukcijų (saugi kabina arba rėmas), ir įtaisų, kuriais jos tvirtinamos prie traktoriaus, stiprumo pavyzdys (statiniai bandymai)

                     X PRIEDAS

                  A dalis: Panaikinama direktyva ir jos vėlesnių pakeitimų sąrašas
                  B dalis: Perkėlimo į nacionalinę teisę terminai

                     XI PRIEDAS

               Atitikties lentelė

         I PRIEDAS

            EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sąlygos

         1.   SĄVOKOS APIBRĖŽTIS

                     1.1.

                     Konstrukcija, sauganti apvirtimo atveju (saugi kabina arba saugus rėmas), toliau – saugos konstrukcija, – prie traktoriaus pritvirtinta konstrukcija, kurios pagrindinė paskirtis – pašalinti arba sumažinti pavojus vairuotojui, įprastai naudojamo traktoriaus apvirtimo atveju.

                     1.2.

                     1.1 punkte minimoms konstrukcijoms būdinga tai, jog atliekant II ir III prieduose numatytus bandymus šios konstrukcijos užtikrina, kad būtų išlaikyta pakankamo dydžio laisvoji erdvė vairuotojui apsaugoti.

               2.   BENDRIEJI REIKALAVIMAI

                     2.1.

                     Kiekviena saugos konstrukcija ir jos tvirtinimo prie traktoriaus įtaisas turi būti suprojektuoti ir sukonstruoti taip, kad būtų įgyvendinta 1 punkte nustatyta pagrindinė paskirtis.

                     2.2.

                     Ši sąlyga yra įvykdyta, jeigu laikomasi II ir III prieduose nustatytų reikalavimų.

               3.   PARAIŠKA EB SUDĖTINĖS DALIES TIPUI PATVIRTINTI

                     3.1.

                     Paraišką, kad saugos konstrukcijoms ir jų tvirtinimo prie traktoriaus įtaisams dėl jų stiprumo būtų suteiktas EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimas, pateikia traktoriaus ar saugos konstrukcijos gamintojas arba jų įgaliotieji atstovai.

                     3.2.

                     Kartu pateikiama po tris toliau išvardytų dokumentų egzempliorius ir šie aprašai:

                                 —

                                 brėžinys, nubraižytas pagal jame nurodytą mastelį, arba brėžinys, kuriame nurodomi pagrindiniai saugos konstrukcijos matmenys. Šiame brėžinyje, visų pirma, būtina pateikti saugos konstrukcijos tvirtinimo sudėtinių dalių detales,

                                 —

                                 fotografijos, kuriose pateiktas šoninis ir galinis montavimo detalių vaizdas,

                                 —

                                 trumpas saugos konstrukcijos aprašas, įskaitant konstrukcijos tipą, tvirtinimo prie traktoriaus sistemas ir, jeigu reikia, plakiravimo detales, prieigą ir evakuacijos priemones, vidaus apmušalus, apsaugos priemones, kad apvirtęs traktorius toliau nesiverstų, bei išsamią informaciją apie šildymo ir vėdinimo sistemą,

                                 —

                                 konstrukcijos sudėtinių dalių medžiagų, įskaitant saugos konstrukcijos tvirtinimo apkabas ir varžtus (žr. V priedą), aprašas.

                     3.3.

                     Traktorius, atitinkantis reprezentacinį traktoriaus, kuriam turi būti patvirtinta saugos konstrukcija, tipą, pristatomas į techninį centrą, atliekantį sudėtinės dalies tipo patvirtinimo bandymus. Šiame traktoriuje turi būti sumontuota saugos konstrukcija.

                     3.4.

                     EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo turėtojas gali prašyti, kad šis tipo patvirtinimas būtų taikomas ir kitiems traktorių tipams. Pirminį EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusios kompetentingos institucijos leidžia taikyti šį patvirtinimą kitam (-iems) traktoriaus tipui (-ams), jeigu patvirtinta saugos konstrukcija ir traktoriaus tipas (-ai), kuriam (-iems) prašoma pradėti taikyti EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą, atitinka šias sąlygas:

                                 —

                                 traktoriaus masė be balasto, kaip apibrėžta II priedo 1.3 punkte, už pamatinę masę, naudojamą atliekant bandymą, viršija ne daugiau kaip 5 %,

                                 —

                                 tvirtinimo būdas ir traktoriaus sudėtinės dalys, prie kurių pritvirtinta konstrukcija, yra tapatūs,

                                 —

                                 bet kokie komponentai, pavyzdžiui, purvasaugiai ir variklio gaubtas, kuriuos galima naudoti kaip atramas saugos konstrukcijai, yra tapatūs,

                                 —

                                 sėdynės nustatyti matmenys ir vieta saugos konstrukcijoje bei saugos konstrukcijos ir traktoriaus santykinės padėtys yra tokios, kad laisvoji erdvė visų bandymų metu liktų deformuotoje saugos konstrukcijoje.

               4.   ŽENKLINIMAS

                     4.1.

                     Kiekviena saugos konstrukcija, atitinkanti patvirtinto tipo reikalavimus, ženklinama šiais ženklais:

                                 4.1.1.

                                 prekės ženklu arba pavadinimu,

                                 4.1.2.

                                 sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu, atitinkančiu VI priede nustatytą pavyzdį,

                                 4.1.3.

                                 saugos konstrukcijos serijiniu numeriu,

                                 4.1.4.

                                 traktoriaus (-ių), kuriam (-iems) skirta saugos konstrukcija, modeliu ir tipu (-ais).

                     4.2.

                     Visi šie duomenys turi būti pateikti mažoje plokštelėje.

                     4.3.

                     Šie ženklai turi būti matomi, įskaitomi ir neištrinami.

         II PRIEDAS

            Saugos konstrukcijų ir jų tvirtinimo prie traktoriaus įtaisų stiprumo bandymų sąlygos

         1.   BENDRIEJI REIKALAVIMAI
         1.1.   Bandymų tikslas
         Bandymai, kuriuos atliekant naudojami specialūs stendai, skirti imituoti apkrovoms, veikiančioms saugos konstrukciją traktoriaus apvirtimo atveju. Šie III priede aprašyti bandymai turi suteikti galimybę patikrinti saugos konstrukcijos ir jos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisų stiprumą bei visas bandymo apkrovą perduodančias traktoriaus dalis.
         1.2.   Pasirengimas bandymams
         1.2.1.   Saugos konstrukcija turi atitikti serijinio gaminio specifikacijas. Ji gamintojo nurodytu būdu turi būti pritvirtinta prie vieno iš traktorių, kuriam ši saugos konstrukcija yra skirta. Siekiant atlikti bandymą, nebūtina pristatyti visą traktorių; tačiau saugos konstrukcija ir traktoriaus dalys, prie kurių ji yra pritvirtinta, turi sudaryti veikiantį įrenginį (toliau – junginys).
         1.2.2.   Junginys turi būti pritvirtintas prie atraminės plokštės taip, kad atraminę plokštę ir junginio dalių, kai jas veikia apkrova, išlinkis saugos konstrukcijos atžvilgiu būtų nedidelis. Dėl junginio pritvirtinimo prie atraminės plokštės būdo neturi pasikeisti junginio stiprumas.
         1.2.3.   Junginys turi remtis ir būti pritvirtintas arba pakeistas taip, kad visa bandymo energija veiktų saugos konstrukciją ir saugos konstrukcijos įtaisus, kuriais ji yra pritvirtinta prie traktoriaus standžiųjų sudėtinių dalių.
         1.2.3.1.   Siekiant laikytis 1.2.3 punkto reikalavimų, atlikus pakeitimus traktoriaus važiuoklės pakabos sistema turi būti užblokuota norint užtikrinti, kad ji neabsorbuotų jokios bandymo energijos.
         1.2.4.   Bandymams atlikti naudojamame traktoriuje turi būti sumontuotos visos serijinės gamybos traktoriaus konstrukcijos sudėtinės dalys, galinčios turėti įtakos saugos konstrukcijos stiprumui arba galinčios būti reikalingos stiprumo bandymui atlikti.
         Sudėtines dalis, laisvoje erdvėje galinčias sukelti pavojų, taip pat privalu sumontuoti, kad jas būtų galima ištirti ir nustatyti, ar jos atitinka 4 punkto reikalavimus.
         Atliekant bandymą išimamos visos sudėtinės dalys, kurias vairuotojas pats galėtų išimti. Jei naudojant traktorių įmanoma laikyti duris ir langus atidarytus arba juos išimti, atliekant bandymą jie turi būti atidaryti arba išimti, kad nepadidintų saugos konstrukcijos stiprumo. Jei toje padėtyje traktoriui apvirtus jie kelia pavojų vairuotojui, tai turi būti nurodyta bandymų ataskaitoje.
         1.3.   Traktoriaus masė
         Formulėse (žr. III priedą) energijoms ir gniuždymo jėgai apskaičiuoti taikoma etaloninė masė mt – tai bent Direktyvos 2003/37/EB I priedo 2.1.1 punkte apibrėžta masė (t. y., be pasirenkamų priedų, tačiau su aušinimo skysčiu, tepalais, degalais, įrankiais ir vairuotoju), prie kurios pridedama saugos konstrukcijos masė ir atimami 75 kg.
         Į šią masę neįskaičiuojami papildomi priekiniai arba galiniai traktoriaus balastiniai svarmenys, padangų balastas, pakabinami padargai, pakabinama įranga ir bet kokios specialios paskirties sudėtinės dalys.
         2.   APARATŪRA IR ĮRANGA
         2.1.   Horizontalios apkrovos bandymai (šoninis ir išilginis)
         2.1.1.   Medžiagos, įranga ir tvirtinimo įtaisai – tai reikiamos priemonės, užtikrinančios, kad junginys būtų patikimai pritvirtintas prie atraminės plokštės, neatsižvelgiant į tai, ar traktorius atliekant bandymą yra su padangomis.
         2.1.2.   Saugos konstrukcija naudojant standžiąją siją yra veikiama horizontalios krypties jėga taip, kaip parodyta IV priedo 1 ir 2 paveiksluose.
         2.1.2.1.   Standžiosios sijos profilis yra 150 mm.
         2.1.2.2.   Turi būti numatytos nuostatos, kad apkrovą būtų galima tolygiai vertikaliai paskirstyti apkrovos jėgos veikimo kryptimi ir išilgai sijos, kurios ilgis yra 50 kartotinis nuo 250 mm iki 700 mm intervale.
         2.1.2.3.   Sijos briaunos, kurios remiasi į saugos konstrukciją, apvalinamos ne didesniu kaip 50 mm spinduliu.
         2.1.2.4.   Norint užtikrinti, kad apkrovos įtaisas saugos konstrukciją verstų suktis arba slinkti tik apkrovos veikimo kryptimi, turi būti naudojamos universaliosios lankstos arba lygiaverčiai įtaisai.
         2.1.2.5.   Jeigu veikiamas apkrova saugos konstrukcijos horizontalus ilgis statmenai į apkrovos veikimo kryptį nesudaro tiesios linijos, apkrovos plotas išdėstomas taip, kad apkrova būtų paskirstyta per visą šį ilgį.
         2.1.3.   Įrenginiai matuoti, jeigu tokį matavimą galima techniškai atlikti, energijai, kurią absorbuoja saugos konstrukcija ir standžiosios traktoriaus dalys, prie kurių ji yra pritvirtinta, pavyzdžiui, matuojant apkrovą, veikiančią išilgai jos taikymo krypties ir atitinkančią deformaciją, susijusią su traktoriaus važiuoklės tašku.
         2.1.4.   Priemonės, reikalingos įrodyti, kad atliekant bandymą į laisvąją erdvę nepateko jokia saugos konstrukcijos dalis. Galima naudoti IV priedo 6a, 6b ir 6c paveiksluose pateiktą priemonę.
         2.2.   (Galinės ir priekinės dalių) gniuždymo bandymai
         2.2.1.   Medžiagos, įranga ir tvirtinimo įtaisai – tai tinkamos priemonės, užtikrinančios, kad traktorius yra patikimai pritvirtintas prie atraminės plokštės, neatsižvelgiant į tai, ar traktorius atliekant bandymą yra su padangomis.
         2.2.2.   Priemonės, kuriomis saugos konstrukcija, kaip parodyta IV priedo 3 paveiksle, įskaitant 250 mm pločio standžiąją siją, veikia vertikalios krypties jėga.
         2.2.3.   Įranga, naudojama visuminei vertikaliai jėgai išmatuoti.
         2.2.4.   Priemonės, kurių reikia norint įrodyti, kad atliekant bandymą į laisvąją erdvę nepateko jokia saugos konstrukcijos dalis. Galima naudoti IV priedo 6a, 6b ir 6c paveiksluose pateiktą priemonę.
         2.3.   Matavimų paklaidos
         2.3.1.   Matmenys: ± 3 mm.
         2.3.2.   Deformacija: ± 3 mm.
         2.3.3.   Traktoriaus masė: ± 20 kg.
         2.3.4.   Apkrovos ir jėgos: ± 2 %.
         2.3.5.   Apkrovos kryptis: nuokrypis nuo horizontalios ir vertikalios krypčių, nurodytas III priede:

                     —

                     bandymo pradžioje, kai apkrova lygi nuliui: ± 2°,

                     —

                     atliekant bandymą, kai veikia apkrova: 10° virš ir 20° žemiau horizontalės. Šie nuokrypiai turi būti kuo mažesni.

               3.   BANDYMAI
         3.1.   Bendrieji reikalavimai
         3.1.1.   Bandymų atlikimo seka
         3.1.1.1.   Bandymai atliekami šia seka:

                     3.1.1.1.1.

                     Išilginė apkrova (žr. III priedo 1.2 punktą):
                     Traktoriai, kurių bent 50 % masės, kaip apibrėžta 1.3 punkte, tenka galiniams ratams, išilgine apkrova yra veikiami iš galo (1 atvejis). Kiti traktoriai išilgine apkrova yra veikiami iš priekio (2 atvejis).

                     3.1.1.1.2.

                     Pirmas gniuždymo bandymas:
                     pirmas gniuždymo bandymas atliekamas su tuo pačiu saugos konstrukcijos galu, kuris yra veikiamas išilgine apkrova, t. y.:

                                 —

                                 saugos konstrukcijos gale, kai kalbama apie 1 atvejį (žr. III priedo 1.5 punktą), arba

                                 —

                                 saugos konstrukcijos priekyje, kai kalbama apie 2 atvejį (žr. III priedo 1.6 punktą).

                     3.1.1.1.3.

                     Šoninė apkrova (žr. III priedo 1.3 punktą).

                     3.1.1.1.4.

                     Antras gniuždymo bandymas:
                     antras gniuždymo bandymas atliekamas su kitu saugos konstrukcijos galu nei tas, kuris buvo veikiamas išilgine apkrova, t. y.:

                                 —

                                 saugos konstrukcijos priekyje, kai kalbama apie 1 atvejį (žr. III priedo 1.6 punktą), arba

                                 —

                                 saugos konstrukcijos gale, kai kalbama apie 2 atvejį (žr. III priedo 1.5 punktą).

                     3.1.1.1.5.

                     Antrą kartą taikoma išilginė apkrova (žr. III priedo 1.7 punktą):
                     išilgine apkrova antrą kartą veikiami tie traktoriai, kuriuose sumontuota saugos konstrukcija, kurią, jeigu tam tikra kryptimi veikiant išilginei apkrovai (žr. 3.1.1.1.1. punktą) saugos konstrukcija nepalinksta, būtų galima palenkti.

               3.1.1.2.   Jeigu atliekant bandymą kuri nors įrangos tvirtinimo dalis pasislenka ar sulūžta, bandymą reikia pradėti iš naujo.
         3.1.1.3.   Atliekant bandymus negalima remontuoti ar reguliuoti nei traktoriaus, nei saugos konstrukcijos.
         3.1.2.   Ratų tarpvėžės plotis
         Ratai turi būti nuimti arba turi būti nustatytas jų tarpvėžės plotis, užtikrinantis, kad atliekant bandymus saugos konstrukcija nebus veikiama.
         3.1.3.   Pavojaus nesukeliančių sudėtinių dalių pašalinimas
         Visos traktoriaus ir saugos konstrukcijos sudėtinės dalys, kurios, kaip vientisi įtaisai, yra skirtos vairuotojui apsaugoti, įskaitant apsaugą nuo atmosferos poveikio, pristatomos sumontuoti traktoriuje, kad jas būtų galima patikrinti.
         Išbandomoje saugos konstrukcijoje nėra būtina sumontuoti iš nedūžtamojo stiklo ar panašios medžiagos pagamintų priekinio, šoninio arba galinio langų, bet kokių nuimamų skydelių, įtaisų ir priedų, kurie neturi įtakos konstrukcijos stiprumui ir kurie traktoriui apvirtus negali sukelti pavojaus.
         3.1.4.   Matavimo įtaisai
         Saugos konstrukcijoje sumontuojami būtini įtaisai, reikalingi užregistruoti duomenis, pagal kuriuos nubrėžiamas jėgos ir deformacijos grafikas (žr. IV priedo 4 paveikslą). Visuminė ir liekamoji saugos konstrukcijos deformacija išmatuojama ir užregistruojama kiekvienoje bandymo stadijoje (žr. IV priedo 5 paveikslą).
         3.1.5.   Apkrovos veikimo kryptis
         Jeigu sėdynė sumontuota ne vidurinėje traktoriaus plokštumoje ir (arba) jeigu saugos konstrukcijos stiprumas nesimetrinis, šonine apkrova veikiama iš tos pusės, iš kurios atliekant bandymus labiausiai tikėtina, kad bus pažeista vairuotojo laisvoji erdvė (taip pat žr. III priedo 1.3 punktą).
         4.   PRIĖMIMO SĄLYGOS
         4.1.   Saugos konstrukcija, pristatyta, kad jai būtų suteiktas EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimas, laikoma atitinkančia stiprumo reikalavimus, jeigu atlikus bandymus ji atitinka šias sąlygas:

                     4.1.1.

                     Į jokią III priedo 3.2 punkte aprašytos laisvosios erdvės dalį nepatenka jokia saugos konstrukcijos dalis arba, atliekant III priedo 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 ir, jeigu reikia, 1.7 punktuose aprašytus bandymus, nė viena šios erdvės dalis neatsiduria už saugos konstrukcijos apsaugos ribų.
                     Jeigu buvo atliktas perkrovos bandymas, tuo momentu, kuriuo absorbuojamas nurodytas energijos kiekis, jėga turi būti didesnė nei 0,8 Fmax didžiausios pagrindiniam bandymui ir perkrovos bandymui atlikti panaudotos jėgos (žr. IV priedo 4b ir 4c paveikslus).

                     4.1.2.

                     Atliekant bandymus saugos konstrukcija neturi deformuoti sėdynės.

                     4.1.3.

                     Tuo momentu, kai pasiekiamas kiekvieno nurodyto horizontaliosios apkrovos bandymo energijos lygis, jėga turi būti didesnė nei 0,8 Fmax.

               4.2.   Be to, saugos konstrukcijoje neturi būti jokios detalės, keliančios ypatingą pavojų vairuotojui, pvz., nepakankamas kamšalas kabinos lubose ar kitoje vietoje, į kurią vairuotojas gali atsitrenkti galva.
         5.   BANDYMŲ ATASKAITA
         5.1.   Bandymų ataskaita pridedama prie VII priede nurodyto EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikato. Ataskaita parengiama pagal V priede nurodytą pavyzdį. Į ataskaitą įtraukiama:

                     5.1.1.

                     bendras saugos konstrukcijos pavidalo ir jos struktūros aprašas (žr. V priedą, kuriame nurodyti privalomi pateikti matmenys), įskaitant nuostatas dėl įprastos prieigos ir avarinio išėjimo; šildymo ir ventiliacijos sistemų ir kitų priedėlių, jeigu šie yra sumontuoti ir jeigu gali daryti įtaką laisvajai erdvei arba sukelti pavojų;

                     5.1.2.

                     kiekvieno specialaus įrenginio, visų pirma, skirto apsaugoti traktorių, kad apvirtęs jis nesiverstų keletą kartų, detalės;

                     5.1.3.

                     trumpas kabinos visos vidinės apdailos aprašas;

                     5.1.4.

                     pranešimas apie priekinio lango stiklo tipą bei kitus sumontuotus stiklus ir apie bet kokį EB sudėtinės dalies tipo arba kitokio patvirtinimo ženklą.

               5.2.   Jeigu EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimas taikomas ir kitiems traktorių tipams, į ataskaitą turi būti įtraukta tiksli nuoroda į pirminio EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ataskaitą bei tikslūs nurodymai dėl I priedo 3.4 punkte nustatytų sąlygų.
         5.3.   Ataskaitoje turi būti aiškiai nurodytas atliekant bandymus naudotas traktoriaus tipas (modelis, tipas ir komercinis aprašas ir t. t.) ir tipai, kuriems yra skirta saugos konstrukcija.
         6.   SIMBOLIAI

                     mt

                     =

                     etaloninė traktoriaus masė (kg), apibrėžta 1.3 punkte.

                     D

                     =

                     konstrukcijos deformacija (mm) apkrovos poveikio taške ir poveikio kryptimi.

                     D’

                     =

                     konstrukcijos deformacija (mm), atitinkanti būtinąją apskaičiuotą energiją.

                     F

                     =

                     statinės apkrovos jėga (N) (niutonais).

                     Fmax

                     =

                     didžiausia statinės apkrovos jėga, naudojama apkrovos bandyme (N), išskyrus perkrovos bandymą.

                     F’

                     =

                     jėga, atitinkanti būtinąją apskaičiuotą energiją.

                     F-D

                     =

                     jėgos-deformacijos kreivė.

                     Eis

                     =

                     energijos išeiga, kuri turi būti absorbuota veikiant šoninei apkrovai (J) (džauliais).

                     Eil 1

                     =

                     energijos išeiga, kuri turi būti absorbuota veikiant išilginei apkrovai (J).

                     Eil 2

                     =

                     energijos išeiga, kuri turi būti absorbuota veikiant antrajai išilginei apkrovai (J).

                     Fr

                     =

                     jėga, kuria atliekant gniuždymo bandymą yra veikiama saugos konstrukcijos galinė dalis (N).

                     Ff

                     =

                     jėga, kuria atliekant gniuždymo bandymą veikiama saugos konstrukcijos priekinė dalis (N).

         III PRIEDAS

            BANDYMŲ ATLIKIMO TVARKA

         1.   HORIZONTALIOS APKROVOS IR GNIUŽDYMO BANDYMAI
         1.1.   Horizontalios apkrovos bandymų bendrosios nuostatos
         1.1.1.   Saugos konstrukciją veikianti apkrova perduodama standžiąja sija, atitinkančia II priedo 2.1.2 punkte išdėstytus reikalavimus, kuri apkrovos veikimo krypčiai yra statmena; prie sijos gali būti primontuotos priemonės, neleidžiančios jai pasislinkti į šalį. Veikiant apkrovai standžiosios deformacijos greitis neturi būti didesnis kaip 5 mm/s. Veikiant apkrovai, kad būtų užtikrintas tikslumas, Jėga (F) ir Deformacija (D) vienu metu registruojamos tada, kai deformacijos prieaugis yra 15 mm arba mažesnis. Apkrovai pradėjus veikti ji neturi būti mažinama tol, kol bandymas nebaigiamas; tačiau leidžiama apkrovos didinimą nutraukti, jeigu reikia, pvz., užregistruoti matavimų rezultatus.
         1.1.2.   Jeigu apkrovos veikiamas konstrukcinis elementas yra išlenkto pavidalo, turi būti laikomasi II priedo 2.1.2.5 punkte numatytų specifikacijų. Šį elementą veikianti apkrova turi atitikti pirmiau minėto 1.1.1 punkto ir II priedo 2.1.2 punktų reikalavimus.
         1.1.3.   Jeigu apkrovos veikimo taške nėra konstrukcinio skersinio, atliekant bandymą galima naudoti pakeičiamąją bandymo siją, nesustiprinančią saugos konstrukcijos.
         1.1.4.   Baigus kiekvieną apkrovos bandymą ir nustojus konstrukciją veikti apkrova, saugos konstrukcija patikrinama vizualiai. Jeigu veikiant apkrovai atsiranda įtrūkių ar plyšių, prieš pradedant taikyti kitą apkrovą laikantis II priedo 3.1.1.1 punkte nustatytos sekos atliekamas toliau išdėstytame 1.4 punkte nurodytas perkrovos bandymas.
         1.2.   Išilginė apkrova (žr. IV priedo 2 paveikslą)
         Apkrova turi būti horizontali, lygiagreti traktoriaus vertikaliai vidurinei plokštumai.
         Jei bent 50 % traktoriaus masės pagal II priedo 1.3 punkto apibrėžimą tenka galiniams ratams, išilgine galine ir šonine apkrovomis veikiamos skirtingos saugos konstrukcijos vidurinės išilginės plokštumos pusės. Jei bent 50 % traktoriaus masės tenka priekiniams ratams, išilgine priekine ir šonine apkrovomis veikiamos tos pačios saugos konstrukcijos vidurinės išilginės plokštumos pusės.
         Apkrova yra veikiamas viršutinis skersinis saugos konstrukcijos elementas (t. y. ta dalis, kuri traktoriui apvirtus pirmiausia atsitrenktų į žemę).
         Apkrova veikiama taške, kuris yra nutolęs link saugos konstrukcijos centro 1/6 jos viršaus pločio atstumu nuo jos viršaus šoninio kampo. Saugos konstrukcijos plotis – tai atstumas tarp dviejų lygiagrečių su traktoriaus vidurine vertikalia plokštuma linijų, einančių per saugos konstrukcijos šoninius taškus horizontalioje plokštumoje, kertančioje saugos konstrukcijos viršutinį skersinį.
         Sijos ilgis turi būti ne mažesnis už trečdalį saugos konstrukcijos pločio (pločio sąvoka aprašyta pirmiau) ir ne didesnis už mažiausią ilgį daugiau kaip 49 mm.
         Išilgine apkrova veikiama iš galo arba iš priekio, kaip aprašyta II priedo 3.1.1.1 punkte.
         Bandymas nutraukiamas, jei:

                     a)

                     saugos konstrukcijos absorbuota deformacijos energija yra lygi būtinajai energijos išeigai Eil 1 arba ją viršija (čia: Eil 1 = 1,4 mt);

                     b)

                     saugos konstrukcija atsiduria laisvojoje erdvėje arba ši erdvė lieka neapsaugota.

               1.3.   Šoninė apkrova (žr. IV priedo 1 paveikslą)
         Saugos konstrukcija yra veikiama apkrovos horizontalia kryptimi, į traktoriaus vertikalią vidurinę plokštumą 90° kampu. Apkrovos veikiamas saugos konstrukcijos viršutinis taškas, esantis per 300 mm prieš sėdynės atskaitos tašką, nustatytą sėdynę pastačius į galinę padėtį (žr. 2.3.1 punktą). Jeigu saugos konstrukcijos šone yra kokia nors iškyša, kuri traktoriui apvirtus pirmiausia atsitrenktų į žemę, apkrova turi būti veikiamas šis taškas. Jei traktorius yra su keičiamos padėties vairuotojo vieta, apkrova turi veikti viršutinį saugos konstrukcijos kraštą, per vidurį tarp dviejų sėdynės atskaitos taškų.
         Sijos ilgis turi būti toks, kad ją būtų galima naudoti, tačiau ne ilgesnė kaip 700 mm.
         Bandymas nutraukiamas, jeigu:

                     a)

                     saugos konstrukcijos absorbuota deformacijos energija yra lygi būtinajai energijos išeigai Eis arba ją viršija (čia: Eis = 1,75 mt);

                     b)

                     saugos konstrukcija atsiduria laisvojoje erdvėje arba ši erdvė lieka neapsaugota.

               1.4.   Perkrovos bandymas (žr. IV priedo 4a, 4b ir 4c paveikslus)
         1.4.1.   Perkrovos bandymas turi būti atliekamas, jei per paskutinius 5 % pasiektos deformacijos jėga sumažėja daugiau kaip 3 %, o reikalingą energiją sugeria konstrukcija (žr. 4b paveikslą).
         1.4.2.   Perkrovos bandymas daromas palaipsniui didinant horizontalią apkrovą dydžiais po 5 % pradinės būtinosios energijos vertės iki ne daugiau kaip 20 % padidintos energijos dydžio (žr. 4c paveikslą).
         1.4.2.1.   Perkrovos bandymas laikomas išlaikytu, jei būtinąją energiją padidinus 5 %, 10 % arba 15 % kiekvieną kartą jėga sumažėja mažiau kaip 3 % padidinus 5 % ir lieka didesnė kaip 0,8 Fmax.
         1.4.2.2.   Perkrovos bandymas laikomas išlaikytu, jei konstrukcijai absorbavus 20 % padidintą energiją jėga yra didesnė kaip 0,8 Fmax.
         1.4.2.3.   Atliekant perkrovos bandymą leidžiama, kad dėl tampriosios deformacijos atsirastų papildomų įtrūkių arba plyšių ir (arba) kad saugos konstrukcijos detalės patektų į laisvąją erdvę arba kad laisvoji erdvė nebūtų apsaugota. Tačiau nustojus veikti apkrovai konstrukcijos detalių neturi likti laisvojoje erdvėje, kuri liktų visiškai apsaugota.
         1.5.   Galinės dalies gniuždymas
         Sija uždedama skersai ant saugos konstrukcijos struktūros galo aukščiausios dalies, o gniuždymo jėgų atstojamasis vektorius turi būti vertikalioje išilginėje atskaitos plokštumoje. Naudojama jėga Fr = 20 mt.
         Jeigu saugos konstrukcijos stogo galinė dalis neišlaiko visos gniuždymo jėgos, ši stogo dalis turi būti veikiama jėga tol, kol stogas deformuodamasis susilygina su plokštuma, saugos konstrukcijos viršutinę dalį jungiančią su traktoriaus galo dalimi, galinčia išlaikyti traktoriaus masę, kai jis apvirsta. Tada jėgos poveikis nutraukiamas ir traktorius arba apkrovos jėga nukreipiami taip, kad sija atsidurtų virš to saugos konstrukcijos taško, kuriuo remtųsi visiškai apvirtęs traktorius. Tada naudojamas jėgos Fr poveikis.
         Kai pasibaigia vizualiai matoma saugos konstrukcijos deformacija, jėgos Fr poveikis naudojamas mažiausiai penkias sekundes.
         Bandymas nutraukiamas, jeigu konstrukcija atsiduria laisvojoje erdvėje arba ši erdvė lieka neapsaugota.
         1.6.   Priekinės dalies gniuždymas
         Sija uždedama skersai ant saugos konstrukcijos struktūros priekio aukščiausios dalies, o gniuždymo jėgų atstojamasis vektorius turi būti vertikalioje išilginėje atskaitos plokštumoje. Naudojama jėga Ff = 20 mt.
         Jeigu saugos konstrukcijos stogo priekinė dalis neišlaiko visos gniuždymo jėgos, ši stogo dalis turi būti veikiama jėga tol, kol stogas deformuodamasis susilygina su plokštuma, saugos konstrukcijos viršutinę dalį jungiančią su traktoriaus priekio dalimi, galinčia išlaikyti traktoriaus masę, kai jis apvirsta. Tada jėgos poveikis nutraukiamas ir traktorius arba apkrovos jėga nukreipiami taip, kad sija atsidurtų virš to saugos konstrukcijos taško, kuriuo remtųsi visiškai apvirtęs traktorius. Tada naudojamas jėgos Ff poveikis.
         Kai pasibaigia vizualiai matoma saugos konstrukcijos deformacija, jėgos Ff poveikis naudojamas mažiausiai penkias sekundes.
         Bandymas nutraukiamas, jeigu konstrukcija atsiduria laisvojoje erdvėje arba ši erdvė lieka neapsaugota.
         1.7.   Antra išilginė apkrova
         Veikiama horizontalia apkrova, lygiagrečia traktoriaus vertikaliai vidurinei plokštumai.
         Antra išilgine apkrova veikiama iš traktoriaus galo arba priekio, kaip apibrėžta II priedo 3.1.1.1 punkte.
         Išilginės apkrovos veikimo kryptis yra priešinga ir tolimiausiame taške negu nurodyta kalbant apie išilginę apkrovą 1.2 punkte.
         Apkrova veikiamas saugos konstrukcijos viršutinis skersinis elementas (t. y. ta dalis, kuri, traktoriui apvirtus, pirmiausia paliestų žemę).
         Apkrova veiktinas taškas nustatomas nuo saugos konstrukcijos viršaus šoninio kampo į šios konstrukcijos vidų atidėjus 1/6 saugos konstrukcijos viršaus ilgio atkarpą. Saugos konstrukcijos plotis – tai atstumas tarp dviejų traktoriaus vidurinei vertikaliai plokštumai lygiagrečių linijų, einančių per saugos konstrukcijos šoninius taškus horizontalioje plokštumoje, kertančioje saugos konstrukcijos viršutinį skersinį.
         Sijos ilgis negali būti mažesnis už saugos konstrukcijos 1/3 pločio (plotis aprašytas pirmiau) ir už šį minimumą negali būti didesnis daugiau kaip 49 mm.
         Bandymas nutraukiamas, jeigu:

                     a)

                     saugos konstrukcijos absorbuota deformacijos energija yra lygi būtinajai energijos išeigai Eil 2 arba ją viršija (čia: Eil 2 = 0,35 mt);

                     b)

                     saugos konstrukcija atsiduria laisvojoje erdvėje arba ši erdvė lieka neapsaugota.

               2.   LAISVOJI ERDVĖ
         2.1.   Laisvoji erdvė parodyta IV priedo 6 paveiksle. Ji apibrėžta atsižvelgiant į vertikalią atskaitos plokštumą (traktoriuje ji paprastai yra išilginė), kertančią 2.3 punkte aprašytą sėdynės atskaitos tašką ir vairaračio vidurį. Laikoma, kad atskaitos plokštuma, kai veikia apkrova, su sėdyne ir vairaračiu slenka horizontalia kryptimi, tačiau lieka statmena traktoriaus grindims arba saugos konstrukcijai, jeigu pastaroji pritvirtinta lanksčiai.
         Jeigu vairaratį galima reguliuoti, jo padėtis turi atitikti tokią, kurioje būna vairaratis, kai vairuojama sėdint įprastai.
         2.2.   Laisvosios erdvės ribos yra šios:
         2.2.1.   iš abiejų atskaitos plokštumos pusių 250 mm vertikalios plokštumos, į viršų nuo sėdynės atskaitos taško nusitęsiančios 300 mm;
         2.2.2.   lygiagrečios plokštumos, kurios nuo 2.2.1 punkte nurodytos plokštumos viršutinio krašto, virš sėdynės atskaitos taško kylančios ne aukščiau kaip 900 mm ir pakrypusios taip, kad šoninės plokštumos, esančios tame krašte, iš kurios yra veikiama šonine apkrova, viršutinis kraštas nuo atskaitos plokštumos būtų nutolęs bent 100 mm;
         2.2.3.   horizontali plokštuma, esanti 900 mm atstumu virš sėdynės atskaitos taško;
         2.2.4.   atskaitos plokštumai statmena pakrypusi plokštuma, įskaitant tašką, esantį 900 mm atstumu tiesiai virš sėdynės atskaitos taško, ir patį galutinį sėdynės atkaltės tašką;
         2.2.5.   paviršius, jeigu reikia išlenktas, su tam tikru kiekiu atskaitos plokštumai statmenų tiesių linijų, nutįstantis žemyn nuo paties galutinio sėdynės taško ir liesdamas visą sėdynės atkaltę;
         2.2.6.   atskaitos plokštumai statmenas 120 mm spindulio kreivinis paviršius, liečiantis 2.2.3 ir 2.2.4 punktuose nurodytas plokštumas;
         2.2.7.   atskaitos plokštumai statmenas 900 mm spindulio kreivinis paviršius, nusitęsiantis 400 mm nuo 2.2.3 punkte nurodytos plokštumos į priekį ir liečiantis šią plokštumą taške, esančiame 150 mm atstumu prieš sėdynės atskaitos tašką;
         2.2.8.   atskaitos plokštumai statmena pakrypusi plokštuma, susijungianti su 2.2.7 punkte nurodytos plokštumos priekiniu kraštu ir nubrėžta 40 mm atstumu nuo vairaračio. Jeigu vairaratis yra aukštai, ši plokštuma pakeičiama 2.2.7 punkte nurodyto paviršiaus liečiamąja plokštuma;
         2.2.9.   atskaitos plokštumai statmena vertikali plokštuma, esanti 40 mm atstumu prieš vairaratį;
         2.2.10.   horizontali plokštuma, kertanti sėdynės atskaitos tašką;
         2.2.11.   jei traktorius yra su keičiamos padėties vairuotojo vieta, laisvoji erdvė turi būti dviejų laisvųjų erdvių, nustatytų dviem vairaračio ir sėdynės padėtims, derinys;
         2.2.12.   jei traktoriuje galima įrengti papildomų sėdynių, bandymai atliekami įvertinant bendrą laisvųjų erdvių derinį apie visų galimų sėdynių atskaitos taškus. Saugos konstrukcija neturi patekti į bendrąją laisvąją erdvę aplink skirtingų sėdynių atskaitos taškus;
         2.2.13.   jei atlikus bandymus pasiūloma nauja papildoma sėdynė, skaičiavimais nustatoma, ar naujo sėdynės atskaitos taško laisvoji erdvė visiškai patenka į pirmiau nustatytą laisvųjų erdvių derinį. Jei taip nėra, reikia atlikti naują bandymą.
         2.3.   Sėdynės vieta ir sėdynės atskaitos taškas
         2.3.1.   Norint apibrėžti 2.1 punkte minimą laisvąją erdvę, sėdynę reikia nustumti į galutinį sėdynės horizontalaus reguliavimo tašką. Sėdynė nustatoma aukščiausiame jos vertikalaus reguliavimo taške, jeigu šis sėdynės reguliavimas nesusijęs su jos horizontaliu reguliavimu.
         Sėdynės atskaitos taškui nustatyti naudojamas IV priedo 7 ir 8 paveiksluose pateiktas įtaisas, imituojantis apkrovą, kuria žmogus veikia sėdynę, kai joje sėdi. Įtaisas sudarytas iš sėdynės pagrindo ir sėdynės atkaltės plokščių. Apatinė plokštė sujungiama toje vietoje, kur į traktoriaus sėdynės pagrindą remiasi sėdynkaulis (A), ir strėnų aukštyje (B), lankstos (B) aukštis yra reguliuojamas.
         2.3.2.   Atskaitos taškas – tai vidurinės išilginės sėdynės plokštumos taškas, kuriame apatinės atkaltės liečiamoji plokštuma susikerta su horizontalia plokštuma. Ši horizontali plokštuma sėdynės pagrindo apatinį paviršių kerta 150 mm prieš pirmiau minėtą liečiamąją plokštumą.
         2.3.3.   Jeigu sėdynės pakabos spyruoklėms būdinga laisvoji eiga, nesvarbu, ar pakabos eigą galima, ar negalima reguliuoti atsižvelgiant į vairuotojo svorį, sėdynė nustatoma vidurinėje pakabos eigos padėtyje.
         Įtaisas uždedamas ant sėdynės. Tada taške, esančiame 50 mm atstumu prieš tašką (A), įtaisas veikiamas 550 N jėga, o dvi įtaiso atkaltės plokštės šiek tiek prispaudžiamos prie atkaltės, kol atsiremia į ją.
         2.3.4.   Jeigu kiekvienam atkaltės plotui (virš ir žemiau juosmens) negalima nustatyti apibrėžtųjų liestinių, atliekami šie veiksmai:

                     2.3.4.1.

                     jeigu liestinės negalima nustatyti apatiniam plotui, atkaltės apatinė plokštė vertikaliai prispaudžiama prie atkaltės;

                     2.3.4.2.

                     jeigu liestinės negalima nustatyti viršutiniam plotui, lanksta (B), jeigu atkaltės apatinė plokštė yra vertikali, virš sėdynės atskaitos taško pritvirtinama 230 mm aukštyje. Tada abi įtaiso atkaltės plokštės šiek tiek prispaudžiamos prie sėdynės atkaltės.

               3.   PATIKRINIMAI IR ATLIKTINI MATAVIMAI
         3.1.   Laisvoji erdvė
         Atliekant kiekvieną bandymą tikrinama, ar kokia nors saugos konstrukcijos dalis neatsiduria laisvojoje erdvėje aplink vairuotojo sėdynę, kaip apibrėžta 2.1 punkte. Be to, tikrinama norint nustatyti, ar kokia nors laisvosios erdvės dalis neatsiduria už saugos konstrukcijos apsaugos zonos. Šiam tikslui laikoma, kad laisvosios erdvės dalis atsiduria už saugos konstrukcijos apsaugos zonos, jeigu, traktoriui apvirtus į tą pusę, kurios kryptimi veikia apkrova, bet kuri jos dalis susiliestų su žeme lygioje vietoje. Šiuo tikslu laikoma, kad traktoriaus padangos ir tarpvėžės matmenys iš tų, kuriuos nurodė gamintojas, yra mažiausi.
         3.2.   Galutinė liekamoji deformacija
         Atlikus bandymus, registruojama saugos konstrukcijos galutinė liekamoji deformacija. Šiuo tikslu prieš pradedant bandymą fiksuojama saugos konstrukcijos pagrindinių elementų padėtis sėdynės atskaitos taško atžvilgiu.

         IV PRIEDAS

            PAVEIKSLAI

                     1 paveikslas

                     :

                     Šoninės apkrovos veikimo taškas

                     2 paveikslas

                     :

                     Išilginės galinės apkrovos veikimo taškas

                     3 paveikslas

                     :

                     Gniuždymo bandymui naudojamo įtaiso pavyzdys

                     4a paveikslas

                     :

                     Jėgos-deformacijos kreivė – perkrovos bandymas nebūtinas

                     4b paveikslas

                     :

                     Jėgos-deformacijos kreivė – perkrovos bandymas būtinas

                     4c paveikslas

                     :

                     Jėgos-deformacijos kreivė – perkrovos bandymą reikia tęsti

                     5 paveikslas

                     :

                     Liekamoji, tamprioji ir visuminė deformacija

                     6a paveikslas

                     :

                     Laisvosios erdvės vaizdas iš šono

                     6b paveikslas

                     :

                     Laisvosios erdvės vaizdas iš priekio arba iš galo

                     6c paveikslas

                     :

                     Izometrinis vaizdas

                     7 paveikslas

                     :

                     Įtaisas sėdynės atskaitos taškui nustatyti

                     8 paveikslas

                     :

                     Sėdynės atskaitos taško nustatymo būdas

         V PRIEDAS

         VI PRIEDAS

            ŽENKLINIMAS

         EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą sudaro stačiakampis, kuriame yra mažoji raidė „e“, po kurios eina sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusios valstybės narės skiriamasis numeris:
         1. Vokietijai
         2. Prancūzijai
         3. Italijai
         4. Nyderlandams
         5. Švedijai
         6. Belgijai
         7. Vengrijai
         8. Čekijai
         9. Ispanijai
         11. Jungtinei Karalystei
         12. Austrijai
         13. Liuksemburgui
         17. Suomijai
         18. Danijai
         19. Rumunijai
         20. Lenkijai
         21. Portugalijai
         23. Graikijai
         24. Airijai
         26. Slovėnijai
         27. Slovakijai
         29. Estijai
         32. Latvijai
         34. Bulgarijai
         36. Lietuvai
         49. Kiprui
         50. Maltai
         ir EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo numeris, atitinkantis EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikato, išduoto dėl saugos konstrukcijos stiprumo ir jos tvirtinimo prie traktoriaus įtaisų stiprumo, numerį.

            EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklo pavyzdys

         EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklas papildomas simboliu „S“

         VII PRIEDAS

         VIII PRIEDAS

            EB Tipo patvirtinimo sąlygos

                     1.

                     Paraišką suteikti EB tipo patvirtinimą traktoriui atsižvelgiant į jo saugos konstrukcijos ir įtaisų, kuriais ši saugos konstrukcija tvirtinama prie traktoriaus, stiprumą, pateikia traktoriaus gamintojas arba jo įgaliotas atstovas.

                     2.

                     Traktoriaus tipo, kuriam turi būti suteiktas patvirtinimas, pavyzdinis traktorius, prie kurio primontuota deramai patvirtinti saugos konstrukcija ir jos tvirtinimo įtaisai, pristatomi į techninę tarnybą, atsakingą už tipo patvirtinimo bandymų atlikimą.

                     3.

                     Už tipo patvirtinimo bandymų atlikimą atsakinga techninė tarnyba patikrina, ar patvirtintą saugos konstrukcijos tipą ketinama montuoti prie traktoriaus, kurio tipą prašoma patvirtinti. Techninė tarnyba pirmiausia nustato, ar saugos konstrukcijos tvirtinimo įtaisai atitinka tuos įtaisus, kurie buvo naudoti suteikiant EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą.

                     4.

                     EB tipo patvirtinimo turėtojas gali prašyti, kad šis patvirtinimas būtų taikomas ir kitiems saugos konstrukcijos tipams.

                     5.

                     Kompetentingos institucijos leidžia, kad pirmiau nurodytas patvirtinimas būtų taikomas ir kitiems saugos konstrukcijos tipams, jeigu laikomasi šių sąlygų:

                                 5.1.

                                 naujam saugos konstrukcijos ir jos montavimo prie traktoriaus įtaisų tipui suteiktas EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimas;

                                 5.2.

                                 saugos konstrukcija turi būti suprojektuota tam, kad būtų primontuota prie tokio tipo traktoriaus, kuriam prašoma išplėsti EB tipo patvirtinimą;

                                 5.3.

                                 saugos konstrukcijos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisai atitinka tuos įtaisus, kurie buvo išbandyti suteikiant EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą.

                     6.

                     IX priede pateikto pavyzdžio sertifikatas pridedamas prie EB tipo patvirtinimo sertifikato, kai patvirtinimas suteikiamas kiekvienam tipui arba kai tipo patvirtinimo taikymas išplečiamas arba, kai atsisakoma suteikti arba išplėsti tipo patvirtinimą.

                     7.

                     Jeigu paraiška traktoriaus tipui suteikti EB tipo patvirtinimą pateikiama kartu su prašymu EB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikti saugos konstrukcijos tipui, kurį ketinama primontuoti prie traktoriaus tipo, kuriam prašoma EB tipo patvirtinimo, 2 ir 3 punktuose nurodyti tikrinimai neatliekami.

         IX PRIEDAS

         X PRIEDAS
         A   DALIS

            Panaikinama direktyva ir jos vėlesnių pakeitimų sąrašas

         (nurodyti 13 straipsnyje)

                     Tarybos direktyva 79/622/EEB
                     (OL L 179, 1979 7 17, p. 1).

                     Komisijos direktyva 82/953/EEB
                     (OL L 386, 1982 12 31, p. 31).

                     1985 m. Stojimo akto I priedo IX.A.15.h punktas
                     (OL L 302, 1985 11 15, p. 213).

                     Tarybos direktyva 87/354/EEB
                     (OL L 192, 1987 7 11, p. 43).

                     tik 1 straipsnio ir Priedo 9 punkto h papunkčio nuorodos į Direktyvą 79/622/EEB

                     Komisijos direktyva 88/413/EEB
                     (OL L 200, 1988 7 26, p. 32).

                     1994 m. Stojimo akto I priedo XI.C.II.4 punktas
                     (OL C 241, 1994 8 29, p. 206).

                     Komisijos direktyva 1999/40/EB
                     (OL L 124, 1999 5 18, p. 11).

                     2003 m. Stojimo akto II priedo I.A.29 punktas
                     (OL L 236, 2003 9 23, p. 61).

                     Tarybos direktyva 2006/96/EB
                     (OL L 363, 2006 12 20, p. 81).

                     tik 1 straipsnio ir Priedo A.28 punkto nuorodos į Direktyvą 79/622/EEB

               B   DALIS

            Perkėlimo į nacionalinę teisę terminai

         (nurodyti 13 straipsnyje)

                     Direktyva

                     Perkėlimo terminas

                     79/622/EEB

                     1980 m. gruodžio 27 d.

                     82/953/EEB

                     1983 m. rugsėjo 30 d. (1)

                     87/354/EEB

                     1987 m. gruodžio 31 d.

                     88/413/EEB

                     1988 m. rugsėjo 30 d. (2)

                     1999/40/EB

                     2000 m. birželio 30 d. (3)

                     2006/96/EB

                     2006 m. gruodžio 31 d.

            (1)  Pagal Direktyvos 82/953/EEB 2 straipsnį:

            „1.   Nuo 1983 m. spalio 1 d. nė viena valstybė narė neturi teisės:

                        —

                        atsisakyti suteikti EEB tipo patvirtinimą, išduoti Direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje nurodytus dokumentus tam tikram traktorių tipui, arba

                        —

                        uždrausti pradėti eksploatuoti traktorius,

                  jei to tipo traktoriaus konstrukcija, apsauganti nuo apvirtimo, ar tokie traktoriai atitinka šios direktyvos nuostatas.
            2.   Nuo 1984 m. spalio 1 d. valstybė narė:

                        —

                        nebeišduoda Direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje nurodyto dokumento traktoriaus tipui, jei jo konstrukcija, apsauganti nuo apvirtimo, neatitinka šios direktyvos nuostatų,

                        —

                        gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą traktoriaus tipui, jei jo konstrukcija, apsauganti nuo apvirtimo, neatitinka šios direktyvos nuostatų.

                  3.   Nuo 1985 m. spalio 1 d. valstybės narės gali uždrausti pradėti eksploatuoti traktorius, kurių konstrukcija, apsauganti nuo apvirtimo, neatitinka šios direktyvos nuostatų.
            4.   Šio straipsnio 1–3 dalių nuostatos nepažeidžia Direktyvos 77/536/EEB nuostatų.“

            (2)  Pagal Direktyvos 88/413/EEB 2 straipsnį:

            „1.   Nuo 1988 m. spalio 1 d. nė viena valstybė narė neturi teisės:

                        —

                        atsisakyti tam tikram traktorių tipui suteikti EEB tipo patvirtinimą, išduoti Tarybos direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje nurodytą dokumentą arba suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą arba

                        —

                        uždrausti pradėti eksploatuoti traktorius,

                  jei to tipo traktorių konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, atitinka šios direktyvos nuostatas.
            2.   Nuo 1989 m. spalio 1 d. valstybės narės:

                        —

                        jokiam traktorių tipui nebeišduoda Tarybos direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje nurodyto dokumento, jei to tipo traktorių konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, neatitinka šios direktyvos nuostatų,

                        —

                        gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą traktorių tipui, jei to tipo traktorių konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, neatitinka šios direktyvos nuostatų.“

            (3)  Pagal Direktyvos 1999/40/EB 2 straipsnį:

            „1.   Nuo 2000 m. liepos 1 d. nė viena valstybė narė neturi teisės:

                        —

                        atsisakyti tam tikram traktorių tipui suteikti EB tipo patvirtinimą, išduoti Tarybos direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje nurodytą dokumentą arba suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą,

                        —

                        uždrausti pradėti eksploatuoti traktorius,

                  jei tie traktoriai atitinka Direktyvos 79/622/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimus.
            2.   Nuo 2001 m. sausio 1 d. valstybės narės:

                        —

                        jokiam traktorių tipui nebeišduoda Tarybos direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje nurodyto dokumento, jei tas tipas neatitinka Direktyvos 79/622/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimų,

                        —

                        gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą bet kuriam traktorių tipui, jei jis neatitinka Direktyvos 79/622/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimų.“

         XI PRIEDAS

            ATITIKTIES LENTELĖ

                     Direktyva 79/622/EEB

                     Direktyva 1999/40/EB

                     Ši direktyva

                     1 ir 2 straipsniai

                     2 ir 3 straipsniai

                     3 straipsnio 1 dalis

                     4 straipsnio pirma pastraipa

                     3 straipsnio 2 dalis

                     4 straipsnio antra ir trečia pastraipos

                     4 ir 5 straipsniai

                     5 ir 6 straipsniai

                     6 straipsnio pirmas sakinys

                     7 straipsnio pirma pastraipa

                     6 straipsnio antras sakinys

                     7 straipsnio antra pastraipa

                     2 straipsnis

                     8 straipsnis

                     8 straipsnis

                     9 straipsnis

                     9 straipsnio įžanginis sakinys

                     1 straipsnio įžanginis sakinys

                     9 straipsnio pirma įtrauka

                     1 straipsnio a punktas

                     9 straipsnio antra įtrauka

                     1 straipsnio b punktas

                     9 straipsnio trečia įtrauka

                     1 straipsnio c punktas

                     9 straipsnio ketvirta įtrauka

                     1 straipsnio d punktas

                     10 ir 11 straipsniai

                     10 ir 11 straipsniai

                     12 straipsnio 1 dalis

                     —

                     12 straipsnio 2 dalis

                     12 straipsnis

                     —

                     13 ir 14 straipsniai

                     13 straipsnis

                     15 straipsnis

                     I–IX priedai

                     I–IX priedai

                     —

                     X priedas

                     —

                     XI priedas


title: 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/116/EB dėl autorių ir tam tikrų gretutinių teisių apsaugos terminų (kodifikuota redakcija)

text:
27.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 372/12

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2006/116/EB
   2006 m. gruodžio 12 d.
   dėl autorių ir tam tikrų gretutinių teisių apsaugos terminų
   (kodifikuota redakcija)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalį, 55 ir 95 straipsnius,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1993 m. spalio 29 d. Tarybos direktyva 93/98/EEB dėl autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų suderinimo (3) buvo iš esmės keičiama (4). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.

               (2)

               Berno konvencija dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos ir Tarptautinė konvencija dėl atlikėjų, fonogramų gamintojų ir transliuojančiųjų organizacijų apsaugos (Romos konvencija) numato tik minimalius jose paminėtų teisių apsaugos terminus, palikdamos Susitariančioms Šalims laisvę nustatyti ilgesnius terminus. Kai kurios valstybės narės šia teise pasinaudojo. Be to, kai kurios valstybės narės dar nėra Romos konvencijos šalys.

               (3)

               Egzistuoja skirtumai tarp nacionalinių įstatymų, reguliuojančių autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminus, ir šie skirtumai gali tapti kliūtimi laisvam prekių judėjimui bei paslaugų teikimui ir iškreipti konkurenciją bendrojoje rinkoje. Siekiant, kad vidaus rinka veiktų sklandžiai, valstybių narių įstatymus būtina suderinti taip, kad apsaugos terminai visoje Bendrijoje būtų vienodi.

               (4)

               Svarbu nustatyti ne tik pačius apsaugos terminus, bet ir tam tikrą tokios apsaugos įgyvendinimo tvarką, pavyzdžiui, datą, nuo kurios skaičiuojamas kiekvienas apsaugos terminas.

               (5)

               Šios direktyvos nuostatos neturėtų turėti poveikio Berno konvencijos 14a straipsnio 2 dalies b, c bei d punktų ir 3 dalies taikymui valstybėse narėse.

               (6)

               Berno konvencijos nustatytu minimaliu apsaugos terminu, kurį sudaro autoriaus gyvenimo trukmė ir 50 metų po jo mirties, buvo siekiama užtikrinti apsaugą autoriui ir pirmosioms dviem jo palikuonių kartoms. Vidutinė gyvenimo trukmė Bendrijoje taip pailgėjo, kad šio termino jau nepakanka apimti dvi kartas.

               (7)

               Kai kurios valstybės narės, siekdamos kompensuoti pasaulinių karų įtaką autoriaus darbų panaudojimui, buvo nustatę ilgesnius negu 50 metų po autoriaus mirties terminus.

               (8)

               Kai kurios valstybės narės gretutinių teisių apsaugai nustatė 50 metų terminą, skaičiuojamą nuo kūrinio teisėto išleidimo arba teisėto viešo paskelbimo datos.

               (9)

               1996 m. gruodį vykusioje Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) organizuotoje diplomatinėje konferencijoje buvo priimta PINO atlikimų ir fonogramų sutartis, kuri užtikrina atlikėjų bei fonogramų gamintojų apsaugą. Ši sutartis yra svarbus pasiekimas gretutinių teisių tarptautinės apsaugos srityje.

               (10)

               Deramas dėmesys suteiktoms teisėms yra vienas iš bendrųjų teisės principų, saugomų Bendrijos teisine tvarka. Bendrijos teisės nustatyti autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminai neturi susilpninti Bendrijos teisių turėtojams iki Direktyvos 93/98/EEB įsigaliojimo teiktos apsaugos. Siekiant, kad pereinamojo laikotarpio priemonių pasekmės būtų minimalios, o vidaus rinka galėtų tinkamai veikti, apsaugos terminai turėtų būti taikomi ilgai.

               (11)

               Būtina autorių ir gretutinių teisių aukšto lygio apsauga, nes šios teisės intelektinei kūrybai yra be galo svarbios. Šių teisių apsauga autorių, kultūros pramonės, vartotojų ir visos visuomenės labui taip pat užtikrina kūrybos skatinimą ir jos plėtojimą.

               (12)

               Siekiant užtikrinti aukšto lygio apsaugą, kuri kartu atitiktų vidaus rinkos reikalavimus ir poreikį sukurti teisinę aplinką, palankią darniai literatūros ir meno kūrybos plėtotei Bendrijoje, turėtų būti nustatyti vienodi apsaugos terminai: autorių teisėms – 70 metų po autoriaus mirties arba 70 metų nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo, o gretutinėms teisėms – 50 metų nuo įvykio, nuo kurio skaičiuojamas terminas.

               (13)

               Remiantis Berno konvencijos 2 straipsnio 5 dalimi, kūrinių rinkiniai yra saugomi, jei dėl turinio parinkimo ir išdėstymo jie laikomi intelektinės kūrybos rezultatu. Šie kūriniai yra saugomi nepažeidžiant autorių teisės į kiekvieną kūrinį, sudarantį tokio rinkinio dalį. Todėl į rinkinį įtrauktiems kūriniams gali būti taikomi specialūs apsaugos terminai.

               (14)

               Visais atvejais, kai autoriais pripažįstami vienas ar daugiau fizinių asmenų, apsaugos terminas turi būti skaičiuojamas nuo jų mirties. Kūrinio ar jo dalies autorystė yra toks klausimas, kurį gali tekti spręsti nacionaliniams teismams.

               (15)

               Apsaugos terminai turėtų būti skaičiuojami nuo sausio 1 dienos po tų metų, kuriais buvo atitinkamas įvykis, kaip numatyta Berno ir Romos konvencijose.

               (16)

               Fotografijų apsaugai taikomos sąlygos valstybėse narėse yra skirtingos. Pagal Berno konvenciją fotografijos kūrinys laikomas originaliu, jeigu jis yra paties autoriaus intelektinės kūrybos rezultatas, atspindintis jo asmenybę, ir jokie kiti kriterijai, tokie kaip vertingumas ar paskirtis, nėra taikytini. Kitų fotografijų apsaugą turėtų nustatyti nacionaliniai teisės aktai.

               (17)

               Stengiantis išvengti skirtingų apsaugos terminų, taikomų gretutinėms teisėms, būtina pasiekti, kad atskaitos taškas, nuo kurio skaičiuojamas šis terminas, būtų vienodas visoje Bendrijoje. Skaičiuojant apsaugos terminą reikia atsižvelgti į atlikimą, įrašymą, transliaciją, teisėtą išleidimą ir teisėtą viešą paskelbimą, t. y. į tuos perdavimo būdus, kurie leistų gretutinių teisių objektą suvokti neapibrėžtam asmenų ratui nepriklausomai nuo to, kokioje šalyje vyksta tas atlikimas, įrašymas, transliacija, teisėtas išleidimas ar teisėtas viešas paskelbimas.

               (18)

               Transliuojančių organizacijų teisės į jų transliacijas nepriklausomai nuo to, ar šios transliacijos perduodamos laidais, ar oru, įskaitant perdavimą kabeliu ir palydoviniu ryšiu, neturėtų galioti neribotą laiką. Dėl šios priežasties būtina nustatyti apsaugos terminą, skaičiuojamą nuo konkrečios transliacijos pirmojo perdavimo. Dėl šios nuostatos galima išvengti naujo termino skaičiavimo tuo atveju, kai transliacija yra identiška anksčiau perduotajai.

               (19)

               Valstybėms narėms leidžiama išlaikyti arba įvesti kitokias gretutines teises, ypač susijusias su mokslo ir kritikos leidinių apsauga. Siekiant užtikrinti skaidrumą visoje Bendrijoje, valstybės narės, įvedančios tokias naujas gretutines teises, privalo pranešti apie tai Komisijai.

               (20)

               Reikėtų aiškiai pasakyti, kad ši direktyva nėra taikoma neturtinėms teisėms.

               (21)

               Kūriniams, kurių kilmės šalis pagal Berno konvenciją yra trečioji šalis ir kurių autorius nėra Bendrijos pilietis, turėtų būti taikomas terminų palyginimas, nustatant, kad atitinkantis terminas Bendrijoje neviršija šioje direktyvoje nustatyto termino.

               (22)

               Jei teisių turėtojas, kuris nėra Bendrijos pilietis, pagal tarptautinį susitarimą turi teisę į apsaugą, gretutinių teisių apsaugai turėtų būti taikomas toks pat terminas, koks nustatytas šioje direktyvoje. Tačiau šis terminas neturėtų viršyti termino, nustatyto trečiojoje šalyje, kurios pilietis yra teisių turėtojas.

               (23)

               Apsaugos terminų palyginimas neturėtų prieštarauti valstybių narių tarptautiniams įsipareigojimams.

               (24)

               Valstybėms narėms paliekama teisė nuspręsti, kaip interpretuoti, pritaikyti ir toliau vykdyti sutartis dėl saugomų kūrinių ir kitų objektų naudojimo, kurios buvo sudarytos iki šios direktyvos nustatytų apsaugos terminų įsigaliojimo.

               (25)

               Pagarba įgytoms teisėms ir teisėtiems lūkesčiams yra Bendrijos teisinės tvarkos dalis. Valstybės narės gali numatyti, kad tam tikromis aplinkybėmis, pagal šią direktyvą atnaujinus autorių ir gretutines teises, nebus pareikalauta mokesčio iš tų asmenų, kurie anksčiau garbingai naudojo kūrinius, tuo metu priklausiusius visuomenei.

               (26)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminais, numatytais I priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Autorių teisių galiojimo terminas
   1.   Literatūros ar meno kūrinio autoriaus teisės, remiantis Berno konvencijos 2 straipsniu, galioja visą autoriaus gyvenimą ir 70 metų po jo mirties nepriklausomai nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo datos.
   2.   Tuo atveju, kai kūrinys sukurtas bendraautorystės pagrindu, 1 dalyje nurodytas terminas skaičiuojamas nuo paskutinio bendraautorio mirties datos.
   3.   Anonimiškai ar naudojant slapyvardį paskelbtų kūrinių apsaugos terminas yra 70 metų nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo. Tačiau jeigu autoriaus pasirinktas slapyvardis nekelia abejonių dėl jo tapatybės arba jis savo tikrąjį vardą atskleidžia per pirmame sakinyje nurodytą laikotarpį, taikomas 1 dalyje nurodytas apsaugos terminas.
   4.   Jeigu valstybės narės numato, kad kolektyvinių kūrinių autorių teisėms turi būti taikomos specialios sąlygos arba kad teisių turėtoju gali tapti juridinis asmuo, apsaugos terminas skaičiuojamas pagal 3 dalies nuostatas, išskyrus tuos atvejus, kai kūrinį sukūrę fiziniai asmenys yra pripažįstami tokiais viešai paskelbtoje kūrinio versijoje. Ši dalis nepažeidžia pripažintų autorių, kurių indėlius (jiems taikomos 1 arba 2 dalies nuostatos) į šiuos kūrinius galima identifikuoti, teisių.
   5.   Jeigu kūrinys išleidžiamas atskirais tomais, dalimis, laidomis, leidiniais ar epizodais, o apsaugos terminas turi būti skaičiuojamas nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo datos, tai šis terminas skaičiuojamas kiekvienam tokiam vienetui atskirai.
   6.   Tie kūriniai, kuriems netaikomi apsaugos terminai, prasidedantys po autoriaus ar autorių mirties, ir kurie per 70 metų nuo jų sukūrimo nebuvo teisėtai viešai paskelbti, yra nebesaugomi.
   2 straipsnis
   Kinematografijos ir audiovizualiniai kūriniai
   1.   Kinematografijos arba audiovizualinio kūrinio pagrindinis režisierius yra laikomas jo autoriumi arba vienu iš autorių. Valstybės narės turi teisę nuspręsti, ką pripažinti kitais bendraautoriais.
   2.   Kinematografijos arba audiovizualinio kūrinio apsaugos terminas baigiasi praėjus 70 metų nuo ilgiausiai išgyvenusio iš toliau išvardytų asmenų mirties nepriklausomai nuo to, ar šie asmenys laikomi bendraautoriais, ar ne; šie asmenys yra: pagrindinis režisierius, scenarijaus autorius, dialogų autorius ir muzikos, specialiai sukurtos kinematografijos ar audiovizualiniam kūriniui, autorius.
   3 straipsnis
   Gretutinių teisių galiojimo terminas
   1.   Atlikėjų teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo atlikimo datos. Tačiau jei per šį laikotarpį teisėtai išleidžiamas arba teisėtai viešai paskelbiamas šio atlikimo įrašas, šios teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo pirmojo tokio išleidimo arba pirmojo tokio paskelbimo priklausomai nuo to, kas įvyko pirmiau.
   2.   Fonogramų gamintojų teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo įrašo dienos. Tačiau jei per šį laikotarpį fonograma buvo teisėtai išleista, minėtos teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo pirmo teisėto išleidimo. Jei per pirmame sakinyje minėtą laikotarpį fonograma nebuvo išleista ir jei per šį laikotarpį ji buvo teisėtai viešai paskelbta, minėtos teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo pirmo teisėto viešo paskelbimo datos.
   Tačiau tais atvejais, kai fonogramų gamintojų teisės pasibaigus apsaugos, kuri joms buvo pripažinta remiantis Direktyvos 93/98/EEB tokia redakcija, kokia ji buvo prieš 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo nustatytus pakeitimus, 3 straipsnio 2 dalimi, terminui nebebuvo saugomos 2002 m. gruodžio 22 d., pagal šią dalį apsauga šioms teisėms iš naujo nesuteikiama.
   3.   Filmo pirmojo įrašo gamintojo teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo to įrašo datos. Tačiau jei per šį laikotarpį filmas teisėtai išleidžiamas arba teisėtai viešai pateikiamas, teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo pirmojo tokio išleidimo arba pirmojo tokio pateikimo priklausomai nuo to, kas įvyko pirmiau. Sąvoka „filmas“ apibūdina kinematografijos arba audiovizualinį kūrinį arba judančius vaizdus, lydimus ar nelydimus garso.
   4.   Transliuojančių organizacijų teisės nustoja galioti praėjus 50 metų nuo pirmojo transliacijos perdavimo nepriklausomai nuo to, ar ši transliacija perduota laidais, ar oru, įskaitant perdavimą kabeliu ir palydoviniu ryšiu.
   4 straipsnis
   Anksčiau neišleistų kūrinių apsauga
   Asmuo, kuris, pasibaigus autorių teisių apsaugos terminui, pirmą kartą teisėtai išleidžia arba teisėtai viešai paskelbia anksčiau neišleistą kūrinį, turi teisę į tokią pat apsaugą, kokia suteikiama autoriaus turtinėms teisėms. Šių teisių apsaugos terminas yra 25 metai nuo pirmojo teisėto išleidimo arba teisėto viešo paskelbimo.
   5 straipsnis
   Kritikos ir mokslo leidiniai
   Valstybės narės gali apsaugoti visuomenės nuosavybe tapusių kūrinių kritikos ir mokslo leidinius. Ilgiausias tokių teisių apsaugos terminas yra 30 metų nuo tos datos, kai leidinys buvo pirmą kartą teisėtai išleistas.
   6 straipsnis
   Fotografijų apsauga
   Fotografijoms, kurios yra paties autoriaus intelektinės kūrybos išraiška ir dėl to laikomos originaliomis, taikoma 1 straipsnyje numatyta apsauga. Jokie kiti kriterijai nėra svarbūs sprendžiant, ar fotografija turi būti saugoma. Valstybės narės gali numatyti ir kitokių fotografijų apsaugą.
   7 straipsnis
   Apsauga, taikoma trečiosioms šalims
   1.   Kai kūrinio kilmės šalis pagal Berno konvenciją yra trečioji šalis, o kūrinio autorius nėra Bendrijos pilietis, valstybės narės taiko tokį pat apsaugos terminą, koks nustatytas kūrinio kilmės šalyje, tačiau šis terminas negali būti ilgesnis už tą, kuris nurodytas 1 straipsnyje.
   2.   3 straipsnyje nustatyti apsaugos terminai galioja ir tiems teisių turėtojams, kurie nėra Bendrijos piliečiai, bet valstybės narės suteikia jiems tokią apsaugą. Tačiau, nepažeidžiant valstybių narių tarptautinių įsipareigojimų, valstybių narių nustatytas apsaugos terminas neturi viršyti teisių turėtojo šalyje nustatyto apsaugos termino ir 3 straipsnyje nurodyto termino.
   3.   Valstybės narės, kurios dėl savo tarptautinių įsipareigojimų 1993 m. spalio 29 d. buvo nustačiusios ilgesnį apsaugos terminą negu nurodyta 1 ir 2 dalyse, gali taikyti tokią apsaugą, kol tarptautiniai susitarimai dėl autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų pasibaigs.
   8 straipsnis
   Terminų skaičiavimas
   Šioje direktyvoje nustatyti terminai pradedami skaičiuoti nuo sausio 1 dienos po tų metų, kuriais įvyko įvykis, kurio pagrindu prasideda termino eiga.
   9 straipsnis
   Neturtinės teisės
   Ši direktyva nepažeidžia valstybių narių nuostatų, taikomų neturtinėms teisėms.
   10 straipsnis
   Taikymas laike
   1.   Jei apsaugos termino, kuris yra ilgesnis, negu nustatyta šioje direktyvoje, eiga valstybėje narėje prasidėjo iki 1995 m. liepos 1 d., tas apsaugos terminas valstybėje narėje neturi būti sutrumpintas dėl šios direktyvos.
   2.   Visiems kūriniams ir apsaugos objektams, kurie 1 dalyje nurodytu metu bent vienoje valstybėje narėje buvo saugomi pagal nacionalines autorių ar gretutinių teisių nuostatas, ir tiems, kurie atitinka [1992 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvoje 92/100/EEB dėl nuomos ir panaudos teisių bei tam tikrų teisių, gretutinių autorių teisėms, intelektinės nuosavybės srityje] (5) nurodytus apsaugos kriterijus, taikomi šioje direktyvoje nustatyti apsaugos terminai.
   3.   Ši direktyva nepažeidžia jokių naudojimo veiksmų, atliktų iki 1 dalyje nurodytos datos. Valstybės narės priima specialias nuostatas, reikalingas trečiųjų šalių įgytoms teisėms apsaugoti.
   4.   Valstybės narės neprivalo 2 straipsnio 1 dalies nuostatų taikyti kinematografijos ir audiovizualiniams kūriniams, sukurtiems iki 1994 m. liepos 1 d.
   11 straipsnis
   Pranešimas ir pateikimas
   1.   Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai apie bet kokias naujas gretutines teises, kurias jų Vyriausybė ketina suteikti, kartu nurodydamos pagrindines jų įvedimo priežastis bei numatomą apsaugos terminą.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
   12 straipsnis
   Panaikinimas
   Direktyva 93/98/EEB yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminais, nurodytais I priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikmenų lentelę.
   13 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   14 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2006 m. gruodžio 12 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORREL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. PEKKARINEN

      (1)  2006 m. spalio 26 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  2006 m. spalio 12 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2006 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 290, 1993 11 24, p. 9. Direktyva su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/29/EB (OL L 167, 2001 6 22, p. 10).

      (4)  Žr. I priedo A dalį.

      (5)  OL L 346, 1992 11 27, p. 61. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2001/29/EB.

      I PRIEDAS
      A DALIS
      Panaikinama direktyva su pakeitimu

                  Tarybos direktyva 93/98/EEB
                  (OL L 290, 1993 11 24, p. 9)

                  tik 11 straipsnio 2 dalis

                  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/29/EB
                  (OL L 167, 2001 6 22, p. 10)

            B DALIS
      Perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminai

         (nurodyta 12 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  Taikymo data

                  93/98/EEB

                  1995 m. liepos 1 d. (1 – 11 straipsniai)

                  1993 m. lapkričio 19 d. (12 straipsnis)
                  iki 1997 m. liepos 1 d., tiek kiek tai susiję su 2 straipsnio 1 dalimi (10 straipsnio 5 dalimi)

                  2001/29/EB

                  2002 m. gruodžio 22 d.

      II PRIEDAS
      ATITIKMENŲ LENTELĖ

                  Direktyva 93/98/EEB

                  Ši direktyva

                  1 – 9 straipsniai
                  10 straipsnio 1 – 4 dalys
                  10 straipsnio 5 dalis
                  11 straipsnis
                  12 straipsnis
                  13 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa
                  13 straipsnio 1 dalies antra pastraipa
                  13 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa
                  13 straipsnio 2 dalis
                  —
                  —
                  14 straipsnis
                  —
                  —

                  1 – 9 straipsniai
                  10 straipsnio 1 – 4 dalys
                  —
                  —
                  11 straipsnio 1 dalis
                  —
                  —
                  11 straipsnio 2 dalis
                  —
                  12 straipsnis
                  13 straipsnis
                  14 straipsnis
                  I priedas
                  II priedas


title: 1974 m. kovo 4 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių didžiausią projektinį greitį ir jų krovininius kėbulus, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31974L0152

Oficialusis leidinys L 084 , 28/03/1974 p. 0033 - 0035 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 3 p. 0250  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 2 p. 0234  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 3 p. 0250  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 3 p. 0206  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 3 p. 0206

		Tarybos direktyva1974 m. kovo 4 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių didžiausią projektinį greitį ir jų krovininius kėbulus, suderinimo(74/152/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos traktoriai privalo atitikti pagal nacionalinius įstatymus, susiję, inter alia, su didžiausiu projektiniu greičiu ir krovininiais kėbulais;kadangi šie reikalavimai pavienėse valstybėse narėse skiriasi; kadangi dėl to būtina, kad visos valstybės narės nustatytų vienodus reikalavimus, arba papildydamos jose galiojančias taisykles, arba pakeisdamos jas naujomis, visų pirma siekiant sudaryti galimybę, kad EEB tipo patvirtinimo tvarka, apie kurią kalbama 1974 m. kovo 4 d Tarybos direktyvoje [3] dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimą, suderinimo, galėtų būti taikoma kiekvienam traktoriaus tipui,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. "Žemės ūkio ir miškų ūkio traktorius" – tai bet kokia ne mažiau kaip dviejų ašių motorinė ratinė arba vikšrinė transporto priemonė, kurios pagrindinė paskirtis yra teikti traukos jėgą ir kuri specialiai suprojektuota vilkti, stumti, vežti arba varyti žemės ūkyje ir miškų ūkyje naudojamus tam tikrus padargus, mašinas arba priekabas. Traktorius gali būti pritaikytas kroviniams ir keleiviams vežti.2. Ši direktyva taikoma tik šio straipsnio 1 dalyje apibrėžtiems dviejų ašių traktoriams su pneumatinėmis padangomis, kurių didžiausias projektinis greitis yra ne mažesnis kaip 6 km/h ir ne didesnis kaip 25 km/h.2 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti suteikti traktoriui EEB tipo patvirtinimą arba nacionalinį tipo patvirtinimą dėl priežasčių, susijusių su didžiausiu projektiniu greičiu arba su krovininiais kėbulais, jeigu jie atitinka priede nustatytus reikalavimus.3 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti įregistruoti arba uždrausti parduoti, pradėti eksploatuoti arba naudoti traktorius dėl priežasčių, susijusių su didžiausiu projektiniu greičiu arba krovininiais kėbulais, jeigu jie atitinka priede nustatytus reikalavimus.4 straipsnis1. Jokia valstybė narė negali uždrausti montuoti krovininių kėbulų arba reikalauti, kad traktoriams būtų sumontuotas vienas ar keletas tokių kėbulų.2. Jokia valstybė narė negali uždrausti šiuose kėbuluose vežti produktų, kuriuos ji leidžia vežti priekabomis, naudojamomis žemės ūkio ir miškų ūkio poreikiams; laikantis gamintojo nustatytų apribojimų, leidžiama vežti tokį didžiausią krovinį, kurio masė būtų bent 80 % eksploatuoti parengto traktoriaus masės.5 straipsnisPakeitimai, būtini priedo reikalavimus derinant su technikos pažanga, priimami laikantis Tarybos direktyvos dėl ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimo 13 straipsnyje nustatytos tvarkos.6 straipsnis1. Valstybės narės patvirtina nuostatas, kurios, įsigaliojusios per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės užtikrina, kad pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų, kurias jos priima šios direktyvos taikymo srityje, tekstai būtų perduoti Komisijai.7 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1974 m. kovo 4 d.Tarybos varduPirmininkasW. Scheel[1] OL 28, 1967 2 17, p. 462/67.[2] OL 42, 1967 3 7, p. 620/67.[3] OL L 84, 1974 3 28, p. 10.--------------------------------------------------PRIEDAS1. DIDŽIAUSIAS PROJEKTINIS GREITIS1.1. Atliekant tipo tvirtinimo bandymus vidutinis greitis matuojamas tiesiame kelyje, kuriuo, pradėjęs riedėti ne iš vietos, traktorius važiuoja abiem kryptimis. Kelio danga yra standi, plokščio paviršiaus ir ne trumpesnė kaip 100 m; tačiau kelyje gali būti ne didesnių kaip 1,5 % nuolydžių.1.2. Atliekant bandymą traktorius yra be krovinio, parengtas eksploatuoti, be balasto svarmenų arba be specialios įrangos, o slėgis padangose, kai traktorius važiuoja keliu, atitinka nurodytąjį.1.3. Bandymui atlikti traktoriui montuojamos didžiausių matmenų, kokius yra nurodęs traktoriaus gamintojas, naujos padangos.1.4. Atliekant bandymą pavaros perdavimo skaičius yra toks, kad traktorius važiuotų didžiausiu greičiu, o degalų tiekimo sklendė atidaroma iki galo.1.5. Kad būtų atsižvelgta į įvairias neišvengiamas klaidas, visų pirma atsirandančias dėl matavimo metodo ir dėl variklio, kai jis iš dalies apkrautas, sūkių skaičiaus didėjimo, atliekant tipo tvirtinimo bandymą priimtinas rezultatas, kuris būtų 10 % didesnis už rezultatą, gautą traktoriui važiuojant 25 km/h greičiu.1.6. Kad institucijos, kurioms suteikti įgaliojimai tvirtinti traktorių tipus, galėtų apskaičiuoti didžiausią teorinį traktorių greitį, gamintojas nurodo perdavimo skaičių, kuriuo šios institucijos galėtų vadovautis, faktinį varančiųjų ratų riedėjimą į priekį, atitinkantį vieną visą ratų apsisukimą, variklio sūkių per minutę skaičių jam veikiant didžiausia galia, kai degalų tiekimo sklendė atidaryta iki galo ir kai variklio sūkių skaičiaus reguliatorius nustatytas taip, kaip yra nurodęs gamintojas.2. KROVININIAI KĖBULAI2.1. Krovininio kėbulo sunkio centras yra tarp ašių.2.2. Krovinio kėbulo matmenys tokie, kad:- ilgis ne daugiau kaip 1,4 karto viršytų priekinių arba užpakalinių traktoriaus ratų tarpvėžę, imama platesnė ratų tarpvėžė,- plotis neviršytų traktoriaus didžiausio bendro pločio be įrangos.2.3. Vidurinės išilginės traktoriaus plokštumos atžvilgiu krovininis kėbulas montuojamas simetriškai.2.4. Atstumas nuo grunto paviršiaus iki krovininio kėbulo ne didesnis kaip 150 cm.2.5. Krovininio kėbulo tipas ir kėbulo tvirtinimo būdas yra tokie, kad gabenant įprastą krovinį vairuotojo regėjimo laukas nebūtų ribojamas, o įvairūs papildomi apšvietimo ir šviesos signalų įtaisai galėtų būti tinkamai naudojami.2.6. Krovininis kėbulas – tai nuimamas kėbulas; prie traktoriaus jis tvirtinamas taip, kad būtų išvengta kėbulo savaiminio atsikabinimo nuo traktoriaus pavojaus.--------------------------------------------------