title: 1993 m. kovo 15 d. Komisijos direktyva 93/10/EEB dėl medžiagų ir gaminių, pagamintų iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, skirtos liestis su maisto produktais

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0010

Oficialusis leidinys L 093 , 17/04/1993 p. 0027 - 0036 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0027  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0027

		Komisijos direktyva 93/10/EEB1993 m. kovo 15 d.dėl medžiagų ir gaminių, pagamintų iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, skirtos liestis su maisto produktaisEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/109/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su medžiagomis ir gaminiais, galinčiais liestis su maisto produktais, suderinimo [1], ypač į jos 3 straipsnį,pasikonsultavusi su Maisto produktų moksliniu komitetu,kadangi pakeitimų, kurie jau turėjo būti padaryti ir kuriuos reikėtų padaryti 1993 m. balandžio 25 d. Tarybos direktyvoje 83/229/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su medžiagomis ir gaminiais, pagamintais iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, skirtos liestis su maisto produktais, suderinimo [2] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos Direktyva 92/15/EEB [3], skaičius ir pobūdis rodo, kad minėtą direktyvą reikia pakeisti;kadangi, siekiant įgyvendinti vidaus rinkos tikslus, šioje direktyvoje numatytos Bendrijos priemonės yra ne tik reikalingos bet ir būtinos; kadangi šių tikslų atskiros valstybės narės negali pasiekti ir jų įgyvendinimas Bendrijos lygiu jau yra numatytas Direktyvoje 89/109/EEB;kadangi Direktyvos 89/109/EEB 2 straipsnyje nurodyta, kad gatavos medžiagos ir gaminiai į maisto produktus turi neišskirti tokių sudedamųjų medžiagų kiekių, kurie galėtų kelti pavojų žmonių sveikatai ar nepriimtinai pakeisti maisto produktų sudėtį;kadangi regeneruotos celiuliozės plėvelės atveju šiam tikslui įgyvendinti labiausiai tiktų atskira direktyva, kaip nurodyta Direktyvos 89/109/EEB 3 straipsnyje;kadangi sintetiniams regeneruotos celiuliozės apvalkalams turėtų būti taikomos specialios nuostatos;kadangi dažančių medžiagų migracijos nustatymo metodą reikėtų priimti vėlesniame etape;kadangi nacionalinės nuostatos turėtų galioti tol, kol bus parengti grynumo kriterijai ir analizės metodai;kadangi šiuo konkrečiu atveju, siekiant įgyvendinti Direktyvos 89/109/EEB 2 straipsnyje numatytą tikslą, iš principo užtenka patvirtintų medžiagų sąrašo, kuriame nustatyti leidžiamų naudoti medžiagų kiekiai ir jų ribos;kadangi, vis dėlto, bi(2-hidroksietil)eteris (= dietilenglikolis) ir etandiolis (= etilenglikolis) gali gausiai migruoti į kai kuriuos maisto produktus ir dėl to, siekiant išvengti šios galimybės, kaip profilaktinę priemonę reikia nustatyti maksimalų leidžiamą šių medžiagų kiekį maisto produktuose, kurie lietėsi su regeneruotos celiuliozės plėvele;kadangi, siekiant apsaugoti vartotojų sveikatą, reikėtų vengti tiesioginio maisto produktų sąlyčio su regeneruotos celiuliozės plėvelės spausdintu paviršiumi;kadangi, kaip numatyta Direktyvos 89/109/EEB 6 straipsnio 5 dalyje, reiktų pateikti raštiškas deklaracijas tais atvejais, kai regeneruotos celiuliozės plėvelė profesionaliai naudojama medžiagoms ir gaminiams, skirtiems liestis su maisto produktais, išskyrus tas medžiagas ir gaminius, kurie pagal dėl savo pobūdžio yra skirti šiam tikslui;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva yra atskira direktyva, kaip apibrėžta Direktyvos 89/109/EEB 3 straipsnyje.2. Direktyva taikoma regeneruotos celiuliozės plėvelei, kaip apibrėžta I priede, kuri:a) pati yra gatavas gaminys; arbab) yra gatavo gaminio, kurio sudėtyje yra kitų medžiagų, dalis,ir kuri yra skirta liestis su maisto produktais, arba kuri dėl savo paskirties su jais liečiasi.3. Ši direktyva netaikoma:a) regeneruotos celiuliozės plėvelei, kurios dangos masė yra didesnė nei 50 mg/dm2 toje pusėje, kuri liečiasi su maisto produktais;b) sintetiniams regeneruotos celiuliozės apvalkalams.2 straipsnis1. Tik II priede išvardytos medžiagos ar medžiagų grupės gali būti naudojamos regeneruotos celiuliozės plėvelei gaminti tik šiame priede nurodytomis sąlygomis.2. Nukrypstant nuo 1 dalies, gali būti naudojamos kitos medžiagos, nei nurodytos II priede, jei šios medžiagos naudojamos kaip dažomosios (dažai ir pigmentai) arba sulipimo medžiagos, jei patvirtintu metodu nenustatyta, kad jos migruoja į maisto produktus arba ant jų.3 straipsnisRegeneruotos celiuliozės plėvelės paviršius su spaudais ir tekstu neturi liestis su maisto produktais.4 straipsnis1. Remiantis Direktyvos 89/109/EEB 6 straipsnio 5 dalimi, prekybos etape, išskyrus mažmeninę prekybą, prie medžiagų ir gaminių, pagamintų iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, kuri skirta liestis su maisto produktais, turi būti pridėta raštiška deklaracija.2. 1 dalis netaikoma medžiagoms ir gaminiams, pagamintiems iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, kurie dėl savo pobūdžio yra aiškiai skirti liestis su maisto produktais.3. Kai nurodomos specialios naudojimo sąlygos, medžiagos ir gaminiai, pagaminti naudojant regeneruotos celiuliozės plėvelę, turi būti atitinkamai paženklinti.5 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1994 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės:- nuo 1994 m. sausio 1 d., leidžia prekiauti ir naudoti regeneruotos celiuliozės plėvelę, skirtą liestis su maisto produktais, jeigu ji atitinka šioje direktyvoje nurodytus reikalavimus,- nuo 1994 m. sausio 1 d. draudžia prekiauti ir naudoti regeneruotos celiuliozės plėvelę, skirtą liestis su maisto produktais ir neatitinkančią nei šios direktyvos, nei Direktyvos 83/229/EEB,- nuo 1995 m. sausio 1 d. draudžia prekiauti ir naudoti regeneruotos celiuliozės plėvelę, skirtą liestis su maisto produktais, jeigu ji neatitinka šios direktyvos, tačiau atitinka Direktyvą 83/229/EEB.2. Valstybės narės, tvirtindamos 1 dalyje minimas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.6 straipsnis1. Nuo 1994 m. sausio 1 d. Direktyva 83/229/EEB panaikinama.2. Nuorodos į Direktyvą 83/229/EEB aiškinamos kaip nuorodos į šią direktyvą ir turėtų būti aiškinamos pagal III priede pateiktą koreliacijos lentelę.7 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1993 m. kovo 15 d.Komisijos varduMartin BangemannKomisijos narys[1] OL L 40, 1989 2 11, p. 38.[2] OL L 123, 1983 5 11, p. 31.[3] OL L 102, 1992 4 16, p. 44.--------------------------------------------------I PRIEDASREGENERUOTOS CELIULIOZĖS PLĖVELĖS APRAŠYMASRegeneruotos celiuliozės plėvelė yra plona lakštinė medžiaga, gauta iš išgrynintos celiuliozės, pagamintos iš neperdirbtos medienos ar medvilnės. Siekiant patenkinti techninius reikalavimus, į celiuliozės masę arba ant jos paviršiaus gali būti pridėta atitinkamų medžiagų. Regeneruotos celiuliozės plėvelė gali būti padengta iš vienos arba iš abiejų pusių.--------------------------------------------------II PRIEDASMEDŽIAGŲ, KURIAS LEIDŽIAMA NAUDOTI REGENERUOTOS CELIULIOZĖS PLĖVELEI GAMINTI, SĄRAŠASNB- Šio priedo pirmoje ir antroje dalyse nurodyta masės dalis (m/m) procentais apskaičiuojama bevandenės nedengtos regeneruotos plėvelės masei.- Naudojamos techninės nuorodos pateikiamos laužtiniuose skliaustuose.- Atsižvelgiant į grynumo kriterijus, naudojamos medžiagos turi būti geros techninės kokybės.I DALISNEPADENGTA REGENERUOTOS CELIULIOZĖS PLĖVELĖPavadinimas | Apribojimai |A.Regeneruota celiuliozė | Ne mažiau kaip 72 % (m/m). |B.Priedai1.Minkštikliai | Iš viso - ne daugiau kaip 27 % (m/m). |—Bi(2-hidroksietil)eteris [= dietilenglikolis] | Tik plėvelėms, kurios bus padengtos ir po to naudojamos ne drėgniems maisto produktams pakuoti, t. y. tiems, kurių paviršiuje nėra fiziškai laisvo vandens. Bendras bi(2-hidroksietil)eterio ir etandiolio kiekis maisto produkte neturi viršyti 30 mg/kg. |—Etandiolis [= etilenglikolis] |—1,3-butandiolis | |—Glicerolis | |—1,2-propandiolis [= 1,2-propilenglikolis] | |—Polietilenoksidas [polietilenglikolis] | Vidutinė molekulinė masė nuo 250 iki 1200. |—1,2-polipropilenoksidas [= 1,2-polipropilenglikolis] | Vidutinė molekulinė masė ne daugiau kaip 400 ir laisvo 1,3-propandiolio kiekis pradinėje medžiagoje ne didesnis kaip 1 % (m/m). |—Sorbitolis | |—Tetraetilenglikolis | |—Trietilenglikolis | |—Karbamidas | |2.Kiti priedai | Iš viso – ne daugiau kaip 1 % (m/m). |Pirma klasė | Kiekvienoje pastraipoje nurodytos medžiagos ar pradinių medžiagų grupės kiekis neturi viršyti 2 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |—Acto rūgštis ir jos NH4, Ca, Mg, K, ir Na druskos | |—Askorbo rūgštis ir jos NH4, Ca, Mg, K ir Na druskos | |—Benzenkarboksirūgštis ir natrio benzenkarboksilatas | |—Skruzdžių rūgštis ir jos NH4, Ca, Mg, K, ir Na druskos | |—Linijinės riebalų rūgštys, sočiosios ir nesočiosios, su lyginiu anglies atomų skaičiumi (C8–C20 imtinai), beheno rūgštis ir ricinolio rūgštys ir šių rūgščių NH4, Ca, Mg, K, Na, Al, Zn druskos | |—Citrinų, d- ir l- pieno rūgštys, maleino, 1-vyno rūgštys ir jų Na ir K druskos | |—Sorbo rūgštis ir jos NH4, Ca, Mg, K ir Na druskos | |—Linijinių sočiųjų ir nesočiųjų riebalų rūgščių su lyginiu anglies atomų skaičiumi (C8–C20 imtinai) amidai ir beheno ir ricinolio rūgščių amidai | |—Maistiniai krakmolai ir miltai | |—Maistiniai chemiškai modifikuoti krakmolai ir miltai | |—Amilozė | |—Ca ir Mg karbonatai ir chloridai | |—Glicerolio ir linijinių riebalų, sočiųjų ir nesočiųjų rūgščių su lyginiu anglies atomų skaičiumi (C8–C20 imtinai) ir (arba) su adipo, citrinų, 12-hidroksistearino (oksistearino), ricinolio rūgščių esteriais | |—Polioksietileno (8–14 oksietileno grupių) ir linijinių riebalų, sočiųjų ir nesočiųjų rūgščių, su lyginiu anglies atomų skaičiumi (C8–C20 imtinai) esteriai | |—Sorbitolio ir linijinių riebalų, sočiųjų ir nesočiųjų, rūgščių su lyginiu anglies atomų skaičiumi (C8–C20 imtinai) esteriai | |—Stearino rūgšties ir etandiolio ir (arba) bi(2-hidroksietil)eterio, ir (arba) trietilenglikolio mono, ir (arba) diesteriai | |—Al, Ca, Mg ir Si oksidai ir hidroksidai, Al, Ca, Mg K silikatai ir hidrosilikatai | |—Polietilenoksidas [= polietilenglikolis] | Vidutinė molekulinė masė 1200–4000. |—Natrio propionatas | |Antra klasė | Bendras medžiagų kiekis neturi viršyti 1 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. Kiekvienoje pastraipos dalyje nurodytos medžiagos ar medžiagų grupės kiekis neturi viršyti 0,2 mg/dm2 (arba apatinės ribos, jei ši nurodyta) nepadengtos plėvelės. |—Natrio alkil (C8–C18) benzensulfonatas | |—Natrio izopropilnaftalensulfonatas | |—Natrio alkyl (C8–C18) sulfatas | |—Natrio alkyl (C8–C18) sulfonatas | |—Natrio dioktilsulfosukcinatas | |—Dihidroksietildietilentriaminomonoacetato distearatas | Ne daugiau kaip 0,05 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |—Amonio, magnio ir kalio laurilsulfatai | |—N, N′-distearoildiaminoetanas, N, N′-dipalmitoildiaminoetanas ir N, N′–dioleoildiainetanas | |—2-heptadecil-4,4-bi(metilenstearato) oksazolinas | |—Polietilenaminostearamido etilsulfatas | Ne daugiau kaip 0,1 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |Trečia klasė – rišančiosios medžiagos | Bendras medžiagų kiekis neturi viršyti 1 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |—Nemodifikuotas melamino ir formaldehido kondensacijos produktas arba modifikuotas viena ar keliomis tokių medžiagų:butanoliu, dietilentriaminu, etanoliu, trietilentetraminu, tetraetilenpentaminu, tri-(2-hidroksietil) aminu, 3,3′-diaminodipropilaminu, 4,4′-diaminodibutilaminu | Laisvojo formaldehido kiekis ne didesnis kaip 0,5 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. Laisvojo melamino kiekis ne didesnis kaip 0,3 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |—Melamino-karbamido-formaldehido kondensacijos produktas, modifikuotas tri(2-hidroksietil)aminu | Laisvojo formaldehido kiekis ne didesnis kaip 0,5 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. Laisvojo melamino kiekis ne didesnis kaip 0,3 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |—Skersiniais ryšiais sujungti katijoniniai polialkilenaminai:a)poliamido-epichlorhidrino derva, diaminopropilmetilamino ir epichlorhidrino pagrindub)poliamido-epichlorhidrino derva, epichlorhidrino, adipo rūgšties, kaprolaktamo, dietilentriamino ir (arba) etilendiamino pagrinduc)poliamido-epichlorhidrino derva, adipo rūgšties, dietilentriamino ir epichlorhidrino, ar epichlorhidrino ir amoniako mišinio pagrindud)poliamido-poliamino-epichlorhidrino derva, epichlorhidrino, dimetiladipato ir dietilentriamino pagrindue)poliamido-poliamino-epichlorhidrino derva, epichlorhidrino, adipamido ir diaminopropilmetilamino pagrindu | Pagal Bendrijos direktyvas ir, jų nesant, pagal nacionalinę teisę, kol bus priimtos Bendrijos direktyvos. |—Polietilenaminai ir polietileniminai | Ne daugiau kaip 0,75 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |—Nemodifikuotas karbamido-formaldehido kondensacijos produktas arba kuriuo gali būti modifikuotas vienu ar keliais tokiais produktais:aminometilsulfonrūgštimi, sulfanilo rūgštimi, butanoliu, diaminobutanu, diaminodietilaminu, diaminodipropilaminu, diaminopropanu, dietilentriaminu, etanoliu, guanidinu, metanoliu, tetraetilenpentaminu, trietilentetraminu, Na sulfitu | Laisvojo formaldehido kiekis ne didesnis kaip 0,5 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |Ketvirta klasė | Bendras pradinių medžiagų kiekis ne didesnis kaip 0,01 mg/dm2 nepadengtos plėvelės. |—Produktai, gaunami reaguojant maistinių aliejų aminams su polioksietilenu | |—Monoetanolamino laurilsulfatas | |II DALISPADENGTA REGENERUOTOS CELIULIOZĖS PLĖVELĖPavadinimas | Apribojimai |A.Regeneruota celiuliozė | Žr. 1 dalį |B.Priedai | Žr. 1 dalį |C.Danga | Ne daugiau kaip 50 mg/dm2 dangos toje pusėje, kuri yra skirta liestis su maisto produktais. |1.Polimerai | Bendras kiekis pradinės medžiagos neturi būti didesnis kaip 50 mg/dm2 toje dangos pusėje, kuri yra skirta liestis su maisto produktais. |—Celiuliozės etilo, hidroksietilo, hidroksipropilo ir metilo eteriai | |—Celiuliozės nitratas | Ne daugiau kaip 20 mg/dm2 toje dangos pusėje, kuri yra skirta liestis su maisto produktais. Azoto kiekis nuo 10,8 % (m/m) ir 12,2 % (m/m) celiuliozės nitrate. |—Polimerai, kopolimerai, jų mišiniai, gauti su šiais monomerais:vinilacetaliais, gautais iš sočiųjų (C1–C6) aldehidųvinilacetatualkilvinileteriais (C1–C4)akrilo, krotono, itakono, maleino, metakrilo rūgštimis ir jų esteriaisbutadienustirenumetilstirenuvinilidenchloriduakrilonitrilumetakrilnitriluetilenu propilenu, 1- ir 2- butilenu | Pagal Bendrijos direktyvas ir, jų nesant, pagal nacionalinę teisę, kol bus priimtos Bendrijos direktyvos. |vinilchloridu | Pagal Direktyvą 78/142/EEB (OL L 44, 1978 2 15, p. 15). |2.Dervos | Bendras medžiagų kiekis neturi viršyti 12,5 mg/dm2 toje dangos pusėje, kuri yra skirta liestis su maisto produktais, ir tik regeneruotos celiuliozės plėvelės gamybai, padengtos celiuliozės nitrato ar vinilchlorido ir vinilacetato pagrindu pagamintomis dangomis. |—Kazeinas | |—Kanifolija ir (arba) jos polimerizacijos, hidrinimo ar disproporcionavimo produktai ir jos esteriai su metilo, etilo ar C2–C6 polihidroksiliais alkoholiais, ar jų mišiniais | |—Kanifolija ir (arba) jos polimerizacijos, hidrinimo ar disproporcionavimo produktai, kondensuoti su akrilo, maleino, citrinų, skruzdžių ir (arba) ftalio rūgštimis ir (arba) 2,2 bi(4-hidroksifenil) propanformaldehidu ir esterinti su metilo, etilo ar C2–C6 polihidroksiliais alkoholiais ar jų mišiniais | |—Esteriai, gauti iš bi(2-hidroksietil)eterio su β-pineno ir (arba) dipenteno, ir (arba) diterpeno, ir maleino rūgšties anhidrido prisijungimo produktais. | |—Valgomoji želatina | |—Ricinos aliejus ir jo dehidratacijos ar hidrinimo produktai, jo kondensacijos su poligliceroliu, adipo, citrinų, maleino, ftalio ar sebaco rūgštimis produktai | |—Natūralus kaučiukas [= damara] | |—Poli-β-pinenas [= terpeno dervos] | |—Karbamido-formaldehido dervos (žr. Rišančios medžiagos) | |3.Plastifikatoriai | Bendras pradinių medžiagų kiekis neturi būti didesnis kaip 6 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—Acetiltributilcitratas | |—Acetiltri(2-etilheksil)citratas | |—Di-izobutiladipatas | |—Di-n-butiladipatas | |—Di-n-heksilazelainatas | |—Butilbenzilftalatas | Ne daugiau kaip 2,0 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—Di-n-butilftalatas | Ne daugiau kaip 3,0 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—Dicikloheksilftalatas | Ne daugiau kaip 4,0 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—2-etilheksildifenilfosfatas | Ne daugiau kaip 2,5 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—Glicerolio monoacetatas [= monoacetinas] | |—Glicerolio diacetatas [= diacetinas] | |—Glicerolio triacetatas [= triacetinas] | |—Dibutilsebacatas | |—Butildi (2-etilheksal) sebakatas [dioktilsebakatas] | |—Di-n-butiltartratas | |—Diizobutiltartratas | |4.Kiti priedai | Bendras medžiagų kiekis neturi būti didesnis kaip 6 mg/dm2 nedengtos regeneruotos celiuliozės plėvelės, įskaitant dengtą toje pusėje, kuri yra skirta liestis su maisto produktu. |4.1.Priedai, išvardyti pirmoje dalyje | Tokie pat apribojimai kaip ir 1 dalyje (tačiau kiekiai mg/dm2, skirti nedengtai regeneruotos celiuliozės plėvelei, taikomi dangai, kuri yra toje pusėje, kuri liečiasi su maisto produktu). |4.2.Specifiniai dengiamieji priedai: | Medžiagos ar medžiagų grupės kiekis kiekviename skirsnyje neturi būti didesnis kaip 2 mg/dm2 (ar mažiau negu nurodyta) dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—1- heksadekanolis ir 1-oktadekanolis | |—Linijinių riebalų sočiųjų ir nesočiųjų rūgščių su lyginiu anglies atomų skaičiumi (C8–C10 imtinai) esteriai ir ricinolio rūgšties esteriai su etilo, butilo, amilo ir oleilo linijiniais alkoholiais | |—Montano vaškai, sudaryti iš valytų montano (C26–C32) rūgščių ir (arba) jų esterių su etandioliu, ir (arba) 1,3-butandioliu, ir (arba) jų kalcio ir kalio druskomis | |—Karnaubo vaškas | |—Bičių vaškas | |—Esparto vaškas | |—Kandelilos vaškas | |—Dimetilpolisiloksanas | Ne daugiau kaip 1 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—Sojos pupelių epoksidintas aliejus (oksirano kiekis nuo 6 iki 8 %) | |—Rafinuotas parafinas ir mikrokristaliniai vaškai | |—Pentaeritritolio tetrastearatas | |—Mono ir bi(oktadecildietilenoksido) fosfatai | Ne daugiau kaip 0,2 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |—Alifatinės (C8–C20) rūgštys, esterifikuotos mono ir di(2-hidroksietil)aminu | |—2- ir 3-tret-butil-4-hidroksi-anizolas [= butilintas hidroksianizolas – BHA] | Ne daugiau kaip 0,06 mg/dm2 dangos toje pusėje, kuri liečiasi su maisto produktu. |—2,6-di-tret-butil-4-metilfenolis [= butilintas hidroksitoluenas – BHT] | Ne daugiau kaip 0,06 mg/dm2 dangos toje pusėje, kuri liečiasi su maisto produktu. |Di-n-oktilalavo-bi(2-etilheksil)maleatas | Ne daugiau kaip 0,06 mg/dm2 dangos toje pusėje, kuri liečiasi su maisto produktu. |5.Tirpikliai | Bendras medžiagų kiekis neturi būti didesnis kaip 0,6 mg/dm2 dangos toje pusėje, kuri liečiasi su maisto produktu. |—Butilacetatas | |—Etilacetatas | |—Izobutilacetatas | |—Izopropilacetatas | |—Propilacetatas | |—Acetonas | |—1-butanolis | |—Etanolis | |—2-butanolis | |—2-propanolis | |—1-propanolis | |—Cikloheksanas | |—Etilenglikolio monobutileteris | |—Etilenglikolio monobutileterio acetatas | |—Etilenglikolio monoetileteris | |—Etilenglikolio monoetileterio acetatas | |—Etilenglikolio monometileteris | |—Etilenglikolio monometileterio acetatas | |—Metiletilketonas | |—Metilizobutilketonas | |—Tetrahidrofuranas | |—Toluenas | Ne daugiau kaip 0,06 mg/dm2 dangos, su maisto produktais besiliečiančioje pusėje. |--------------------------------------------------III PRIEDASKORELIACIJOS LENTELĖDirektyva 83/229/EEB | Ši direktyva |1 straipsnis | 1 straipsnis |2 straipsnis | 2 straipsnis |3 straipsnis | 3 straipsnis |— | 4 straipsnis |4 straipsnio 1 dalis | 5 straipsnis |4 straipsnio 2 dalis | — |— | 6 straipsnis |5 straipsnis | 7 straipsnis |--------------------------------------------------


title: 1990 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyva dėl maisto produktų maistingumo ženklinimo

text:
Avis juridique important

|

31990L0496

Official Journal L 276 , 06/10/1990 P. 0040 - 0044 Finnish special edition: Chapter 15 Volume 10 P. 0007  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 10 P. 0007

TARYBOS DIREKTYVA1990 m. rugsėjo 24 d.dėl maisto produktų maistingumo ženklinimo(90/496/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą([1]),bendradarbiaudama su Europos Parlamentu([2]),atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę([3]),kadangi, siekiant laipsniškai sukurti vidaus rinką iki 1992 m. gruodžio 31 d., reikėtų imtis atitinkamų priemonių; kadangi vidaus rinka apima vidaus sienų neturinčią erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi visuomenės susidomėjimas ryšiu tarp maisto ir sveikatos bei individualius poreikius tenkinančio maisto pasirinkimu nuolat didėja;kadangi Taryba ir valstybių narių Vyriausybių atstovai, susirinkę Taryboje, 1986 m. liepos 7 d. rezoliucijoje dėl Europos programos prieš vėžį, pirmenybę suteikė mitybos gerinimui;kadangi pagrindinių mitybos principų žinojimas ir tinkamas maisto produktų maistingumo ženklinimas gerokai palengvintų vartotojo galimybę pasirinkti;kadangi maistingumo ženklinimo įvedimas prisidėtų prie visuomenės švietimo mitybos srityje;kadangi, viena vertus, siekiant naudos vartotojams, antra vertus, norint išvengti bet kokių galimų techninių prekybos kliūčių, maistingumo ženklinimas visoje Bendrijoje turėtų būti standartizuotas;kadangi maisto produktai, kurių maistingumas yra ženklinamas, turėtų atitikti šioje direktyvoje nustatytas taisykles;kadangi visos kitos maistingumo ženklinimo formos turėtų būti uždraustos, tačiau maisto produktams, kurių maistingumas nepaženklintas, turėtų būti leista laisvai cirkuliuoti;kadangi, siekiant, kad pateikiama informacija pasiektų eilinį vartotoją ir atliktų savo paskirtį, atsižvelgiant į menką žinių apie maistingumą lygį, ji turi būti paprasta ir lengvai suprantama;kadangi tam tikrą laikotarpį taikant šią direktyvą bus įgyta vertingos patirties šioje srityje ir atsiras galimybė įvertinti vartotojų reakciją į informacijos apie mitybą pateikimo būdą, taip suteikiant Komisijai galimybę peržiūrėti taisykles ir pasiūlyti atitinkamus pakeitimus;kadangi, siekiant paskatinti suinteresuotas šalis, ypač mažąsias ir vidutines įmones, ženklinti kuo daugiau produktų, priemonės visapusiškesnei ir labiau suderintai informacijai gauti turi būti įvedamos palaipsniui;kadangi šioje direktyvoje pateiktose taisyklėse turi būti atsižvelgta ir į Codex Altimentarius rekomendacijas dėl maistingumo ženklinimo;kadangi bendrosios ženklinimo nuostatos bei apibūdinimai yra pateikti 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvoje 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo([4]) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/395/EEB([5]); kadangi dėl to ši direktyva gali apsiriboti tik nuostatomis dėl maistingumo ženklinimo,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva skirta galutiniam vartotojui pateiktinų maisto produktų maistingumo ženklinimui. Ji taip pat taikoma maisto produktams, tiekiamiems į restoranus, ligonines, valgyklas ir kitas viešojo maitinimo įstaigas (toliau - viešojo maitinimo įstaigos).2. Ši direktyva netaikoma:- natūraliam mineraliniam ar kitam žmonėms vartoti skirtam vandeniui,- dietiniams komponentams/maisto papildams.Ši direktyva taikoma nepažeidžiant 1989 m. gegužės 3 d. Tarybos direktyvos 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais, suderinimo([6]) ir atskirų direktyvų, nurodytų šios direktyvos 4 straipsnyje.4. Šioje direktyvoje:a) "maistingumo ženklinimas" - tai etiketėje pateikiama informacija apie:i) energinę vertę;ii) šias maistines medžiagas:- baltymus,- angliavandenius,- riebalus,- skaidulines medžiagas,- natrį,- vitaminus ir mineralines medžiagas, išvardytus priede ir, kaip nurodyta tame priede, esančius dideliais kiekiais.Pakeitimai vitaminų, mineralų ir rekomenduojamų paros suvartojimo normų sąraše priimami 10 straipsnyje nurodyta tvarka;b)"mitybinis teiginys" - tai bet kuriuo būdu pateikiama informacija ar reklaminis pranešimas, kuriuo teigiama ar užsimenama, kad maisto produktas turi ypatingų maistinių savybių, suteikiančių energijos (kaloringumo), kurį jis:- suteikia,- suteikia didesnį ar mažesnį kiekį,- nesuteikiair (arba) dėl maistinių medžiagų, kurių jis:- turi,- turi mažesnį ar didesnį kiekį,- neturi.Nuoroda į maistinės medžiagos kokybę ar kiekį nėra mitybinis teiginys, kurio reikalauja teisės aktai.10 straipsnyje nurodyta tvarka tam tikrais atvejais gali būti nuspręsta, ar vykdomi šiame punkte keliami reikalavimai;c) "baltymai" - tai baltymų kiekis, apskaičiuotas pagal šią formulę: baltymai = bendras azoto kiekis pagal Kjeldahlį x 6,25;d) "angliavandeniai" - tai angliavandeniai, įskaitant poliolius, metabolizuojami žmogaus organizme;e)"cukrūs" - tai visi maiste esantys monosacharidai ir disacharidai, išskyrus poliolius;f)"riebalai" - tai visi lipidai, įskaitant fosfolipidus;g) "sočiosios riebalų rūgštys" - tai riebalų rūgštys, neturinčios dvigubų jungčių;h) "mononesočiosios riebalų rūgštys" - tai riebalų rūgštys su viena cis- dviguba jungtimi;i) "polinesočiosios riebalų rūgštys" - tai riebalų rūgštys su dviem ar daugiau cis-, cis- metileno dvigubomis jungtimis;j) "skaidulinės medžiagos" - tai medžiagos, kurios turi būti apibūdintos 10 straipsnyje nurodyta tvarka ir nustatomos tyrimo metodu, kuris turi būti nustatytas ta pačia tvarka;k) "vidutinė vertė" - tai vertė, geriausiai atspindinti konkrečiame maisto produkte esantį maistinės medžiagos kiekį, atsižvelgiant į sezoninius svyravimus, vartojimo modelius ir kitus veiksnius, galinčius turėti įtakos realios vertės pokyčiams.2 straipsnis1. Laikantis 2 dalies, maistingumo ženklinimas yra neprivalomas.2. Pateikiant mitybinį teiginį etiketėje, pateikiant ar reklamuojant, išskyrus bendrąją reklamą, maistingumo ženklinimas yra privalomas.3 straipsnisLeidžiami tik mitybiniai teiginiai apie energetinę vertę, maistines medžiagas, išvardytas 1 straipsnio 4 dalies a punkto ii papunktyje, ir medžiagas, priklausančias maistinių medžiagų kategorijai ar ją sudarančiomis. Nuostatos, apribojančios arba draudžiančios mitybinių teiginių, kaip apibrėžta šiame straipsnyje, pateikimą, gali būti priimtos 10 straipsnyje nurodyta tvarka.4 straipsnis1. Jei maistingumas ženklinamas, pateiktina 1 arba 2 grupės informacija tokia tvarka:1 grupė:a) energinė vertė;b) baltymų, angliavandenių ir riebalų kiekiai.2 grupė:a) energinė vertė;b) baltymų, angliavandenių, cukrų, riebalų, sočiųjų riebalų rūgščių, skaidulinių medžiagų ir natrio kiekiai.2. Kai pateikiamas mitybinis teiginys apie cukrus, sočiąsias riebalų rūgštis, skaidulines medžiagas ar natrį, pateikiama 2 grupės informacija.3. Ženklinant maistingumą, gali būti nurodyti šių medžiagų kiekiai:- krakmolo,- poliolių,- mononesočiųjų riebalų rūgščių,- polinesočiųjų riebalų rūgščių,- cholesterolio,- bet kurio iš mineralinių medžiagų ar vitaminų, išvardytų priede ir, kaip nurodyta tame priede, esančių dideliais kiekiais.4. Kai pateikiami mitybiniai teiginiai, privaloma nurodyti medžiagas, priklausančias vienai iš 1 ir 3 dalyse nurodytų maistinių medžiagų kategorijų ar ją sudarančias.Be to, kai nurodomas polinesočiųjų ir (arba) mononesočiųjų riebalų rūgščių ir (arba) cholesterolio lygis, taip pat pateikiamas ir sočiųjų riebalų rūgščių kiekis, tačiau pastarojo paskelbimas šiuo atveju nėra mitybinis teiginys, kaip apibrėžta 2 dalyje.5 straipsnis1. Pateikiama energinė vertė apskaičiuojama taikant tokius konversijos veiksnius:- angliavandeniams (išskyrus poliolius) - 4 kcal/g - 17 kJ/g,- polioliams - 2, 4 kcal/g - 10 kJ/g,- baltymams - 4 kcal/g - 17 kJ/g,- riebalams -9 kcal/g - 37 kJ/g,- alkoholiui (etanoliui) - 7 kcal/g - 29 kJ/g,- organinėms rūgštims - 3 kcal/g - 13 kJ/g.2. Nuostatos dėl toliau išvardytų punktų tvirtinamos 10 straipsnyje nustatyta tvarka:- dėl 1 dalyje nurodytų konversijos veiksnių pakeitimų,- 1 dalyje pateikto sąrašo papildymo medžiagomis, priklausančiomis vienai iš toje dalyje nurodytų maistinių medžiagų kategorijų ar ją sudarančiomis, ir jų konversijos veiksniais, kad tokiu būdu būtų galima tiksliau apskaičiuoti maisto produktų energinę vertę.6 straipsnis1. Maistinių medžiagų arba jų sudedamųjų dalių energinė vertė ir maistinių medžiagų kiekis nurodomas skaičiais. Naudotini tokie vienetai:- energetinė vertė- kJ ir kcal,- baltymai- angliavandeniai- riebalai gramais (g),- skaidulinės medžiagos- natris- cholesterolis - miligramais (mg),- vitaminai ir mineralinės medžiagos - vienetais nurodyti priede.2. Informacija nurodoma 100 g arba 100 ml produkto. Be to, ši informacija gali būti pateikta porcijai, kurios kiekis nurodytas etiketėje, jei nurodomas ir pakuotėje esančių porcijų skaičius.3. 10 straipsnyje nurodyta tvarka gali būti nuspręsta, kad 1 ir 2 dalyse minima informacija gali būti pateikta grafine forma, laikantis nustatytinų formatų.4. Kiekiai nurodomi parduodamam maistui. Atitinkamais atvejais ši informacija gali būti pateikta apie gatavą maistą, jei pateikiama pakankamai išsami jo paruošimo instrukcija ir informacija yra susijusi su vartoti skirtu maistu.5. a) Informacijoje apie vitaminus ir mineralines medžiagas taip pat turi būti nurodyta procentais išreikšta rekomenduojama paros norma (RPN), pateikta priede 2 dalyje nurodytiems kiekiams;b) vitaminų ir mineralinių medžiagų procentais išreikšta rekomenduojama paros norma (RPN) gali būti nurodoma grafine forma. Šios pastraipos įgyvendinimo taisyklės gali būti priimamos 10 straipsnyje nurodyta tvarka.6. Informacija apie cukrus ir (arba) poliolius ir (arba) krakmolą turi būti nurodoma iškart po angliavandenių kiekio šitokia forma:- angliavandeniai gkuriuose- cukrų g- poliolių g- krakmolo g.7. Kai nurodomas riebalų rūgščių kiekis ir (arba) rūšis ir (arba) cholesterolio santykis, ši informacija turi būti nurodoma iškart po bendrųjų riebalų šitokia forma:- riebalai gkuriuose- sočiųjų rūgščių g- mononesočiųjų rūgščių g- polinesočiųjų rūgščių g- cholesterolio mg.8. Kiekvienu konkrečiu atveju nurodoma vidutine maistingumo vertė, pagrįsta:a) gamintojo atlikta maisto produkto analize;b) apskaičiavimu, remiantis žinomomis ar faktinėmis panaudotų sudedamųjų dalių vidutinėmis maistingumo vertėmis;c) apskaičiavimu, paremtu visuotinai nustatytais ir patvirtintais duomenimis.Pirmosios pastraipos įgyvendinimo taisyklės, ypač dėl nurodytų ir oficialiais patikrinimais nustatytų verčių skirtumų, nustatomos 10 straipsnyje nurodyta tvarka.7 straipsnis1. Informacija, apibrėžta šioje direktyvoje, turi būti pateikiama vienoje vietoje lentelės forma ir sunumeruota, jei pakanka vietos. Jei vietos trūksta, informacija pateikiama eilutėmis.Rašmenys turi būti išspausdinti išsiskiriančioje vietoje, įskaitomi ir neištrinami.2. Valstybės narės užtikrina, kad informacija, kuriai taikoma ši direktyva, būtų pateikiama pirkėjams suprantama kalba, išskyrus tuos atvejus, kai pirkėjui informacija suteikiama kitais būdais. Ši nuostata nedraudžia tokios informacijos pateikti keliomis kalbomis.8 straipsnis4 straipsnyje nurodytos informacijos apie nefasuotus maisto produktus, skirtus parduoti galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigoms ir maisto produktus, fasuojamus pardavimo vietoje pirkėjo prašymu ar fasuojamus tiesioginiam pardavimui mastą ir jos pateikimo būdus gali reglamentuoti nacionalinėmis nuostatomis tol, kol 10 straipsnyje nustatyta tvarka bus galutinai patvirtintos Bendrijos priemonės.9 straipsnisVisos priemonės, galinčios turėti įtakos visuomenės sveikatai, tvirtinamos pasikonsultavus su Maisto produktų moksliniu komitetu, įkurtu Sprendimu 74/234/EEB([7]).10 straipsnis1. Jeigu taikoma šiame straipsnyje nurodyta tvarka, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu klausimą perduoda svarstyti Maisto produktų nuolatiniam komitetui, įkurtam Sprendimu 69/414/EEB([8]) (toliau - Komitetas).2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę;b) kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma;c) jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.11 straipsnis1. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų šiai direktyvai įgyvendinti, ir apie tai nededamos praneša Komisijai. Šios priemonės taikomos taip, kad:- iki 1992 m. balandžio 1 d. būtų leidžiama prekiauti produktais, atitinkančiais šią direktyvą,- nuo 1993 m. spalio 1 d. būtų uždrausta prekiauti produktais, neatitinkančiais šios direktyvos.2. Iki  (praėjus penkeriems metams nuo pranešimo apie šią direktyvą) dėl savanoriško vienos ar kelių šių maistinių medžiagų - cukrų, sočiųjų riebalų rūgščių, skaidulinių medžiagų, natrio - nurodymo ženklinant maistingumą ar pateikiant mitybinį teiginį neturi būti reikalaujama vykdyti 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatytą įsipareigojimą nurodyti visas šias maistines medžiagas.3. Iki  (praėjus aštuoneriems metams nuo pranešimo apie šią direktyvą) Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą apie šios direktyvos taikymą. Tuo pat metu ji pateikia Tarybai atitinkamus pasiūlymus dėl pakeitimų.12 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1990 m. rugsėjo 24 d.Tarybos varduPirmininkasV. SACCOMANDIPRIEDASVitaminai ir mineralinės medžiagos, kurios gali būti nurodomos, ir rekomenduojamos paros normosVitaminas A 800 gVitaminas D 5 gVitaminas E 10 mgVitaminas C 60 mgTiaminas 1,4 mgRiboflavinas 1,6 mgNiacinas 18 mgVitaminas B6 2 mgFolacinas 200 gVitaminas B12 1 gBiotinas 0,15 mgPantoteno rūgštis 6 mgKalcis 800 mgFosforas 800 mgGeležis 14 mgMagnis 300 mgCinkas 15 mgJodas 150 gNusprendžiant, kas sudaro didelį kiekį, orientuojamasi į 15 % šiame priede nurodytos rekomenduojamos paros normos 100 g arba 100 ml produkto arba pakuotėje, jei joje yra tik viena porcija.[1] OL C 282, 1988 11 5, p. 8 ir OL C 296, 1989 11 24, p. 3.[2] OL C 158, 1989 6 26, p. 250 ir OL C 175, 1990 7 16, p. 76.[3] OL L 159, 1989 6 26, p. 41.[4] OL L 33, 1979 2 8, p. 1.[5] OL L 186, 1989 6 30, p. 17.[6] OL L 186, 1989 6 30, p. 27.[7] OL L 136, 1974 5 20, p. 1.[8] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.


title: 2012 m. gegužės 8 d. Komisijos direktyva 2012/14/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą metilnonilketoną  Tekstas svarbus EEE

text:
9.5.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 123/36

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2012/14/ES
   2012 m. gegužės 8 d.
   kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą metilnonilketoną
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 16 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą,
   kadangi:

               (1)

               2007 m. gruodžio 4 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1451/2007 dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnio 2 dalyje nurodytos 10 metų programos antrojo etapo (2) yra nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti siekiant nuspręsti, ar jas reikia įrašyti į Direktyvos 98/8/EB I, IA arba IB priedą, sąrašas. Šiame sąraše yra metilnonilketonas;

               (2)

               vadovaujantis Reglamentu (EB) Nr. 1451/2007, pagal Direktyvos 98/8/EB 11 straipsnio 2 dalį buvo įvertinta, ar metilnonilketoną galima naudoti 19-to tipo produktams (repelentams ir masalams), apibrėžtiems tos direktyvos V priede;

               (3)

               Ispanija buvo paskirta už ataskaitos rengimą atsakinga valstybe nare ir 2009 m. balandžio 8 d. Komisijai pateikė kompetentingos institucijos ataskaitą ir rekomendaciją, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1451/2007 14 straipsnio 4 ir 6 dalyse;

               (4)

               valstybės narės ir Komisija peržiūrėjo kompetentingos institucijos ataskaitą. Vadovaudamasis Reglamento (EB) Nr. 1451/2007 15 straipsnio 4 dalimi, 2011 m. gruodžio 9 d. Biocidinių produktų nuolatinis komitetas peržiūros išvadas įtraukė į vertinimo ataskaitą;

               (5)

               remiantis atliktais vertinimais, galima daryti išvadą, kad biocidiniai produktai, kurie naudojami kaip repelentai ir kurių sudėtyje yra metilnonilketono, turėtų atitikti Direktyvos 98/8/EB 5 straipsnio reikalavimus. Todėl metilnonilketoną galima įrašyti į tos direktyvos I priedą;

               (6)

               Sąjungos lygmeniu buvo įvertinti ne visi galimi naudojimo būdai. Todėl reikėtų, kad valstybės narės įvertintų tuos naudojimo būdus arba poveikio scenarijus ir žmonėms bei aplinkos komponentams keliamą riziką, į kuriuos reikiamai neatsižvelgta Sąjungos lygmens rizikos analizėje, ir išduodamos produkto autorizacijos liudijimus užtikrintų, kad siekiant nustatytą riziką sumažinti iki priimtino lygio būtų imtasi reikiamų priemonių arba būtų nustatytos specialios sąlygos;

               (7)

               šios direktyvos nuostatos turėtų būti vienu metu taikomos visose valstybėse narėse ir taip užtikrinama, kad biocidiniams produktams, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos metilnonilketono, būtų sudarytos vienodos rinkos sąlygos ir kad biocidinių produktų rinka veiktų tinkamai;

               (8)

               veiklioji medžiaga turėtų būti įrašyta į Direktyvos 98/8/EB I priedą praėjus tinkamam laikotarpiui, per kurį valstybės narės ir suinteresuotosios šalys galėtų pasirengti laikytis naujų dėl medžiagos įrašymo atsiradusių reikalavimų ir kuris leistų dokumentus parengusiems pareiškėjams pasinaudoti visu 10 metų duomenų apsaugos laikotarpiu, pagal Direktyvos 98/8/EB 12 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktį prasidedančiu medžiagos įrašymo dieną;

               (9)

               įrašius medžiagą, valstybėms narėms turėtų būti nustatytas tinkamas laikotarpis Direktyvos 98/8/EB 16 straipsnio 3 daliai įgyvendinti;

               (10)

               todėl Direktyva 98/8/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista;

               (11)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Biocidinių produktų nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 98/8/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2013 m. balandžio 30 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2014 m. gegužės 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2012 m. gegužės 8 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 123, 1998 4 24, p. 1.

      (2)  OL L 325, 2007 12 11, p. 3.

      PRIEDAS
      Direktyvos 98/8/EB I priedas papildomas šiuo įrašu:

                     Nr.

                     Bendrinis pavadinimas

                     IUPAC pavadinimas
                     Identifikacijos numeriai

                     Minimali veikliosios medžiagos koncentracija į rinką pateikiamame biocidiniame produkte

                     Įtraukimo data

                     Atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas (išskyrus produktus, kuriuose yra daugiau negu viena veiklioji medžiaga; tokiems produktams atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas yra data, nurodyta paskutiniame sprendime dėl jame esančių veikliųjų medžiagų įtraukimo)

                     Įtraukimo galiojimo pabaiga

                     Produkto tipas

                     Specialiosios nuostatos (1)

                     „54

                     Metilnonilketonas

                     Undekan-2-onas
                     CAS Nr. 112-12-9
                     EB Nr. 203-937-5

                     975 g/kg

                     2014 m. gegužės 1 d.

                     2016 m. balandžio 30 d.

                     2024 m. balandžio 30 d.

                     19

                     Sąjungos lygmens rizikos analizė buvo grindžiama tuo, kaip neprofesionalūs naudotojai produktą naudoja patalpoje. Pagal 5 straipsnį ir VI priedą vertindamos produkto autorizacijos liudijimo paraiškas, valstybės narės įvertina naudojimo arba poveikio scenarijus ir žmonėms bei aplinkos komponentams keliamą riziką, kurie nebuvo tinkamai įvertinti atliekant Sąjungos lygmens rizikos analizę, jei to reikia konkretaus produkto atveju.“

         (1)  Vertinimo ataskaitų turinys ir išvados, reikalingi VI priedo bendriesiems principams įgyvendinti, pateikiami Komisijos interneto svetainėje: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm.


title: 1993 m. birželio 1 d. Tarybos direktyva 93/25/EEB dėl atliktinų avių ir ožkų bandų statistinių tyrimų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0025

Oficialusis leidinys L 149 , 21/06/1993 p. 0010 - 0013 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 50 p. 0051  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 50 p. 0051

		Tarybos direktyva 93/25/EEB1993 m. birželio 1 d.dėl atliktinų avių ir ožkų bandų statistinių tyrimųEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],kadangi 1982 m. kovo 22 d. Tarybos direktyva 82/177/EEB dėl avių ir ožkų bandų statistinių tyrimų, kuriuos turi atlikti valstybės narės [3], buvo kelis kartus iš dalies pakeista; kadangi dėl to, kad būtina padaryti kitus pakeitimus, jos nuostatos aiškumo labui turėtų būti suformuluotos iš naujo;kadangi toms valstybėms narėms, kuriose ožkų populiacija sudaro tik nedidelę viso Bendrijos ožkų populiacijos procentinę dalį, turėtų būti numatyta galimybė prireikus sumažinti tyrimų skaičių;kadangi svarbu stebėti valstybių narių žemės ūkio valdų struktūros tendencijas;kadangi užtikrinant tinkamą bendros žemės ūkio politikos vykdymą, ypač jeigu tai susiję su avienos ir ožkienos rinka, Komisija turi nuolat gauti duomenų apie laikomus gyvulius ir avienos bei ožkienos gamybos tendencijas;kadangi duomenų rinkimas ir apdorojimas bei tyrimų organizavimas nacionaliniu lygiu turėtų ir toliau priklausyti valstybių narių statistikos tarnybų kompetencijai, o Komisija turėtų būti atsakinga už statistinės informacijos koordinavimą ir derinimą Europos lygiu bei parengti suderintas metodikas, būtinas Bendrijos politikai įgyvendinti;kadangi norint palengvinti šios direktyvos įgyvendinimą, valstybės narės ir Komisija turi glaudžiai bendradarbiauti, ypač per Žemės ūkio statistinių duomenų nuolatinį komitetą, įsteigtą Sprendimu 72/279/EEB [4],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKIRSNISPOPULIACIJOS TYRIMAIA. Nacionaliniu lygiuPeriodiškumas – tyrimų sritis1 straipsnis1. Valstybės narės kiekvienais metais vieną iš pirmųjų gruodžio mėn. dienų atlieka jų teritorijoje auginamų avių populiacijos statistinį tyrimą.2. Valstybės narės atskirai arba kartu su avių populiacijos tyrimu atlieka ir ožkų populiacijos statistinį tyrimą:a) kiekvienais metais vieną iš pirmųjų gruodžio mėn., jeigu ožkų skaičius yra didesnis nei 500000;b) bent vieną kartą per penkerius metus, jeigu ožkų skaičius yra mažesnis nei 500000.3. Valstybėms narėms jų prašymu gali būti leidžiama vietoj 1 ir 2 dalyse nurodytų statistinių tyrimų naudoti administracinius duomenų šaltinius.4. Svarstydama 3 dalyje nurodytus prašymus, Komisija priima sprendimus laikydamasi 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.2 straipsnis1. Šioje direktyvoje "avys" – tai Ovis rūšies naminiai gyvuliai, o "ožkos" – tai Capra rūšies naminiai gyvuliai.2. 1 straipsnyje nurodyti tyrimai apima visas žemės ūkio valdose, kurias apibrėžia Komisija laikydamasi 20 straipsnyje nustatytos tvarkos, auginamas avis ir ožkas. Jie apima tiek valdų, kad jose auginami gyvuliai sudarytų bent 95 % viso paskutiniame žemės ūkio valdų struktūros tyrime nustatytos gyvulių populiacijos.3. 2 dalyje nurodytų tyrimų rezultatus valstybės narės kiek įmanoma papildo į tyrimą neįtrauktos ožkų ir avių populiacijos įvertinimu.Suskirstymas pagal kategorijas3 straipsnis1. 1 straipsnyje nurodyti tyrimai atliekami taip, kad avių ir ožkų populiacijos būtų suskirstytos bent pagal šias kategorijas:A. avys, iš viso:A.1. veislinės avys ir avelės:A.1.1. melžiamos veislinės avys ir avelės;A.1.2. kitos veislinės avys ir avelės;A.2. kitos avys.B. ožkos, iš viso:B.1. ožkos, kurios jau apsiožiavo, ir ožkos, kurios poravosi:B.1.1. ožkos, kurios jau apsiožiavo;B.1.2. ožkos, kurios poravosi pirmą kartą;B.2. kitos ožkos.2. 1 dalyje nurodytos kategorijos gali būti iš dalies pakeistos laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.3. Kategorijos apibrėžiamos laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.Tikslumas4 straipsnis1. 1 straipsnyje nurodyti tyrimai atliekami išsamių tyrimų forma arba reprezentatyviosios atrankos būdu.2. Kiekvienos valstybės narės 2 straipsnio 2 dalyje numatytų tyrimų rezultatų paklaida dėl imties negali viršyti 2 % (kai pasikliautinasis intervalas – 68 %) viso avių ir ožkų skaičiaus arba bendro skaičiaus, kuris turi būti nustatomas laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.3. Be atrankos schemos ir 2 straipsnio 3 dalyje nurodytų papildomų įvertinimų, valstybės narės imasi visų priemonių, kurias jos laiko tinkamomis tyrimų rezultatų kokybei užtikrinti.Galutinis duomenų perdavimo terminas5 straipsnis1. Pasibaigus ataskaitiniam mėnesiui, valstybės narės iki kovo 1 d. praneša Komisijai apie išankstinius tyrimų rezultatus ir papildomus įvertinimus, susijusius su 3 straipsnio 1 dalyje nurodytais duomenimis.2. Pasibaigus ataskaitiniam mėnesiui, valstybės narės iki balandžio 1 d. praneša Komisijai apie tyrimų rezultatus ir papildomus įvertinimus laikydamosi 4 straipsnio 2 dalies nuostatų.Nukrypimai6 straipsnis1. Taikant išlygas 3 straipsnio 1 daliai:a) tolesnis A.1 kategorijos suskirstymas neprivalomas toms valstybėms narėms, kuriose atliekant tyrimą avių skaičius yra mažesnis nei 2500000;b) tolesnis B.1 kategorijos suskirstymas neprivalomas toms valstybėms narėms, kuriose atliekant tyrimą ožkų skaičius yra mažesnis nei 500000;c) kiekvieniems metams, kurių neapima tyrimas, 1 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytos valstybės narės įvertina visą B kategorijoje nurodytų gyvulių, nesuskirstytų į pakategorijus, skaičių;d) valstybėms narėms, kurių A.1.1 pakategorijui priskiriami gyvuliai nesudaro 1 % A.1 kategorijai priskiriamų gyvulių populiacijos, leidžiama šiuos duomenis įvertinti arba nustatyti naudojant kitus šaltinius.2. Taikant išlygas 1 ir 5 straipsniams, Danijai ir Nyderlandams leidžiama įvertinti gruodžio mėn. auginamų avių ir ožkų populiacijas, o Jungtinei Karalystei – ožkų populiaciją, remiantis gyvulių, užregistruotų per metinį žemės ūkio surašymą, atliktą tų pačių metų gegužės–birželio mėn., populiacijomis. Minėtos valstybės iki kovo 1 d. perduoda Komisijai 5 straipsnio 1 dalyje nurodytus išankstinius rezultatus, o 5 straipsnio 2 dalyje nurodytus rezultatus – iki kitų metų, einančių po ataskaitinių metų, rugsėjo 15 d.B. Regioniniu lygiuTeritoriniai vienetai7 straipsnis1. Galutiniai tyrimų rezultatai kompiliuojami pagal kiekvieną teritorinį vienetą, kuris apibrėžiamas laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.2. 1 dalyje nurodyti teritoriniai vienetai gali būti iš dalies pakeisti laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.Galutinis duomenų perdavimo terminas8 straipsnisPasibaigus ataskaitiniam mėnesiui, valstybės narės iki gegužės 15 d. praneša Komisijai 7 straipsnyje nurodytus duomenis.Nukrypimai9 straipsnisTaikant išlygas 8 straipsniui:a) jeigu avių skaičius buvo nustatytas per žemės ūkio surašymą, atliktą ataskaitinių metų gegužės mėn., Nyderlandams leidžiama jį pateikti pagal provincijas iki tų metų rugsėjo 15 d.;b) 1 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytos valstybės narės atleidžiamos nuo įsipareigojimo pranešti apie jų ožkų skaičiaus suskirstymą pagal regionus.C. Suskirstymas pagal bandos dydįDydžio kategorijos10 straipsnis1. Nelyginiais metais valstybės narės pateikia tyrimų, atliktų nacionaliniu lygiu, galutinius rezultatus, suskirstytus pagal dydžio kategorijas, kurios apibrėžiamos laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.2. 20 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija gali patenkinti valstybės narės prašymą leisti 1 dalyje nurodytą suskirstymą pagal dydžio kategorijas taikyti ir lyginių metų galutiniams rezultatams.3. 1 dalyje nurodytas dydžio kategorijas galima iš dalies pakeisti laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.Galutinis duomenų perdavimo terminas11 straipsnisPasibaigus ataskaitiniam mėnesiui, valstybės narės iki gegužės 15 d. praneša Komisijai 10 straipsnio 1 dalyje nurodytus duomenis.Nukrypimai12 straipsnisTaikant išlygas 11 straipsniui, Danijai ir Nyderlandams leidžiama pranešti duomenis apie jų avių ir ožkų, o Jungtinei Karalystei – apie jos ožkų populiacijos, nustatytos per žemės ūkio surašymą, atliktą ataskaitinių metų gegužės–birželio mėn., struktūrą iki kitų metų gegužės 15 d.II SKIRSNISSKERDIMO STATISTIKA13 straipsnis1. Valstybės narės parengia mėnesinius statistinius duomenis apie jų teritorijoje esančiose skerdyklose paskerstų avių ir ožkų, kurių mėsa laikoma tinkama žmonių maistui, skaičių ir skerdenos svorį.Jei būtina, jos taip pat pateikia į ataskaitas neįtrauktų skerdimų įvertinimus, kad statistiniai duomenys apimtų visas jų teritorijoje paskerstas avis ir ožkas.2. 1 dalyje nurodyti statistiniai duomenys parengiami toliau išvardytoms gyvulių kategorijoms:A. avys, iš viso:A.1. iš jų ėriukų;B. ožkos, iš viso.3. 1 dalyje nurodytas skerdenos svoris ir 2 dalyje nurodytos kategorijos apibrėžiamos laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.Galutinis duomenų perdavimo terminas14 straipsnisPasibaigus ataskaitiniam mėnesiui, valstybės narės per du mėnesius perduoda Komisijai 13 straipsnio 1 dalyje nurodytus statistinius duomenis.III SKIRSNISPRODUKCIJOS PROGNOZĖS15 straipsnis1. Valstybės narės naudoja tyrimų rezultatus ir kitą turimą informaciją kiekvieno kalendorinių metų pusmečio avių ir ožkų pasiūlos prognozei parengti.Ši pasiūla išreiškiama kaip bendroji vietinė produkcija, kuri susideda iš viso paskerstų avių bei ožkų skaičiaus pridėjus Bendrijos vidaus ir užsienio prekybos gyvomis avimis ir ožkomis balansą.2. 1 dalyje vartojamos sąvokos "pasiūla" apibrėžimas gali būti iš dalies pakeistas laikantis 20 straipsnyje nustatytos tvarkos.Galutinis duomenų perdavimo terminas16 straipsnisValstybės narės, atlikusios tyrimą, iki kovo 1 d. praneša Komisijai apie 15 straipsnio 1 dalyje nurodytas einamųjų metų dviejų pusmečių prognozes.IV SKIRSNISBENDROSIOS PASTABOS17 straipsnisValstybės narės perduoda Komisijai 5, 6, 8, 9, 11, 12, 14 ir 16 straipsniuose nurodytus duomenis laikydamosi 1990 m. birželio 11 d. Tarybos reglamento (Euratomas, EEB) Nr. 1588/90 dėl konfidencialių statistinių duomenų perdavimo Europos Bendrijų statistikos tarnybai [5] nuostatų.18 straipsnisKomisija nagrinėja toliau išvardytus dalykus konsultuodamasi su valstybėmis narėmis:a) pateiktus rezultatus;b) technines problemas, ypač kylančias rengiant ir atliekant tyrimus bei įvertinimus;c) tyrimų rezultatų ir įvertinimų patikimumą.19 straipsnisValstybės narės informuoja Komisiją apie visus metodikos ar kitus pakeitimus, kurie darytų didelę įtaką statistiniams duomenims. Pranešama per tris mėnesius nuo tada, kai įsigalioja konkretus pakeitimas. Komisija atitinkamose darbo grupėse informuoja kitas valstybes nares apie visus tokius pranešimus.20 straipsnis1. Jeigu turi būti laikomasi šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, Žemės ūkio statistinių duomenų nuolatinio komiteto, toliau – Komitetas, pirmininkas savo paties iniciatyva arba kurios nors valstybės narės atstovo prašymu klausimą perduoda Komitetui.2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė priimama 54 balsų dauguma, valstybių narių atstovų balsus skaičiuojant taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.b) Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.21 straipsnis1. Direktyva 82/177/EEB panaikinama nuo 1994 m. sausio 1 d.2. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą.22 straipsnisValstybės narės patvirtina teisines ir administracines priemones, kurios, įsigalioję iki 1994 m. sausio 1 d, įgyvendina šią direktyvą.Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.23 straipsnis1. Ši direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1993 m. birželio 1 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Andersen[1] OL C 18, 1993 1 23, p. 15.[2] OL C 115, 1993 4 26.[3] OL L 81, 1982 3 27, p. 35. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1057/91 (OL L 107, 1991 4 27, p. 11).[4] OL L 179, 1972 8 7, p. 1.[5] OL L 151, 1990 6 15, p. 1.--------------------------------------------------


title: 1973 m. liepos 24 d. Tarybos Direktyva dėl priemonių žalios naftos ir naftos produktų tiekimo sunkumų padariniams sušvelninti

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31973L0238

Oficialusis leidinys L 228 , 16/08/1973 p. 0001 - 0002 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 12 tomas 1 p. 0061  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 10 tomas 1 p. 0053  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 12 tomas 1 p. 0061  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 12 tomas 1 p. 0180  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 12 tomas 1 p. 0180

		Tarybos Direktyva1973 m. liepos 24 d.dėl priemonių žalios naftos ir naftos produktų tiekimo sunkumų padariniams sušvelninti(73/238/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 103 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę,kadangi bendroji energetikos politika yra vienas iš Bendrijų sau keliamų uždavinių;kadangi žalia nafta ir naftos produktai turi tolydžio didėjančios svarbos aprūpinant Bendriją energijos ištekliais; kadangi bet koks, netgi laikinas, sunkumas, sukėlęs didesnį tokių produktų tiekimo sumažėjimą, galėtų gerokai sutrikdyti Bendrijos ekonominę veiklą; kadangi dėl to Bendrija privalo būti pasirengusi tokiu atveju atitaisyti ar bent sumažinti žalingus padarinius;kadangi reikia iš anksto nustatyti tvarką ir parengti atitinkamus dokumentus, kurie galėtų užtikrinti skubų priemonių naftos ir naftos produktų tiekimo sunkumų padariniams sušvelninti įgyvendinimą;kadangi dėl to visos valstybės narės turėtų turėti, iškilus reikalui, reikiamus įgaliojimus nedelsiant ir pagal Sutartį, ypač pagal jos 103 straipsnį, imtis atitinkamų veiksmų;kadangi šiuos įgaliojimus reikia tam tikru mastu suderinti, kad būtų galima palengvinti nacionalinių priemonių koordinavimą konsultacijų Bendrijos lygmeniu sistemoje;kadangi taip pat pageidautina, kad valstybių narių šioje srityje taikomų ar pasiūlytų priemonių koordinavimui palengvinti būtų nedelsiant įsteigta konsultacinė tarnyba;kadangi reikia, kad kiekviena valstybė narė sudarytų planą, kuriuo galėtų vadovautis iškilus žalios naftos ir naftos produktų tiekimo sunkumams,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės imasi visų reikalingų priemonių, kad, iškilus žalios naftos ir naftos produktų tiekimo sunkumams, galintiems gerokai sumažinti šių produktų pasiūlą ir sukelti didelį sutrikimą, kompetentingoms institucijoms būtų suteikti reikalingi įgaliojimai. Tie įgaliojimai šioms institucijoms turėtų leisti:- naudoti atsargas, skirtas būtiniausiems atvejams pagal 1968 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvą [1], įpareigojančią EEB valstybes nares laikyti minimalias žalios naftos ir (arba) naftos produktų atsargas ir skirstyti šias atsargas vartotojams,- nustatyti konkrečius ar bendresnius naudojimo apribojimus atsižvelgiant į apskaičiuotą trūkstamą kiekį ir naftos produktų tiekimo tam tikroms vartotojų grupėms pirmenybę,- reglamentuoti kainas, kad būtų užkirstas kelias nenormaliam kainų didėjimui.2 straipsnis1. Valstybės narės paskiria institucijas, atsakingas už priemonių, kurių reikia imtis vykdant 1 straipsnyje nustatytus įgaliojimus, įgyvendinimą.2. Valstybės narės sudaro intervencinius planus, kuriais vadovautųsi iškilus naftos ir naftos produktų tiekimo sunkumams.3 straipsnis1. Iškilus žalios naftos ir naftos produktų tiekimo sunkumams Bendrijoje ar vienoje iš valstybių narių, Komisija kuo skubiausiai vienos valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva sušaukia valstybių narių atstovų, kurių pavardės iš anksto žinomos, grupę, kuriai pirmininkauja Komisija.2. Ši grupė svarsto ir tariasi, kaip būtų galima užtikrinti pagal 1 straipsnyje nustatytus įgaliojimus taikomų ar siūlomų priemonių koordinavimą.4 straipsnis1. Valstybės narės informuoja Komisiją apie nuostatas, įgyvendinančias prievoles, atsirandančias taikant šios direktyvos 1 straipsnį.2. Valstybės narės praneša Komisijai apie nacionalinių institucijų, pagal 2 straipsnio 1 dalį įsteigtų patvirtintoms priemonėms įgyvendinti, sudėtį ir įgaliojimus.5 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1974 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1973 m. liepos 24 d.Tarybos varduPirmininkasI. Nørgaard[1] OL L 308, 1968 12 23, p. 14.--------------------------------------------------


title: 2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/37/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 2005/68/EB dėl perdraudimo nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais (Tekstas svarbus EEE)

text:
20.3.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 81/71

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2008/37/EB
   2008 m. kovo 11 d.
   iš dalies keičianti Direktyvos 2005/68/EB dėl perdraudimo nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalį ir 55 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2005/68/EB (3) numatyta, kad tam tikros priemonės turi būti patvirtintos vadovaujantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (4).

               (2)

               Sprendimas 1999/468/EB buvo iš dalies pakeistas Sprendimu 2006/512/EB, kuriuo nustatyta reguliavimo procedūra su tikrinimu, taikytina priimant bendro pobūdžio priemones, skirtas iš dalies pakeisti neesmines pagrindinio teisės akto, priimto laikantis Sutarties 251 straipsnyje nurodytos tvarkos, nuostatas, inter alia, išbraukiant kai kurias tokias nuostatas arba papildant teisės aktą naujomis neesminėmis nuostatomis.

               (3)

               Pagal Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos pareiškimą (5) dėl Sprendimo 2006/512/EB tam, kad reguliavimo procedūra su tikrinimu galėtų būti taikoma jau galiojantiems Sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka priimtiems teisės aktams, tie teisės aktai turi būti pataisyti laikantis taikomos tvarkos.

               (4)

               Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus patvirtinti priemones, reikalingas Direktyvai 2005/68/EB įgyvendinti, siekiant atsižvelgti į techninius draudimo sektoriaus arba finansų rinkų pokyčius ir užtikrinti vienodą tos direktyvos taikymą. Konkrečiau šios priemonės yra skirtos papildyti įmonių teisinio statuso sąrašą, paaiškinti arba patikslinti elementus, sudarančius mokumo atsargą, padidinti įmokas ar reikalavimų sumas, naudojamas apskaičiuojant tam tikros perdraudimo veiklos arba sutarčių tipų mokumo atsargą, pakeisti minimalų garantinį fondą ir paaiškinti apibrėžtis. Kadangi šios priemonės yra bendro pobūdžio ir skirtos iš dalies pakeisti neesmines Direktyvos 2005/68/EB nuostatas, inter alia, ją papildant naujomis neesminėmis nuostatomis, jos turi būti patvirtintos pagal Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

               (5)

               Todėl Direktyvą 2005/68/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (6)

               Kadangi šia direktyva padaryti Direktyvos 2005/68/EB pakeitimai yra techninio pobūdžio ir susiję tik su komiteto procedūra, jų nereikia perkelti į valstybių narių teisę. Todėl nebūtina nustatyti atitinkamų nuostatų,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Pakeitimai
   Direktyva 2005/68/EB iš dalies keičiama taip:

               1)

               55 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           2 dalis pakeičiama taip:
                           „2.   Jeigu yra nuoroda į šią dalį, taikomos Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1–4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.“;

                           b)

                           3 dalis išbraukiama.

               2)

               56 straipsnio įžanginis sakinys pakeičiamas taip:
               „Toliau nurodomos įgyvendinimo priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, inter alia, ją papildant, tvirtinamos pagal 55 straipsnio 2 dalyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu:“.

         2 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   3 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2008 m. kovo 11 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. LENARČIČ

      (1)  OL C 161, 2007 7 13, p. 45.

      (2)  2007 m. liepos 10 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2008 m. kovo 3 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 323, 2005 12 9, p. 1. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 2007/44/EB (OL L 247, 2007 9 21, p. 1).

      (4)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2006/512/EB (OL L 200, 2006 7 22, p. 11).

      (5)  OL C 255, 2006 10 21, p. 1.


Svarbus teisinis pranešimas

|

32004L0016

2004 m. vasario 12 d. Komisijos direktyva 2004/16/EB nustatanti alavo kiekių konservuotuose maisto produktuose oficialios kontrolės mėginių ėmimo metodus ir analizės metodusTekstas svarbus EEE.

Oficialusis leidinys L 042 , 13/02/2004 p. 0016 - 0022 CS.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 ET.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 HU.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 LT.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 LV.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 MT.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 PL.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 SK.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88 SL.ES skyrius 13 tomas 33 p. 82  - 88

		Komisijos direktyva 2004/16/EB2004 m. vasario 12 d.nustatanti alavo kiekių konservuotuose maisto produktuose oficialios kontrolės mėginių ėmimo metodus ir analizės metodus(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvą 85/591/EEB dėl Bendrijos mėginių ėmimo ir analizės metodų įvedimo vykdant žmonėms vartoti skirtų maisto produktų monitoringą [1] su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 [2], ypač į jos 1 straipsnį,kadangi:(1) 2001 m. kovo 8 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 466/2001, nustatantis didžiausius leistinus tam tikrų teršalų maisto produktuose kiekius [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 242/2004 [4], nustato didžiausius neorganinio alavo kiekius konservuotuose maisto produktuose ir daro nuorodą į priemones, nustatančias mėginių ėmimo ir analizės metodus, kurie turi būti naudojami.(2) 1993 m. spalio 29 d. Tarybos direktyva 93/99/EEB dėl papildomų oficialios maisto produktų kontrolės priemonių [5] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003, laboratorijoms, kurioms valstybės narės pavedė oficialiai kontroliuoti maisto produktus, įvedama kokybės standartų sistema.(3) Reikėtų nustatyti bendrus kriterijus, kuriuos analizės metodas turi atitikti, kad būtų užtikrinta, jog laboratorijų, kurioms pavesta kontrolė, taikomų analizės metodų rezultatų charakteristikos būtų palyginamos. Be to, itin svarbu, kad analizės rezultatai būtų pranešami ir aiškinami vienodai, kad būtų užtikrintas suderintas įgyvendinimas visoje Europos Sąjungoje. Šios aiškinimo taisyklės taikomos oficialios kontrolės mėginio analizės rezultatui. Atliekant analizę gynybos arba arbitražo tikslais, taikomos nacionalinės taisyklės.(4) Nuostatos dėl mėginių ėmimo ir analizės metodų buvo parengtos remiantis naujausia informacija ir gali būti derinamos atsižvelgiant į mokslo ir technikos pažangą; Analizės metodai, naudojami visam alavo kiekiui nustatyti, yra tinkami neorganinio alavo kontrolei. Galimas organinių alavo formų buvimas laikomas nereikšmingu lyginant su didžiausiais nustatytais neorganinio alavo kiekiais.(5) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų, jog mėginiai alavo kiekių maisto produktuose oficialiai kontrolei atlikti būtų imami taikant šios direktyvos I priede aprašytus metodus.2 straipsnisValstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų, jog mėginių ruošimas ir jų analizės metodai, naudojami atliekant alavo kiekių maisto produktuose oficialią kontrolę, atitiktų šios direktyvos II priede aprašytus kriterijus.3 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2004 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą ir tų nuostatų bei šios direktyvos koreliacinę lentelę.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.4 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.Ši direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje 2004 m. vasario 12 d.Komisijos varduDavid ByrneKomisijos narys[1] OL L 372, 1985 12 31, p. 50.[2] OL L 284, 2003 10 31, p. 1.[3] OL L 77, 2001 3 16, p. 1.[4] Žr. šio Oficialiojo leidinio 3 puslapį.[5] OL L 290, 1993 11 24, p. 14.--------------------------------------------------I PRIEDASALAVO KIEKIŲ KONSERVUOTUOSE MAISTO PRODUKTUOSE OFICIALIOS KONTROLĖS MĖGINIŲ ĖMIMO METODAI1. Tikslas ir taikymo sritisMėginiai, skirti alavo kiekių konservuotuose maisto produktuose oficialiam patikrinimui, imami naudojant toliau aprašytus metodus. Šitokiu būdu paimti jungtiniai mėginiai laikomi tipiniais siuntų mėginiais. Atitinkamumas Komisijos reglamente (EB) Nr. 466/2001 nustatytiems didžiausiems leistiniems kiekiams nustatomas remiantis kiekiais, nustatytais iš laboratorinių mėginių.2. Sąvokų apibrėžimaiSiunta : vienu metu pristatytų maisto produktų, turinčių, kaip nustatė pareigūnas, bendrų požymių, pvz., vienodą kilmę, rūšį, įpakavimą, tą patį pakuotoją, siuntėją arba vienodus ženklus, aiškus kiekis.Siuntos dalis : nustatyta siuntos dalis, iš kurios, taikant tam tikrą metodą, imamas mėginys. Kiekviena siuntos dalis turi būti fiziškai atskirta nuo kitų ir ją turi būti galima identifikuoti.Atskirasis kiekis : medžiagos kiekis, paimtas iš siuntos arba jos dalies vienos vietos.Jungtinis mėginys : visi iš siuntos arba jos dalies paimti atskirieji mėginiai.Laboratorinis mėginys : mėginys, skirtas laboratorijai.3. Bendrosios nuostatos3.1. DarbuotojaiMėginius ima valstybės narės nurodytas įgaliotas asmuo.3.2. Medžiaga, kurios mėginiai imamiMėginiai imami atskirai iš kiekvienos tikrintinos siuntos.3.3. Būtinos atsargumo priemonėsImant ir ruošiant mėginius, būtina imtis atsargumo priemonių, kad būtų išvengta bet kokių pokyčių, kurie turėtų poveikio alavo kiekiui, neigiamai atsilieptų analitiniam nustatymui arba dėl kurių jungtiniai mėginiai prarastų savo tipiškumą.3.4. Atskirieji mėginiaiAtskirieji mėginiai turėtų būti imami kiek įmanoma įvairesnėse siuntos arba siuntos dalių vietose. Nukrypimas nuo šios procedūros turi būti registruojamas.3.5. Jungtinio mėginio paruošimasJungtinis mėginys paruošiamas sujungiant visus atskiruosius mėginius. Jungtinis mėginys homogenizuojamas laboratorijoje.3.6. Pakartotiniai laboratoriniai mėginiaiPakartotiniai laboratoriniai mėginiai, imami sprendimų vykdymo užtikrinimo, prekybos (gynybos) ir arbitražo tikslais, imami iš homogenizuoto jungtinio mėginio, jei tai neprieštarauja valstybių narių mėginių ėmimo taisyklėms.3.7. Mėginių pakavimas ir perdavimasKiekvienas mėginys dedamas į švarų inertinį konteinerį, tinkamai apsaugantį nuo užteršimo ir pakenkimo vežant. Imamasi visų atsargumo priemonių, kad būtų išvengta bet kokio galimo mėginio sudėties pokyčio vežant ir sandėliuojant.3.8. Mėginių plombavimas ir ženklinimas etiketėmisKiekvienas oficialiai kontrolei paimtas mėginys plombuojamas jo ėmimo vietoje ir ženklinamas laikantis valstybės narės taisyklių.Kiekvienąkart imant mėginį jis registruojamas, o tai leidžia vienareikšmiškai identifikuoti siuntą, ir nurodoma mėginio paėmimo data bei vieta ir kita informacija, galinti padėti tyrėjui.4. Mėginių ėmimo planaiTaikomas mėginių ėmimo metodas užtikrina, kad jungtinis mėginys būtų tipinis kontroliuojamos siuntos mėginys.4.1. Atskirųjų mėginių skaičiusAtskirųjų mėginių, kurie turi būti paimti iš siuntoje esančių skardinių, mažiausias skaičius nurodytas 1 lentelėje. Iš kiekvienos dėžutės imami atskirieji mėginiai turi būti panašaus svorio ir turi sudaryti jungtinį mėginį (žr. 3.5 punktą).1 lentelė Skardinių (atskirųjų mėginių) skaičius, imamas jungtiniam mėginiui sudarytiSiuntoje arba siuntos dalyje esančių skardinių skaičius | Imtinų skardinių skaičius |nuo 1 iki 25 | ne mažiau kaip 1 skardinė |nuo 26 iki 100 | ne mažiau kaip 2 skardinės |> 100 | 5 skardinės |Pažymėtina, kad didžiausi kiekiai taikomi kiekvienos skardinės turiniui, bet tyrimams atlikti būtina naudoti jungtinių mėginių ėmimą. Jeigu jungtinio mėginio tyrimo rezultatai yra nedaug mažesni už didžiausią kiekį ir jeigu įtariama, kad atskirų skardinių kiekiai gali viršyti didžiausią kiekį, gali reikėti atlikti tolesnį tyrimą.4.2. Mėginių ėmimas mažmeninės prekybos etapeMaisto produktų mėginių ėmimas mažmeninės prekybos etape, kai tai įmanoma, turėtų būti atliekamas laikantis pirmiau išdėstytų mėginių ėmimo nuostatų. Kai tai nėra įmanoma, mažmeninės prekybos etape gali būti naudojamos kitos mėginių ėmimo procedūros, jeigu jos užtikrina pakankamą siuntos, iš kurios imami mėginiai, tipiškumą.5. Siuntos arba siuntos dalies atitikimas specifikacijaiKontrolės laboratorija sprendimų vykdymo užtikrinimo tikslais atlieka bent dvi atskiras laboratorinio mėginio analizes ir apskaičiuoja rezultatų vidurkį.Siunta priimama, jeigu vidurkis neviršija atitinkamo didžiausio lygio (kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 466/2001), atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui.Siunta neatitinka didžiausio kiekio reikalavimo (kaip nustatyta Reglamente (EB) 466/2001), jeigu vidurkis be jokios abejonės viršija didžiausią kiekį, atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui.--------------------------------------------------II PRIEDASMĖGINIŲ RUOŠIMAS IR KRITERIJAI, TAIKOMI ANALIZĖS METODAMS, NAUDOJAMIEMS OFICIALIAI TIKRINANT ALAVO KIEKIUS KONSERVUOTUOSE MAISTO PRODUKTUOSE1. Atsargumo priemonės ir bendrosios nuostatos dėl alavoPagrindinis reikalavimas yra gauti tipinį ir homogenišką laboratorinį mėginį be antrinio užteršimo.Tyrėjas turėtų užtikrinti, kad mėginiai nebūtų užkrėsti juos ruošiant. Kai tik įmanoma, su mėginiu besiliečiantys prietaisai turėtų būti pagaminti iš inertinių medžiagų, pvz. plastikų, tokių, kaip polipropilenas, PTFE, ir pan., ir jie turėtų būti išvalyti rūgštimi siekiant sumažinti užteršimo pavojų. Kraštams nupjauti gali būti naudojamas aukštos kokybės nerūdijantis plienas.Bandymų medžiaga turi būti ruošiama iš visos mėginių medžiagos, kurią laboratorija gauna. Pakartojami rezultatai gaunami tiriant tik labai gerai homogenizuotus mėginius.Gali būti naudojama daug įvairių patenkinamų mėginių paruošimo procedūrų. Procedūros, aprašytos CEN standarte "Mikroelementų nustatymas – Veiksmingumo kriterijai ir bendras aptarimas"(1) laikomos patenkinamomis, bet gali būti taikomos ir kitos procedūros.2. Laboratorijoje gauto mėginio ištyrimasGerai sumalkite (prireikus) ir išmaišykite visą jungtinį mėginį taikydami tokį technologinį procesą, pagal kurį, kaip įrodyta, mėginį galima visiškai homogenizuoti.3. Mėginių suskirstymas sprendimų vykdymo užtikrinimo ir gynybos tikslaisPakartotiniai mėginiai, imami sprendimų vykdymo užtikrinimo, prekybos (gynybos) ir arbitražo tikslams, imami iš homogenizuotos medžiagos, jei tai neprieštarauja valstybių narių mėginių ėmimo taisyklėms.4. Laboratorijoje naudotinas analizės metodas ir laboratorijos kontrolės reikalavimai4.1. Sąvokų apibrėžimaiToliau yra nurodyta keletas plačiausiai vartojamų sąvokų, kurias laboratorijos privalo vartoti:r = pakartojamumas, vertė, žemiau kurios galima manyti, kad dviejų atskirų bandymų rezultatų, gautų esant pakartojamumo sąlygoms (t. y. tam pačiam mėginiui, tam pačiam vykdytojui, tam pačiam prietaisui, tai pačiai laboratorijai ir trumpam laiko intervalui) absoliutus skirtumas atitiks tam tikrą tikimybę (paprastai 95 %), taigi r = 2,8 x sr.sr = standartinis nuokrypis, apskaičiuojamas pagal rezultatus, gautus pakartojamumo sąlygomis.RSDr sx× 100x—yra visų laboratorijų ir mėginių rezultatų vidurkis.R = atkuriamumas, vertė, žemiau kurios galima manyti, kad dviejų atskirų bandymų rezultatų, gautų esant atkuriamumo sąlygoms (t. y. tokia pat medžiaga, kurią bandymo vykdytojai gavo skirtingose laboratorijose naudodami standartizuotą bandymų metodą), absoliutus skirtumas atitiks tam tikrą tikimybę (paprastai 95 %), taigi R = 2,8 x sR.sR = standartinis nuokrypis, apskaičiuojamas pagal rezultatus, gautus atkuriamumo sąlygomis.RSDR sx× 100HORRATr = nustatytas RSDr, padalintas iš RSDr vertės, įvertintos naudojant Horvico lygtį ir laikant, kad r = 0,66R.HORRATR = nustatyta RSDR vertė, padalinta iš RSDR vertės, apskaičiuotos pagal Horvico lygtį (2).U = išplėstinė neapibrėžtis, naudojant atsargos koeficientą 2, kuris leidžia gauti apytiksliai 95 % patikimumo lygį.4.2. Bendrieji reikalavimaiMaisto kontrolės tikslais naudojami analizės metodai turi atitikti 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 85/591/EEB dėl Bendrijos bandinių ėmimo ir analizės metodų įvedimo vykdant žmonėms vartoti skirtų maisto produktų monitoringą priedo 1 ir 2 punktus.4.3. Konkretūs reikalavimaiJei Bendrijos lygiu nėra nustatyta konkrečių alavo kiekio konservuotuose maisto produktuose nustatymo metodų, laboratorijos gali pasirinkti bet kurį patvirtintą metodą, jeigu pasirinktas metodas atitinka 2 lentelėje nurodytus veiksmingumo kriterijus. Geriausia, kad patvirtinimas apimtų sertifikuotą etaloninę medžiagą.2 lentelė Analizės alavo kiekiui nustatyti veiksmingumo kriterijaiParametras | Vertė/komentaras |Taikymo sąlygos | Reglamente (EB) Nr. 242/2004 nurodyti maisto produktai |Aptikimo riba | Ne daugiau kaip 5 mg/kg |Kiekio nustatymo riba | Ne daugiau kaip 10 mg/kg |Tikslumas | patvirtinimo tarplaboratoriniame tyrime HORRATr arba HORRATR vertės mažesnės kaip 1,5 |Regeneravimas | 80 % -105 % (kaip nurodyta tarplaboratoriniame tyrime) |Specifiškumas | Jokio priklausomumo nuo matricos ar spektro |4.3.1. Veiksmingumo kriterijai – Neapibrėžties funkcijaTačiau vertinant laboratorijos naudojamo analizės metodo tinkamumą galima remtis ir neapibrėžtimi. Laboratorija gali naudoti metodą, kuriuo gaunami rezultatai bus didžiausios standartinės neapibrėžties ribose. Didžiausia standartinė neapibrėžtis gali būti apskaičiuota naudojant šią formulę:Uf =+0,1C2kai:Uf  yra didžiausia standartinė neapibrėžtisLOD  yra metodo aptikimo ribaC  yra dominanti koncentracijaJeigu naudojant analizės metodą gaunami rezultatai, kurių neapibrėžties matavimai yra mažesni už didžiausią standartinę neapibrėžtį, metodas bus tinkamas kaip ir atitinkantis 2 lentelėje nurodytas veiksmingumo charakteristikas.4.4. Regeneravimo apskaičiavimas ir rezultatų pranešimasAtaskaitoje analizės rezultatai turi būti nurodomi su pataisa regeneravimui ir be jos. Turi būti aprašytas ataskaitos parengimo būdas ir išsiskyrusių medžiagų kiekis. Analizės rezultatai su pataisa regeneravimui naudojami atitikimui patikrinti (žr. I priedo 5 punktą).Tyrėjas turėtų atkreipti dėmesį į "Suderintas gaires dėl regeneravimo informacijos naudojimo analiziniuose matavimuose"(3), parengtas vadovaujant IUPAC/ISO/AOAC. Šios gairės padeda nustatyti regeneravimo koeficientus.Analizės rezultatas turi būti praneštas kaip x +/- U, kur x yra analizės rezultatas, o U – matavimo neapibrėžtis.4.5. Laboratorijų kokybės standartaiLaboratorijos turi laikytis 1993 m. spalio 29 d. Tarybos direktyvos 93/99/EEB dėl papildomų oficialios maisto produktų kontrolės priemonių.4.6. Kitos analizės aplinkybėsKvalifikacijos tikrinimasDalyvavimas tinkamose kvalifikacijos tikrinimo sistemose, atitinkančiose "Tarptautinį suderintą protokolą dėl (Chemijos) analizinių laboratorijų kvalifikacijos tikrinimo" (4), parengtą globojant IUPAC/ISO/AOAC.Kai kurios iš šių sistemų konkrečiai apima alavo kiekio maisto produktuose nustatymą ir dalyvavimas tokioje sistemoje rekomenduojamas labiau nei dalyvavimas bendroje metalų kiekio maisto produktuose nustatymo sistemose.Vidinė kokybės kontrolėLaboratorijos turėtų galėti pademonstruoti, kad turi nustačiusios vidinės kokybės kontrolės procedūras. Šių procedūrų pavyzdžiai pateikiami "ISO/AOAC/IUPAC Gairėse dėl analizinių chemijos laboratorijų vidinės kokybės kontrolės" (5).Mėginio paruošimasTuri būti imamasi priemonių užtikrinti, kad visas mėginyje esantis alavas patektų į analizei paruoštą tirpalą. Pirmiausia yra pripažįstama, kad mėginio tirpinimo procedūra turi būti tokia, kad neiškristų nuosėdomis jokia hidrolizuoto SnIV rūšis (i.e. tokios rūšys kaip alavo oksidas SnO2, Sn(OH)4, SnO2.H2O).Paruošti mėginiai turėtų būti laikomi 5 mol/l HCl. Tačiau SnCl4 yra lakus, todėl tirpalai neturėtų būti virinami.NUORODOS1. BS EN 13804:2002: Foodstuffs - Determination of trace elements - Performance criteria, general considerations and sample preparation, CEN, Rue de Stassart 36, B-1050 Brussels.2. W Horwitz, "Evaluation of Analytical Methods for Regulation of Foods and Drugs", Anal. Chem., 1982, 54, 67A - 76A.3. ISO/AOAC/IUPAC Harmonised Guidelines for the Use of Recovery Information in Analytical Measurement. Edited Michael Thompson, Steven L R Ellison, Ales Fajgelj, Paul Willetts and Roger Wood, Pure Appl. Chem., 1999, 71, 337–348.4. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Protocol for Proficiency Testing of (Chemical) Analytical Laboratories, Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1993, 65, 2123–2144 (Taip pat skelbta J. AOAC International, 1993, 76, 926).5. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Guidelines for Internal Quality Control in Analytical Chemistry Laboratories, Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1995, 67, 649–666.--------------------------------------------------


title: 2014 m. gruodžio 17 d. Komisijos direktyva 2014/110/ES, kuria dėl alogeninės kraujo donorystės laikinojo atidėjimo kriterijų iš dalies keičiama Direktyva 2004/33/EB  Tekstas svarbus EEE

text:
20.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 366/81

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2014/110/ES
   2014 m. gruodžio 17 d.
   kuria dėl alogeninės kraujo donorystės laikinojo atidėjimo kriterijų iš dalies keičiama Direktyva 2004/33/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2003 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/98/EB, nustatančią žmogaus kraujo ir kraujo komponentų surinkimo, ištyrimo, perdirbimo, laikymo bei paskirstymo kokybės ir saugos standartus bei iš dalies keičiančią Direktyvą 2001/83/EB (1), ypač į jos 29 straipsnio antros pastraipos d punktą,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos direktyvos 2004/33/EB (2) III priedo 2.2 punkte nustatyti donorystės laikinojo atidėjimo kriterijai, taikomi infekcine liga sergantiems donorams arba donorams, išvykstantiems iš zonos, kurioje sergama infekcine liga;

               (2)

               Komisijos direktyvos 2004/33/EB III priedo 2.2.1 punkte nustatytas numatomiems donorams taikomas donorystės atidėjimo laikotarpis – 28 dienos po išvykimo iš zonos, kurioje žmonėms perduodamas Vakarų Nilo virusas (VNV);

               (3)

               pagal naujausius mokslinius įrodymus tokių numatomų donorų donorystės laikinasis atidėjimas nebūtinas, jei atliktas nukleino rūgšties tyrimas ir jo rezultatai neigiami;

               (4)

               todėl valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė atlikti tokį tyrimą, jei jos nori pakeisti donorystės laikinojo atidėjimo kriterijus;

               (5)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyva 2002/98/EB įsteigto komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Dėl Vakarų Nilo viruso nustatytas donorystės atidėjimo kriterijus, pateiktas Direktyvos 2004/33/EB III priedo 2.2.1 punkto lentelėje (antros skilties paskutinėje eilutėje), pakeičiamas taip:

      „28 dienos po išvykimo iš rizikos zonos, kurioje galima užsikrėsti vietos kilmės Vakarų Nilo virusu, nebent atskiro nukleino rūgšties tyrimo rezultatai yra neigiami“

   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2015 m. gruodžio 31 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gruodžio 17 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OL L 33, 2003 2 8, p. 30.

      (2)  2004 m. kovo 22 d. Komisijos direktyva 2004/33/EB, įgyvendinanti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/98/EB dėl tam tikrų kraujo ir kraujo komponentų techninių reikalavimų (OL L 91, 2004 3 30, p. 25).


title: 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos direktyva 2013/12/ES, kuria dėl Kroatijos Respublikos stojimo adaptuojama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/27/ES dėl energijos vartojimo efektyvumo

text:
28.5.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 141/28

         TARYBOS DIREKTYVA 2013/12/ES
   2013 m. gegužės 13 d.
   kuria dėl Kroatijos Respublikos stojimo adaptuojama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/27/ES dėl energijos vartojimo efektyvumo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Kroatijos stojimo, ypač į jos 3 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdama į Aktą dėl Kroatijos stojimo, ypač į jo 50 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               pagal Akto dėl Kroatijos stojimo 50 straipsnį, tais atvejais, kai dėl stojimo būtina daryti iki įstojimo dienos institucijų priimtų aktų adaptacijas ir kai būtinos adaptacijos nebuvo numatytos tame Akte dėl stojimo ar jo prieduose, Taryba, spręsdama kvalifikuota balsų dauguma dėl Komisijos pasiūlymo, šiuo tikslu turi priimti būtinus aktus, nebent pirminį aktą priėmė Komisija;

               (2)

               konferencijos, kurioje buvo parengta ir priimta Sutartis dėl Kroatijos stojimo, Baigiamajame akte nurodyta, kad Aukštosios Susitariančiosios Šalys pasiekė politinį susitarimą dėl institucijų priimtų aktų adaptacijų, kurias reikia padaryti atsižvelgiant į stojimą, ir prašo Tarybos ir Komisijos priimti tas adaptacijas iki įstojimo, prireikus jas papildžius ir atnaujinus atsižvelgiant į Sąjungos teisės raidą;

               (3)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/27/ES (1) reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų nacionalinius orientacinius energijos vartojimo efektyvumo tikslus, atsižvelgdamos į 2020 m. Sąjungos energijos suvartojimą;

               (4)

               dėl Kroatijos stojimo reikia techniškai adaptuoti prognozuotus 2020 m. Sąjungos energijos suvartojimo duomenis siekiant atsižvelgti į suvartojimą 28 valstybėse narėse. Remiantis 2007 m. prognozėmis, 2020 m. 27 valstybėse narėse turėtų būti suvartota 1 842 mln. tne pirminės energijos. Remiantis tomis pačiomis prognozėmis, 2020 m. 28 valstybėse narėse, įskaitant Kroatiją, turėtų būti suvartota 1 853 mln. tne pirminės energijos. Energijos suvartojimą sumažinus 20 %, 2020 m. būtų suvartojama 1 483 mln. tne, t. y. 370 mln. tne mažiau, nei prognozuota. Ši techninė adaptacija reikalinga, kad Direktyvą 2012/27/ES būtų galima taikyti Kroatijai;

               (5)

               todėl Direktyva 2012/27/ES turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 2012/27/ES iš dalies keičiama taip, kaip nurodyta šios direktyvos priede.
   2 straipsnis
   Šios direktyvos priede pateikti daliniai pakeitimai neturi poveikio Direktyvos 2012/27/ES 28 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatytam terminui.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja tik jei įsigalioja Sutartis dėl Kroatijos stojimo jos įsigaliojimo dieną.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2013 m. gegužės 13 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         S. COVENEY

      (1)  OL L 315, 2012 11 14, p. 1.

      PRIEDAS
      Direktyvos 2012/27/ES 3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                  a)

                  1 dalies antros pastraipos a punktas pakeičiamas taip:

                              „a)

                              tai, kad 2020 m. Sąjungos energijos suvartojimas neturi viršyti 1 483 mln. tne pirminės energijos arba neturi viršyti 1 086 mln. tne galutinės energijos;“;

                  b)

                  2 dalis pakeičiama taip:
                  „2.   Ne vėliau kaip 2014 m. birželio 30 d. Komisija įvertina padarytą pažangą ir tai, ar tikėtina, kad Sąjunga pasieks tai, kad 2020 m. energijos suvartojimas neviršytų 1 483 mln. tne pirminės energijos ir (arba) neviršytų 1 086 mln. tne galutinės energijos.“;

                  c)

                  3 dalies d punktas pakeičiamas taip:

                              „d)

                              palygina a–c punktų rezultatus su suvartojamu energijos kiekiu, kurio reikėtų tam, kad 2020 m. būtų pasiektas energijos suvartojimo kiekis, kuris neviršytų 1 483 mln. tne pirminės energijos ir (arba) neviršytų 1 086 mln. tne galutinės energijos.“