title: 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/39/EB dėl specialios mitybinės paskirties maisto produktų (nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE)

text:
20.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 124/21

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/39/EB
   2009 m. gegužės 6 d.
   dėl specialios mitybinės paskirties maisto produktų
   (nauja redakcija)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1989 m. gegužės 3 d. Tarybos direktyva 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais, suderinimo (3) buvo keletą kartų iš esmės pakeista (4). Kadangi turi būti daromi kiti pakeitimai, siekiant aiškumo ji turėtų būti išdėstyta nauja redakcija.

               (2)

               Nacionalinių įstatymų, susijusių su specialios mitybinės paskirties maisto produktais, skirtumai trukdo laisvam jų judėjimui, ir galėtų sudaryti nevienodas konkurencijos sąlygas, taip tiesiogiai veikdami vidaus rinkos funkcionavimą.

               (3)

               Derinant nacionalinius įstatymus, yra numatyta priimti bendrąjį apibrėžimą ir nustatyti priemones, leidžiančias apsaugoti vartotoją nuo apgaulės, susijusios su šių produktų pobūdžiu, bei priimti šių produktų ženklinimo taisykles, kurių privaloma laikytis.

               (4)

               Produktai, kuriuos apima ši direktyva, yra maisto produktai, kurių sudėtis ir paruošimas turi būti specialiai sukurti, siekiant patenkinti specialius asmenų, kuriems jie skirti, mitybos reikalavimus. Dėl to gali tekti numatyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo bendrųjų arba specialiųjų nuostatų, kurios būtų taikomos maisto produktams, siekiant įgyvendinti specifinius mitybos tikslus.

               (5)

               Nors specialiose nuostatose apibūdinti specialios mitybinės paskirties maisto produktai gali būti efektyviai kontroliuojami remiantis bendrosiomis visų rūšių maisto produktų kontrolės taisyklėmis, tai ne visada įmanoma maisto produktų, kurių atžvilgiu nepriimta specialių nuostatų, atvejais.

               (6)

               Pastaruoju atveju kontroliuojančioms institucijoms įprastos prieinamos priemonės tam tikrais atvejais negali leisti patikrinti, ar iš tikrųjų minėtas maisto produktas turi jam priskirtų specialių mitybinių savybių. Dėl to būtina priimti nuostatas, kad asmuo, atsakingas už tokių produktų pateikimą rinkai, būtinais atvejais turėtų padėti kontroliuojančiai institucijai vykdyti jos veiklą.

               (7)

               Specialios nuostatos, kurios būtų taikomos tam tikroms maisto produktų grupėms, turėtų būti priimamos specialiosiomis direktyvomis.

               (8)

               Turėtų būti nustatyta tvarka, kuri sudarytų sąlygas laikinai pateikti į rinką maisto produktus, pagamintus naudojant technologines naujoves, kad būtų galima geriau pasinaudoti šioje pramonėje atliekamų tyrimų rezultatais, kol bus priimti atitinkamos specialiosios direktyvos pakeitimai. Tačiau, vartotojų sveikatos apsaugos tikslais, leidimas tiekti rinkai gali būti išduotas tik pasikonsultavus su Europos maisto saugos tarnyba.

               (9)

               Kadangi nėra aišku, ar yra pakankamas pagrindas priimti konkrečias nuostatas dėl maisto produktų asmenims, kurie turi angliavandenių apykaitos sutrikimų (diabetą), Komisijai, pasikonsultavusiai su Europos maisto saugos tarnyba, turėtų būti leista priimti ar papildyti atitinkamas nuostatas vėlesniame etape.

               (10)

               Vis dar įmanoma Bendrijos lygiu suderinti taisykles, taikomas specialios mitybinės paskirties maisto produktų grupėms, siekiant apsaugoti vartotojus ir užtikrinti laisvą tokių maisto produktų judėjimą.

               (11)

               Specialiųjų direktyvų, įgyvendinančių pagrindinius Bendrijos taisyklių principus ir tų taisyklių pakeitimus, rengimas yra techninio pobūdžio įgyvendinimo priemonės. Siekiant supaprastinti ir pagreitinti procedūras, jų priėmimas turėtų būti patikėtas Komisijai.

               (12)

               Priemonės, būtinos šiai direktyvai įgyvendinti, turėtų būti priimamos vadovaujantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (5).

               (13)

               Visų pirma Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus priimti tam tikras specialiąsias direktyvas, patvirtinti specialios mitybinės paskirties medžiagų, t. y. vitaminų, mineralinių druskų, amino rūgščių ir kitokių medžiagų, skirtų dėti į specialios mitybinės paskirties maisto produktus, sąrašą, taip pat joms taikomus grynumo reikalavimus bei, prireikus, vartojimo sąlygas, leidžiančias nurodyti, kad įprasti maisto produktai yra tinkami vartoti kaip specialios mitybinės paskirties produktai, specialias nuostatas dėl maisto asmenims, kurių angliavandenių apykaita yra sutrikusi (sergantiems diabetu), reikalingumą, taisykles, taikomas sąvokoms, kurios apibūdina natrio arba druskos kiekio sumažinimą arba nebuvimą ar glitimo nebuvimą ir kurios gali būti vartojamos apibūdinti produktams bei sąlygas, kuriomis ženklinant, pristatant ir reklamuojant gali būti daroma nuoroda į dietą ar į žmonių grupę. Kadangi šios priemonės yra bendro pobūdžio ir yra skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, inter alia, ją papildant naujomis neesminėmis nuostatomis, jos turi būti patvirtintos pagal Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

               (14)

               Tais atvejais, kai dėl neišvengiamų skubos priežasčių neįmanoma laikytis reguliavimo procedūrai su tikrinimu įprastai taikomo laikotarpio, specialios mitybinės paskirties medžiagų, t. y. vitaminų, mineralinių druskų, amino rūgščių ir kitokių medžiagų, skirtų dėti į specialios paskirties maisto produktus, sąrašo, taip pat joms taikomų grynumo reikalavimų bei, prireikus, vartojimo sąlygų priėmimui ir pakeitimui, bei šios direktyvos ar specialiųjų direktyvų pakeitimų, kai nustatoma, kad specialios mitybinės paskirties maisto produktas kelia pavojų žmonių sveikatai, nors jis ir atitinka specialiosios direktyvos nuostatas, priėmimui Komisija turėtų būti įgaliota taikyti Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 6 dalyje numatytą skubos procedūrą.

               (15)

               Naujos į šią direktyvą įtrauktos nuostatos susijusios tik su komiteto procedūromis. Todėl valstybėms narėms nereikia jų perkelti į nacionalinę teisę.

               (16)

               Ši direktyva neturėtų turėti poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su II priedo B dalyje nurodytų direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   1.   Ši direktyva reglamentuoja specialios mitybinės paskirties maisto produktus.
   2.   Specialios mitybinės paskirties maisto produktai – produktai, kurie dėl savo specialios sudėties arba gamybos proceso aiškiai skiriasi nuo įprastam vartojimui skirtų maisto produktų ir kurie tinka vartoti jų charakteristikoje nurodytais mitybos tikslais ir tiekiami rinkai nurodant tokį jų tinkamumą.
   3.   Speciali mitybinė paskirtis turi atitikti specialius mitybos reikalavimus:

               a)

               tam tikros grupės žmonių, kurių virškinimo ar medžiagų apykaitos procesai yra sutrikę; arba

               b)

               tam tikros grupės žmonių, kurie yra specialios fiziologinės būsenos ir kurie dėl to gali gauti ypatingos naudos, suvartodami kontroliuojamą maisto produktuose esančių tam tikrų medžiagų kiekį; arba

               c)

               sveikų kūdikių ir mažų vaikų.

         2 straipsnis
   1.   Produktai, kuriems taikomi 1 straipsnio 3 dalies a ir b punktai, gali būti apibūdinami „dietiniais“.
   2.   Ženklinant, pristatant ir reklamuojant įprastam vartojimui skirtus maisto produktus, draudžiama:

               a)

               naudoti būdvardį „dietinis“ atskirai arba žodžių junginyje, siekiant apibūdinti tuos maisto produktus;

               b)

               naudoti bet kokius kitokius žymenis ar pristatymą, sudarančius įspūdį, kad kalbama apie vieną iš 1 straipsnyje nurodytų produktų.

         Tačiau laikantis nuostatų, kurias Komisija priima nurodyta tvarka, leidžiama nurodyti, kad įprastam vartojimui skirti maisto produktai yra tinkami vartoti kaip specialios mitybinės paskirties produktai, jeigu jie atitinka tokį tinkamumą.
   Tomis nuostatomis gali būti nustatyta tokio šių produktų tinkamumo nurodymo tvarka.
   Antroje pastraipoje nurodytos priemonės, kuriomis siekiama iš dalies pakeisti šios direktyvos neesmines nuostatas ją papildant, patvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   3 straipsnis
   1.   1 straipsnyje nurodytų produktų pobūdis ar sudėtis turi būti tokia, kad tie produktai būtų tinkami numatytai specialiai mitybinei paskirčiai.
   2.   1 straipsnyje nurodyti produktai taip pat turi atitikti visas privalomas nuostatas, taikomas įprastam vartojimui skirtiems maisto produktams, išskyrus juose padarytus pakeitimus, siekiant užtikrinti tų produktų atitiktį 1 straipsnyje esančioms sąvokoms.
   4 straipsnis
   1.   Specialios nuostatos, taikytinos I priede išvardytoms specialios mitybinės paskirties maisto produktų grupėms, turi būti priimamos specialiosiomis direktyvomis.
   Šios specialiosios direktyvos visų pirma gali apimti:

               a)

               pagrindinius reikalavimus dėl produktų pobūdžio arba sudėties;

               b)

               nuostatas dėl žaliavų kokybės;

               c)

               higienos reikalavimus;

               d)

               leistinus pakeitimus, nurodytus 3 straipsnio 2 dalyje;

               e)

               priedų sąrašą;

               f)

               nuostatas dėl ženklinimo, pristatymo ir reklamos;

               g)

               bandinių atrinkimo tvarką ir analizės metodus, būtinus patikrinti, ar jie atitinka šių specialiųjų direktyvų reikalavimus.

         Tokios specialiosios direktyvos priimamos:

               —

               e punkto atveju – Sutarties 95 straipsnyje nustatyta tvarka,

               —

               kitų punktų atveju – Komisijos. Šios priemonės, skirtos iš dalies pakeisti šios direktyvos neesmines nuostatas ją papildant, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

         Nuostatos, galinčios turėti įtakos visuomenės sveikatai, priimamos pasikonsultavus su Europos maisto saugos tarnyba.
   2.   Kad specialios mitybinės paskirties maisto produktai, pagaminti taikant mokslo ir technologijų pažangą, galėtų greitai patekti į rinką, Komisija, pasikonsultavusi su Europos maisto saugos tarnyba, dvejų metų laikotarpiui gali leisti pateikti į rinką maisto produktus, neatitinkančius sudėties reikalavimų, nustatytų I priede minimose specialiosiose direktyvose dėl specialiems mitybos tikslams skirtų maisto produktų grupių. Šios priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas ją papildant, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   Prireikus Komisija gali sprendimą dėl leidimo papildyti ženklinimo taisyklėmis, susijusiomis su sudėties pakeitimu.
   3.   Komisija priima specialios mitybinės paskirties medžiagų, t. y. vitaminų, mineralinių druskų, amino rūgščių ir kitokių medžiagų, skirtų dėti į specialios mitybinės paskirties maisto produktus, sąrašą, taip pat joms taikomus grynumo reikalavimus bei, reikiamais atvejais, sąlygas, kuriomis jos gali būti naudojamos.
   Šios priemonės, kuriomis siekiama iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas ją papildant, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   Dėl būtinų skubos priežasčių Komisija gali taikyti 15 straipsnio 4 dalyje nurodytą skubos procedūrą.
   5 straipsnis
   Komisija patvirtina taisykles dėl sąvokų, kurias galima naudoti apibūdinant natrio arba druskos (natrio chlorido, valgomosios druskos) kiekio sumažinimą arba nebuvimą ar glitimo nebuvimą, ir kurias leidžiama naudoti 1 straipsnyje nurodytiems produktams apibūdinti.
   Šios priemonės, kuriomis siekiama iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, ją papildant, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   6 straipsnis
   Iki 2002 m. liepos 8 d., pasikonsultavusi su Europos maisto saugos tarnyba, Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl specialių nuostatų dėl maisto asmenims, kurie turi sutrikusią angliavandenių apykaitą (diabetą), reikalingumo.
   Atsižvelgdama į tos ataskaitos išvadas, Komisija:

               a)

               parengia atitinkamas specialias nuostatas; arba

               b)

               Sutarties 95 straipsnyje nustatyta tvarka pateikia visus reikiamus pasiūlymus dėl šios direktyvos pakeitimų.

         Priemonės, nurodytos a punkte, kuriomis siekiama iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas ją papildant, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   7 straipsnis
   Komisija gali patvirtinti sąlygas, kuriomis ženklinant, pristatant ir reklamuojant gali būti daroma nuoroda į dietą ar į žmonių grupę, kuriai yra skirtas 1 straipsnyje nurodytas produktas.
   Šios priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas ją papildant, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   8 straipsnis
   1.   1 straipsnyje nurodytų produktų ženklinimas ir ženklinimo būdai, pristatymas ir reklama neturi priskirti tokiems produktams žmonių ligų profilaktikos, gydymo ar vaistinių savybių, taip pat negalima duoti numanyti, kad tie produktai tokias savybes turi.
   Išimtiniais ir aiškiai apibrėžtais atvejais galima numatyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo pirmosios pastraipos. Šios priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas ją papildant, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu. Leidžiančios nukrypti nuostatos gali būti taikomos kol ta procedūra bus užbaigta.
   2.   1 dalimi nedraudžiama platinti bet kokios naudingos informacijos ar rekomendacijų, skirtų tik mediko, mitybos specialisto ir farmacininko kvalifikaciją turintiems asmenims.
   9 straipsnis
   1.   2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo (6) taikoma šios direktyvos 1 straipsnyje nurodytiems produktams šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nurodytomis sąlygomis.
   2.   Rinkai tiekiamo produkto apibūdinimas turi būti papildytas nuoroda į jo specifines mitybines savybes. Tačiau produktų, kuriuos apima 1 straipsnio 3 dalies c punktas, atveju vietoj šios nuorodos nurodoma numatoma jų paskirtis.
   3.   Produktų, dėl kurių pagal 4 straipsnį nebuvo priimta jokia specialioji direktyva, ženklinime turi būti nurodyta:

               a)

               tam tikros kokybinės ir kiekybinės sudedamosios produkto dalys ar ypatingas gamybos procesas, kuris suteikia produktui specialias mitybines savybes;

               b)

               kilodžauliais ir kilokalorijomis išreikšta energinė produkto vertė ir angliavandenių, baltymų ir riebalų kiekis rinkai tiekiamo produkto 100 gramų ar 100 mililitrų bei, atitinkamais atvejais, nurodytame siūlomo suvartoti produkto kiekyje.

         Tačiau jeigu energinė vertė yra mažesnė nei 50 kilodžaulių (12 kilokalorijų) 100 gramų ar 100 mililitrų rinkai tiekiamo produkto, tą informaciją galima pakeisti žodžiais „energinė vertė mažesnė nei 50 kilodžaulių (12 kilokalorijų) 100 gramų“ arba žodžiais „energinė vertė mažesnė nei 50 kilodžaulių (12 kilokalorijų) 100 mililitrų“.
   4.   Produktų dėl kurių priimta specialioji direktyva, specifiniai ženklinimo reikalavimai turi būti nustatyti toje direktyvoje.
   10 straipsnis
   1.   1 straipsnyje nurodytus produktus leidžiama pateikti į mažmeninę rinką tik iš anksto supakuotus, o pakuotė turi apgaubti visą produktą.
   2.   Mažmeninės prekybos tikslais valstybės narės gali leisti nukrypti nuo 1 dalies, bet tik jei su produktu, jo pateikimo parduoti metu pateikiama 9 straipsnyje nurodyta informacija.
   11 straipsnis
   1.   Kad būtų galima atlikti efektyvią specialios mitybinės paskirties maisto produktų, kurie nepriklauso nei vienai I priede išvardytai grupei, valstybinę kontrolę, taikomos šios specialios nuostatos:

               a)

               kai pirmiau nurodytas produktas yra pateikiamas į rinką pirmą kartą, gamintojas arba, jei produktas gaminamas trečiojoje valstybėje, importuotojas praneša valstybės narės kompetentingai institucijai produkto pardavimo vietą, pateikdamas jai ir to produkto ženklinimo pavyzdį;

               b)

               jei tas pats produktas vėliau pateikiamas į kitos valstybės narės rinką, gamintojas arba, reikiamais atvejais, importuotojas pateikia valstybės narės kompetentingajai institucijai tą pačią informaciją, kartu nurodydamas pirmojo pranešimo gavėją;

               c)

               kompetentinga institucija būtinais atvejais turi teisę pareikalauti iš gamintojo ar, reikiamais atvejais, iš importuotojo pateikti mokslinių tyrimų rezultatus ir duomenis, įrodančius, kad produktas atitinka 1 straipsnio 2 ir 3 dalies reikalavimus, bei informaciją, numatytą 9 straipsnio 3 dalies a punkte. Jei šie tyrimai yra paskelbti lengvai prieinamoje publikacijoje, užtenka tik pateikti nuorodą į tą publikaciją.

         2.   Valstybės narės privalo pranešti Komisijai apie 1 dalyje nurodytų kompetentingų institucijų tapatybę bei kitą naudingą informaciją apie jas.
   Komisija turi paskelbti šią informaciją Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   3.   Išsamios šio straipsnio 2 dalies nuostatas įgyvendinančios taisyklės gali būti priimtos pagal 15 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą.
   4.   Kas treji metai (pirmą kartą anksčiau nei 2002 m. liepos 8 d.) Komisija siunčia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šio straipsnio įgyvendinimą.
   12 straipsnis
   1.   Dėl priežasčių, susijusių su 1 straipsnyje nurodytų produktų sudėtimi, gamybos specifikacijomis, pristatymu ar ženklinimu, Valstybės narės negali drausti ar riboti prekybos tokiais produktais, jei jie atitinka šią direktyvą ir, atitinkamais atvejais, direktyvas, priimtas įgyvendinant šią direktyvą.
   2.   1 dalis neturi įtakos nacionalinėms nuostatoms, kurios taikomos, jei nėra direktyvų, priimtų įgyvendinant šią direktyvą.
   13 straipsnis
   1.   Jei valstybė narė turi pakankamą pagrindą nustatyti, kad specialios mitybinės paskirties maisto produktas, nepriklausantis jokiai iš I priede išvardytų grupių, neatitinka 1 straipsnio 2 ir 3 dalies reikalavimų ar kelia pavojų žmogaus sveikatai, nors jis yra laisvoje apyvartoje vienoje ar keliose valstybėse narėse, tai ta valstybė narė gali laikinai sustabdyti ar apriboti prekybą šiuo produktu savo teritorijoje. Apie tai ji nedelsdama informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares bei nurodo tokio sprendimo priežastis.
   2.   Komisija kiek įmanoma skubiau išnagrinėja suinteresuotos valstybės narės nurodytas priežastis, pasikonsultuoja su valstybėmis narėmis 15 straipsnio 1 dalyje nurodytame Komitete ir po to nedelsdama pateikia savo nuomonę bei imasi reikiamų priemonių.
   3.   Jei Komisija mano, kad nacionalinės priemonės galima atsisakyti arba kad ji turi būti pakeista, ji priima reikiamas priemones pagal 15 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą.
   14 straipsnis
   1.   Kai valstybė narė dėl gautos naujos informacijos ar dėl to, kad priėmus vieną iš specialiųjų direktyvų buvo peržiūrėta esama informacija, turi pakankamą pagrindą nustatyti, kad specialios mitybinės paskirties maisto produktas kelia pavojų žmonių sveikatai, nors jis atitinka specialiosios direktyvos nuostatas, tai ta valstybė narė gali laikinai sustabdyti ar apriboti tokių nuostatų taikymą savo teritorijoje. Apie tai ji nedelsdama informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares bei nurodo tokio sprendimo priežastis.
   2.   Komisija kiek įmanoma skubiau išnagrinėja suinteresuotos valstybės narės nurodytas priežastis, pasikonsultuoja su valstybėmis narėmis 15 straipsnio 1 dalyje nurodytame Komitete ir po to nedelsdama pateikia savo nuomonę bei imasi reikiamų priemonių.
   3.   Jei Komisija mano, kad, siekiant išspręsti šio straipsnio 1 dalyje nurodytas problemas bei apsaugoti žmonių sveikatą, būtina iš dalies pakeisti šią direktyvą ar specialiąsias direktyvas, ji priima tuos pakeitimus.
   Šios priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, tvirtinamos pagal 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu. Dėl būtinų skubos priežasčių Komisija gali taikyti 15 straipsnio 4 dalyje nurodytą skubos procedūrą.
   Tokiu atveju valstybė narė, kuri ėmėsi apsaugos priemonių, gali jas taikyti, kol bus priimti pakeitimai.
   15 straipsnis
   1.   Komisijai padeda pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002 (7) 58 straipsnį įsteigtas Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas.
   2.   Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra trys mėnesiai.
   3.   Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomos Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1–4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   4.   Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomos Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1, 2, 4 ir 6 dalys bei 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   16 straipsnis
   Direktyva 89/398/EEB su pakeitimais, padarytais aktais, nurodytais II priedo A dalyje, yra panaikinama, nedarant poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su II priedo B dalyje nurodytų direktyvų perkėlimu į nacionalinę teisę terminais.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir turi būti skaitomos pagal III priede pateiktą koreliacijos lentelę.
   17 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   18 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2009 m. gegužės 6 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. KOHOUT

      (1)  OL C 211, 2008 8 19, p. 44.

      (2)  2008 m. rugsėjo 23 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2009 m. kovo 30 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 186, 1989 6 30, p. 27.

      (4)  Žr. II priedo A dalį.

      (5)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.

      (6)  OL L 109, 2000 5 6, p. 29.

      (7)  2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 178/2002, nustatantis maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantis Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantis su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (OL L 31, 2002 2 1, p. 1).

      I PRIEDAS

                  A.

                  Specialios mitybinės paskirties maisto produktų grupės, kurioms taikomos specialios nuostatos bus numatytos specialiose direktyvose (1):

                              1)

                              pradiniai mišiniai kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišiniai kūdikiams;

                              2)

                              perdirbti grūdiniai maisto produktai ir maistas kūdikiams bei mažiems vaikams;

                              3)

                              maisto produktai, skirti svorį mažinančioms sumažinto energijos kiekio dietoms;

                              4)

                              specialios medicininės paskirties maisto produktai;

                              5)

                              maisto produktai reikalingi intensyviam raumenų darbui, įskaitant maisto produktus sportininkams.

                  B.

                  Specialios mitybinės paskirties maisto produktų grupės, kurioms taikomos specialios nuostatos bus numatytos specialioje direktyvoje (1), atsižvelgiant į 6 straipsnyje nurodytos procedūros rezultatus:
                  Maistas asmenims, kurie turi sutrikusią angliavandenių apykaitą (diabetą).

         (1)  Suprantama, kad produktams, jau esantiems rinkoje kai priimama specialioji direktyva, ta direktyva bus netaikoma.

      II PRIEDAS
      A   DALIS

         Panaikinta direktyva ir jos pakeitimų sąrašas

         (nurodyti 16 straipsnyje)

                  Tarybos direktyva 89/398/EEB
                  (OL L 186, 1989 6 30, p. 27)

                  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/84/EB
                  (OL L 48, 1997 2 19, p. 20)

                  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/41/EB
                  (OL L 172, 1999 7 8, p. 38)

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1882/2003
                  (OL L 284, 2003 10 31, p. 1)

                  tik III priedo 15 punktas

            B   DALIS

         Perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminai

         (nurodyti 16 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  Leidimas prekiauti produktais, atitinkančiais šios direktyvos reikalavimus

                  Draudimas prekiauti produktais, kurie neatitinka šios direktyvos reikalavimų

                  89/398/EEB

                  —

                  1990 m. gegužės 16 d. (1)

                  1991 m. gegužės 16 d. (1)

                  96/84/EB

                  1997 m. rugsėjo 30 d.

                  —

                  —

                  1999/41/EB

                  2000 m. liepos 8 d.

                  2000 m. liepos 8 d. (2)

                  2001 m. sausio 8 d. (2)

         (1)  Pagal Direktyvos 89/398/EEB 15 straipsnį:

         „1.   Valstybės narės pakeičia savo įstatymus ir kitus teisės aktus taip, kad:

                     —

                     ne vėliau kaip nuo 1990 m. gegužės 16 d. būtų leista prekyba produktais, atitinkančiais šios direktyvos reikalavimus,

                     —

                     nuo 1991 m. gegužės 16 d. būtų draudžiama prekiauti produktais, kurie neatitinka šios direktyvos reikalavimų.

               Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
         2.   Šio straipsnio 1 dalis neturi įtakos toms nacionalinėms nuostatoms, kurios, nesant 4 straipsnyje minimų direktyvų, taikomos tam tikroms specialios paskirties maisto produktų grupėms.“

         (2)  Pagal Direktyvos 1999/41/EEB 2 straipsnį:
      „Valstybės narės priima įstatymus it kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1999 m. liepos 8 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
      Tokios priemonės taikomos taip, kad:

                  —

                  iki 2000 m. liepos 8 d. būtų leista prekiauti produktais, atitinkančiais šią direktyvą,

                  —

                  iki 2001 m. sausio 8 d. būtų uždrausta prekiauti produktais, neatitinkančiais šios direktyvos.

            Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.“

      III PRIEDAS

         KORELIACIJOS LENTELĖ

                  Direktyva 89/398/EEB

                  Ši direktyva

                  1 straipsnio 1 dalis

                  1 straipsnio 1 dalis

                  1 straipsnio 2 dalies a punktas

                  2 straipsnio 2 dalis

                  1 straipsnio 2 dalies b punktas

                  1 straipsnio 3 dalis

                  1 straipsnio 2 dalies b punkto i, ii ir iii papunkčiai

                  1 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktai

                  2 straipsnio 1 dalis

                  2 straipsnio 1 dalis

                  2 straipsnio 2 dalis

                  2 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa

                  2 straipsnio 3 dalis

                  2 straipsnio 2 dalis antra ir trečia pastraipos

                  —

                  2 straipsnio 2 dalis ketvirta pastraipa

                  3 straipsnis

                  3 straipsnis

                  4 straipsnio 1 dalis

                  4 straipsnio 1 dalis

                  4 straipsnio 1a dalis

                  4 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnio 3 dalis

                  4a straipsnis

                  5 straipsnis

                  4b straipsnis

                  6 straipsnis

                  5 straipsnis

                  7 straipsnis

                  6 straipsnis

                  8 straipsnis

                  7 straipsnis

                  9 straipsnis

                  8 straipsnis

                  10 straipsnis

                  9 straipsnio įžanginė formuluotė

                  11 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  9 straipsnio pirmas, antras ir trečias punktai

                  11 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktai

                  9 straipsnio ketvirto punkto pirmas ir antras sakiniai

                  11 straipsnio 2 dalis

                  9 straipsnio ketvirto punkto trečias sakinys

                  11 straipsnio 3 dalis

                  9 straipsnio penktas punktas

                  11 straipsnio 4 dalis

                  10 straipsnis

                  12 straipsnis

                  11 straipsnis

                  13 straipsnis

                  12 straipsnis

                  14 straipsnis

                  13 straipsnio 1 ir 2 dalys

                  15 straipsnio 3 ir 4 dalys

                  13 straipsnio 3 dalis

                  —

                  —

                  15 straipsnio 3 ir 4 dalys

                  14 ir 15 straipsniai

                  —

                  —

                  16 ir 17 straipsniai

                  16 straipsnis

                  18 straipsnis

                  I priedas

                  I priedas

                  II priedas

                  —

                  —

                  II ir III priedai


title: 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/64/ES, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 64/432/EEB, kiek tai susiję su kompiuterinėmis duomenų bazėmis, esančiomis valstybių narių atliekamos priežiūros dalimi

text:
27.6.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 189/161

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/64/ES
   2014 m. gegužės 15 d.
   kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 64/432/EEB, kiek tai susiję su kompiuterinėmis duomenų bazėmis, esančiomis valstybių narių atliekamos priežiūros dalimi
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
   kadangi:

               (1)

               Tarybos direktyva 64/432/EEB (3) taikoma Sąjungos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis. Ji numato, kad valstybės narės kompetentinga institucija gali įdiegti priežiūros tinklų sistemą. Tie tinklai apima kompiuterinę duomenų bazę, kurioje turi būti kaupiami bent Direktyvoje 64/432/EEB nustatyti duomenys, įskaitant kiekvieno gyvūno identifikacijos kodą;

               (2)

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1760/2000 (4) nustatoma galvijų identifikavimo bei registravimo sistema. Pagal jį paprastai reikalaujama, kad dvi gyvūnui suteiktos oficialios identifikavimo priemonės turėtų tą patį identifikacijos kodą. Vis dėlto pradiniu prisitaikymo prie elektroninių identifikatorių naudojimo kaip oficialios identifikavimo priemonės etapu negalima atmesti galimybės, kad tam tikrais atvejais su gyvūno pirminio identifikacijos kodo konfigūracija susiję techniniai apribojimai galėtų neleisti to kodo atgaminti elektroniniame identifikatoriuje. Tai galėtų atsitikti tuomet, kai esamo gyvūno identifikacijos kodą sudarantys rašmenys būtų tokie, kad to kodo nebūtų galima perkelti į elektroninį formatą. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 1760/2000 numato specialias pereinamojo laikotarpio nukrypti leidžiančias nuostatas, suteikiančias galimybę taip pat tiems gyvūnams taikyti elektroninius identifikatorius, su sąlyga, kad būtų užtikrintas visiškas atsekamumas ir galimybė nustatyti gyvūnų individualią tapatybę, įskaitant ūkį, kuriame jie gimė. Galimybė naudoti tokius elektroninius identifikatorius turėtų atsispindėti Direktyvoje 64/432/EEB nustatytų kompiuterinių duomenų bazių elementų sąraše;

               (3)

               siekiant Sąjungos teisės aktų nuoseklumo, elektroninio identifikatoriaus tipas, jei taikomas gyvūnams, taip pat turėtų papildyti Direktyvoje 64/432/EEB nurodytų kompiuterinių duomenų bazių elementų sąrašą;

               (4)

               todėl Direktyva 64/432/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 64/432/EEB 14 straipsnio 3 dalies C dalies 1 punktas pakeičiamas taip:

               „1.

               apie kiekvieną gyvūną:

                           —

                           unikalus identifikacijos kodas arba kodai Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1760/2000 (5) 4 straipsnio 1 dalyje, 4b straipsnyje, 4c straipsnio 1 dalyje ir 4d straipsnyje nurodytais atvejais,

                           —

                           gimimo data,

                           —

                           lytis,

                           —

                           veislė arba gyvūno spalva,

                           —

                           motinos identifikacijos kodas arba, jeigu gyvūnas yra įvežtas iš trečiosios šalies – individualios atpažinties priemonės unikalus identifikacijos kodas, kurį gyvūnui suteikė paskirties valstybė narė pagal Reglamentą (EB) Nr. 1760/2000,

                           —

                           ūkio, kuriame gimė gyvūnas, identifikacijos numeris,

                           —

                           visų ūkių, kuriuose buvo laikomas gyvūnas, identifikacijos numeriai ir visų gyvūno perkėlimų į kitus ūkius datos,

                           —

                           mirties arba paskerdimo data,

                           —

                           elektroninio identifikatoriaus tipas, jei taikoma gyvūnui.

         2 straipsnis
   1.   Ne vėliau kaip 2016 m. sausio 18 d. valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi. Jos nedelsdamos apie tai informuoja Komisiją.
   Tas priemones jos taiko nuo 2019 m. liepos 18 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo metodus nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 15 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         D. KOURKOULAS

      (1)  OL C 43, 2012 2 15, p. 64.

      (2)  2014 m. balandžio 2 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis (OL 121, 1964 7 29, p. 1977/64).

      (4)  2000 m. liepos 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1760/2000, nustatantis galvijų identifikavimo bei registravimo sistemą, reglamentuojantis jautienos bei jos produktų ženklinimą ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 820/97 (OL L 204, 2000 8 11, p. 1).


Svarbus teisinis pranešimas

|

32003L0025

2003 m. balandžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/25/EB dėl specialių ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimųtekstas svarbus EEE.

Oficialusis leidinys L 123 , 17/05/2003 p. 0022 - 0041 CS.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 ET.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 HU.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 LT.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 LV.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 MT.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 PL.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 SK.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305 SL.ES skyrius 07 tomas 007 p. 286  - 305

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/25/EB2003 m. balandžio 14 d.dėl specialių ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimų(tekstas svarbus EEE)EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],pasikonsultavę su Regionų komitetu,Sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka [3],kadangi:(1) Laikantis bendrosios transporto politikos reikia imtis papildomų priemonių jūrų transportu gabenamų keleivių saugai pagerinti.(2) Bendrija pageidauja visomis tinkamomis priemonėmis išvengti laivybos nelaimių, ištinkančių ro-ro keleivinius laivus, kuriose žūna žmonės.(3) Ro-ro keleivinių laivų neskęstamumas po susidūrimo pažeidimų, apibrėžiamas jų stabilumo po pažeidimų standartu, yra pagrindinis keleivių ir įgulos saugos veiksnys ir jis yra itin svarbus paieškos ir gelbėjimo operacijoms; pavojingiausias dalykas ro-ro keleivinio laivo su vidiniu automobilių deniu stabilumui po susidūrimo yra didelio vandens kiekio prisirinkimas ant to denio.(4) Ro-ro keleivinius laivus naudojantys keleiviai ir tokiuose laivuose dirbanti įgula visoje Bendrijoje turi teisę reikalauti tokio paties aukšto saugos lygio neatsižvelgiant į laivų plaukiojimo zoną.(5) Atsižvelgiant į keleivių gabenimo jūra vidaus rinkos aspektą, veiksmai Bendrijos lygiu yra veiksmingiausias būdas bendram mažiausiam laivų saugos lygiui visoje Bendrijoje nustatyti.(6) Veiksmai Bendrijos lygiu yra geriausias būdas užtikrinti suderintą su Tarptautine jūrų organizacija (TJO) sutartų principų vykdymą, taip išvengiant konkurencijos tarp valdančių Bendrijoje plaukiojančius ro-ro keleivinius laivus subjektų iškraipymo.(7) Pažeistų ro-ro keleivinių laivų bendrieji stabilumo reikalavimai tarptautiniu lygiu buvo nustatyti 1990 m. Konferencijoje dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS 90) ir buvo įtraukti į SOLAS Konvencijos (SOLAS 90 standarto) II-1/B/8 taisyklę. Šie reikalavimai taikomi visoje Bendrijoje, kadangi tarptautiniams reisams tiesiogiai taikoma SOLAS Konvencija, o vietiniams reisams - 1998 m. kovo 17 d. Tarybos direktyva 98/18/EB dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų [4].(8) SOLAS 90 nustatytu stabilumo po pažeidimo standartu netiesiogiai įvertinamas ant ro-ro denio prisirenkančio vandens poveikis, kai jūroje vyrauja 1,5 m kontrolinis bangų aukštis.(9) 1995 m. SOLAS Konferencijos TJO rezoliucija 14 leido TJO nariams sudaryti regioninius susitarimus, jei jie mano, kad tam tikroje zonoje dėl vyraujančių jūros sąlygų reikia nustatyti specialiuosius stabilumo reikalavimus.(10) Aštuonios Šiaurės Europos šalys, įskaitant septynias valstybes nares, 1996 m. vasario 28 d. Stokholme susitarė nustatyti griežtesnį pažeistų ro-ro keleivinių laivų stabilumo standartą, kad būtų atsižvelgta į vandens rinkimąsi ant ro-ro denio, ir kad laivas galėtų išsilaikyti sunkesnėmis sąlygomis, nei nustatyta SOLAS 90 standarte - vyraujant iki 4 m kontroliniam bangų aukščiui.(11) Pagal šį susitarimą, vadinamą Stokholmo Susitarimu, specialusis stabilumo standartas yra tiesiogiai susijęs su zona, kurioje plaukioja laivas ir dar labiau - su plaukiojimo zonoje užregistruotu kontroliniu bangų aukščiu; laivo plaukiojimo zonoje esantis kontrolinis bangų aukštis apibrėžia vandens, prisirinkusio ant ro-ro denio po avarijoje patirtų pažeidimų, aukštį.(12) Konferencijos, kurioje buvo priimtas Stokholmo Susitarimas, išvadoje Komisija pastebėjo, kad Susitarimas nėra tinkamas kitoms Bendrijos dalims ir paskelbė apie savo ketinimą ištirti vyraujančias vietines sąlygas, kuriomis ro-ro keleiviniai laivai plaukioja visuose Europos vandenyse, ir imtis atitinkamų iniciatyvų.(13) Taryba į 1998 m. kovo 17 d. 2074-ojo Tarybos posėdžio protokolą įtraukė pareiškimą, kuriame pabrėžė poreikį užtikrinti vienodą saugos lygį visuose panašiomis sąlygomis dirbančiuose keltuose - tiek plaukiojančiuose tarptautiniais, tiek vietiniais reisais.(14) Savo 2000 m. spalio 5 d. rezoliucijoje dėl Graikijos kelto "Samina" nuskendimo [5] Europos Parlamentas aiškiai pareiškė, kad laukia iš Komisijos Stokholmo Susitarimo ir kitų keleivinių laivų stabilumą ir saugą gerinančių priemonių veiksmingumo įvertinimo.(15) Komisijos atlikta ekspertizė nustatė, kad Pietų Europos vandenyse vyraujančių bangų aukštis yra panašus į esantį šiaurėje. Nors meteorologinės sąlygos pietuose paprastai gali būti geresnės, pagal Stokholmo Susitarimą nustatytas stabilumo standartas pagrįstas vien tik kontrolinio bangų aukščio parametru ir tuo, kaip jis prisideda prie vandens rinkimosi ant ro-ro laivų denio.(16) Svarbiausias ro-ro keleivinių laivų saugos aspektas yra su stabilumo reikalavimais susijusių Bendrijos saugos standartų taikymas ir tai turi būti bendros saugos jūroje sistemos dalis.(17) Siekiant pagerinti saugą ir išvengti konkurencijos sutrikdymo, bendri su stabilumu susiję saugos standartai turi būti taikomi visiems ro-ro keleiviniams laivams, nepriklausomai nuo jų vėliavos, kurie teikia reguliarias paslaugas plaukdami tarptautiniais reisais iš ir į Bendrijos uostus.(18) Už laivų saugą visų pirma atsako vėliavos valstybės, todėl kiekviena valstybė narė turi užtikrinti, kad būtų laikomasi su tos valstybės narės vėliava plaukiojantiems ro-ro keleiviniams laivams taikomų saugos reikalavimų.(19) Taip pat reikia pabrėžti valstybių narių kaip priimančiųjų valstybių pareigas. Tos pareigos pagrįstos konkrečios uosto valstybės pareigomis, kurios visiškai atitinka 1982 m. Jungtinių Tautų Konvenciją dėl jūrų teisės (Unclos).(20) Šia direktyva nustatyti specialieji stabilumo reikalavimai turi būti paremti Stokholmo Susitarime išdėstytu metodu, pagal kurį apskaičiuojamas ant ro-ro denio po susidūrus patirtų pažeidimų prisirinkusio vandens aukščio santykis su dviem pagrindiniais parametrais: laivo likutine viršvandenine borto dalimi ir kontroliniu bangų aukščiu toje jūrų zonoje, kurioje plaukioja laivas.(21) Valstybės narės turi nustatyti ir paskelbti reguliariai į ir iš jų uostų plaukiojančių ro-ro keleivinių laivų kertamų jūrų zonų kontrolinius bangų aukščius. Tarptautinių reisų kontroliniai bangų aukščiai, kai taikytina ir įmanoma, nustatomi susitarimu tarp abiejų reiso jungiamų valstybių. Taip pat turi būti nustatytas kontrolinis bangų aukštis pagal darbo tose pačiose jūrų zonose sezoniškumą.(22) Kiekvienas šios direktyvos reglamentuojamais reisais plaukiojantis ro-ro keleivinis laivas turi atitikti stabilumo reikalavimus pagal jo veiklos zonoje nustatytą kontrolinį bangų aukštį. Jis turi turėti vėliavos valstybės administracijos išduotą atitikties sertifikatą, kurį turi pripažinti visos valstybės narės.(23) SOLAS 90 standartas nustato šia direktyva nustatytų stabilumo reikalavimų laivams, plaukiojantiems jūrų zonose, kuriose kontrolinis bangų aukštis yra ne didesnis kaip 1,5 m, saugos ekvivalento lygį.(24) Atsižvelgiant į konstrukcines modifikacijas, kurias gali reikėti atlikti esamiems ro-ro keleiviniams laivams, kad jie atitiktų specialiuosius stabilumo reikalavimus, tie reikalavimai turi būti įdiegti per keleto metų laikotarpį, kad susijusiai pramonės daliai būtų pakankamai laiko persitvarkyti pagal reikalavimus - todėl reikia numatyti esamų laivų palaipsnio pertvarkymo tvarkaraštį. Toks palaipsnio pertvarkymo tvarkaraštis neturi turėti įtakos specialiems stabilumo reikalavimams, taikomiems jūrų zonose, kurioms taikomi Stokholmo Susitarimo priedai.(25) 1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 1999/35/EB dėl privalomų patikrinimų sistemos, užtikrinančios saugų ro-ro keltų ir greitaeigių keleivinių laivų, kuriais teikiamos reguliarios paslaugos, plaukiojimą [6] 4 straipsnio 1 dalies e punkte numatyta, kad priimančiosios valstybės turi tikrinti, ar ro-ro keleiviniai keltai ir greitaeigiai keleiviniai laivai atitinka specialiuosius stabilumo reikalavimus, patvirtintus regioniniu lygiu ir perkeltus į jų nacionalinės teisės aktus, kai tokie laivai vykdo tų nacionalinės teisės aktų reglamentuojamas paslaugas atitinkamame regione.(26) SOLAS Konvencijos, su pakeitimais, X skyriaus 1 taisyklėje apibrėžti greitaeigiai keleiviniai laivai nebūtinai turi atitikti šios direktyvos nuostatas, jei jie visiškai atitinka TJO "Tarptautinio greitaeigių laivų saugos kodekso" su pakeitimais nuostatas.(27) Šiam reglamentui įgyvendinti būtinos priemonės turi būti patvirtintos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [7].(28) Kadangi pasiūlytų veiksmų tikslo apsaugoti žmonių gyvybę jūroje pagerinant ro-ro keleivinių laivų neskęstamumą po pažeidimo negali pakankamai gerai pasiekti valstybės narės ir dėl veiksmų masto ir padarinių geriau jį siekti Bendrijos lygiu, Bendrija gali patvirtinti priemones pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje išdėstytą proporcingumo principą ši direktyva nenumato nieko, kas nėra būtina siekiant šio tikslo,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas - nustatyti vienodą ro-ro keleivinių laivų stabilumo specialiųjų reikalavimų lygį, kas pagerins tokio tipo laivų neskęstamumą po susidūrimo kilusių pažeidimų ir suteiks aukštą apsaugos lygį keleiviams ir įgulai.2 straipsnisApibrėžimaiŠioje direktyvoje taikomi tokie apibrėžimai:a) "ro-ro keleivinis laivas" - tai laivas, gabenantis daugiau kaip 12 keleivių, turintis erdves ro-ro kroviniams gabenti arba specialių kategorijų erdves, kaip apibrėžta SOLAS Konvencijos II-2/3 taisyklėje;b) "naujas laivas" - tai laivas, kurio kilis pastatytas arba kurio statyba yra pasiekusi panašų etapą ne anksčiau kaip 2004 m. spalio 1 d.; panašus statybos etapas yra toks, kurio metu:i) pradedama statyti konkrečiam laivui priskirtina konstrukcija; irii) prasidėjo laivo statyba, kurioje panaudota ne mažiau kaip 50 tonų arba 1 % numatomos konstrukcinių medžiagų masės, priklausomai kuris dydis mažesnis;c) "esamas laivas" - tai ne naujas laivas;d) "keleivis" - tai kiekvienas asmuo, išskyrus laivo kapitoną, įgulą ir kitus laive įdarbintus ar darbines pareigas einančius asmenis, išskyrus jaunesnius kaip vienerių metų amžiaus vaikus;e) "tarptautinės konvencijos" - tai 1974 m. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS Konvencija) ir 1966 m. Tarptautinė konvencija dėl laivų apkrovos vandens linijos nustatymo, kartu su galiojančiais jų protokolais ir pakeitimais;f) "reguliarios paslaugos" - tai ro-ro keleivinių laivų reisai, aptarnaujantys reisus tarp tų pačių dviejų ar daugiau uostų, vykstantys:i) pagal paskelbtą tvarkaraštį; arbaii) taip reguliariai ar dažnai, kad sudaro suprantamą reisų sistemą;g) "Stokholmo Susitarimas" - tai 1996 m. vasario 28 d. Stokholme pasirašytas susitarimas pagal 1995 m. lapkričio 29 d. priimtą SOLAS 95 Konferencijos 14 rezoliuciją "Regioniniai susitarimai dėl ro-ro keleivinių laivų specialiųjų stabilumo reikalavimų";h) "vėliavos valstybės administracija" - tai valstybės, su kurios vėliava suteikta teisė plaukioti ro-ro keleiviniam laivui, kompetentingos institucijos;i) "priimančioji valstybė" - tai valstybė narė, į ir iš kurios uostų reguliarias paslaugas teikia ro-ro keleivinis laivas;j) "tarptautinis reisas" - tai reisas iš valstybės narės uosto į ne valstybės narės uostą arba atvirkščiai;k) "specialieji stabilumo reikalavimai" - tai I priede nustatyti stabilumo reikalavimai;l) "kontrolinis bangų aukštis" ("hr") - per tam tikrą laikotarpį registruotų bangų aukščių aukščiausio trečdalio aukščio vidurkis;m) "likutinė viršvandeninė borto dalis" ("fl") - tai mažiausias atstumas tarp pažeisto ro-ro denio ir galutinės vaterlinijos ties pažeidimo vieta, neatsižvelgiant į papildomą ant pažeisto ro-ro denio prisirinkusio jūros vandens poveikį.3 straipsnisTaikymo sritis1. Ši direktyva taikoma visiems reguliarias paslaugas į ir iš valstybių narių uostų teikiantiems ro-ro keleiviniams laivams, neatsižvelgiant į jų vėliavą, plaukiojantiems tarptautiniais reisais.2. Kiekviena valstybė narė, vykdydama priimančiosios valstybės pareigas, užtikrina, kad ne su valstybės narės vėliava plaukiojantys ro-ro keleiviniai laivai visiškai atitiktų šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus prieš jiems leidžiant įplaukti ar išplaukti iš tos valstybės narės uostų pagal Direktyvos 1999/35/EB 4 straipsnį.4 straipsnisKontrolinis bangų aukštisKontrolinis bangų aukštis (hr) naudojamas vandens aukščiui ant automobilių denio nustatyti taikant I priede nurodytus specialiuosius stabilumo reikalavimus. Kontrolinio bangų aukščio vertės turi būti tokios, kurių viršijimo metinė tikimybė yra ne didesnė kaip 10 %.5 straipsnisJūrų zonos1. Priimančiosios valstybės ne vėliau kaip 2004 m. gegužės 17 d. parengia jūrų zonų, kurias kerta ro-ro keleiviniai laivai, teikiantys reguliarias paslaugas įplaukdami ir išplaukdami iš jų uostų, ir atitinkamų kontrolinio bangų aukščio verčių tose zonose sąrašą.2. Jūrų zonos ir jose taikomos kontrolinio bangų aukščio vertės nustatomos susitarimu tarp valstybių narių arba, jei taikytina ir įmanoma, tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių, esančių abiejuose maršruto galuose. Kai laivo maršrutas kerta daugiau kaip vieną jūrų zoną, laivas turi atitikti specialiuosius stabilumo reikalavimus, keliamus pagal didžiausią tose zonose nustatytą kontrolinį bangų aukštį.3. Sąrašas pateikiamas Komisijai ir paskelbiamas viešoje duomenų bazėje, kurią galima rasti kompetentingos jūrų institucijos interneto svetainėje. Komisija taip pat informuojama apie tokios informacijos vietą ir tuomet, kai sąrašas atnaujinamas.6 straipsnisSpecialieji stabilumo reikalavimai1. Nepažeidžiant SOLAS Konvencijos (SOLAS 90 standarto) II-1/B/8 taisyklės reikalavimų, susijusių su vandeniui nelaidžiais padaliniais ir pažeisto laivo stabilumu, visi 3 straipsnio 1 dalyje nurodyti ro-ro keleiviniai laivai turi atitikti šios direktyvos I priede nustatytus specialiuosius stabilumo reikalavimus.2. Ro-ro keleiviniams laivams, plaukiojantiems vien tose jūrų zonose, kuriose kontrolinis bangų aukštis yra ne didesnis kaip 1,5 m, atitiktis šio straipsnio 1 dalyje nurodytos taisyklės reikalavimams laikoma lygiaverte I priede nustatytų specialiųjų stabilumo reikalavimų atitikčiai.3. Taikydamos I priede nustatytus reikalavimus valstybės narės laikosi II priede pateiktų nurodymų, jei tai praktiškai įmanoma ir yra suderinama su atitinkamo laivo konstrukcija.7 straipsnisSpecialiųjų stabilumo reikalavimų įdiegimas1. Nauji ro-ro keleiviniai laivai turi atitikti I priede nustatytus specialiuosius stabilumo reikalavimus.2. Esami ro-ro keleiviniai laivai, išskyrus tuos, kuriems taikoma 6 straipsnio 2 dalis, turi atitikti I priede nustatytus specialiuosius stabilumo reikalavimus ne vėliau kaip iki 2010 m. spalio 1 d.Esami ro-ro keleiviniai laivai, kurie 2003 m. gegužės 17 d. atitinka 6 straipsnio 1 dalyje nurodytos taisyklės reikalavimus, turi atitikti I priede nustatytus specialiuosius stabilumo reikalavimus ne vėliau kaip iki 2015 m. spalio 1 d.3. Šis straipsnis taikomas nepažeidžiant Direktyvos 1999/35/EB 4 straipsnio 1 dalies e punkto.8 straipsnisSertifikatai1. Visi nauji ir esami ro-ro keleiviniai laivai, plaukiojantys su valstybės narės vėliava, turi turėti sertifikatą, patvirtinantį, kad jie atitinka 6 straipsnyje ir I priede nustatytus specialiuosius stabilumo reikalavimus.Tokiame sertifikate, kurį išduoda vėliavos valstybės administracija ir kuris gali būti išduodamas kartu su kitais atitinkamais sertifikatais, nurodomas kontrolinis bangų aukštis, iki kurio laivas gali atitikti specialiuosius stabilumo reikalavimus.Sertifikatas galioja tol, kol laivas plaukioja zonose, kurių kontrolinis bangų aukštis yra ne didesnis nei nurodyta sertifikate.2. Kiekviena valstybė narė, vykdydama priimančiosios valstybės pareigas, pripažįsta kitos valstybės narės pagal šią direktyvą išduotus sertifikatus.3. Kiekviena valstybė narė, vykdydama priimančiosios valstybės pareigas, pripažįsta trečiosios šalies išduotus sertifikatus, patvirtinančius, kad laivas atitinka nustatytus specialiuosius stabilumo reikalavimus.9 straipsnisSezoniniai ir trumpalaikiai plaukiojimai1. Jei reguliarias paslaugas visus metus teikianti laivybos įmonė pageidauja pradėti naudoti papildomus ro-ro keleivinius laivus, kurie teiktų tokias paslaugas trumpesnį laikotarpį, ji informuoja priimančiosios valstybės ar valstybių kompetentingą instituciją ne vėliau kaip prieš vieną mėnesį iki pradedant eksploatuoti minėtus laivus tokioms paslaugoms teikti. Tačiau tais atvejais, kai dėl nenumatytų aplinkybių ro-ro keleivinį laivą reikia pakeisti greitai, kad būtų galima toliau teikti paslaugas, taikoma Direktyva 1999/35/EB.2. Jei laivybos įmonė pageidauja teikti reguliarias paslaugas sezoniškai, trumpesnį laikotarpį, ne ilgesnį kaip šeši mėnesiai per metus, ji apie tai praneša priimančiosios valstybės ar valstybių kompetentingai institucijai vėliau ne vėliau kaip prieš tris mėnesius iki kiekvienos tokios operacijos.3. Kai tokios operacijos vyksta esant mažesniam kontroliniam bangų aukščiui, nei nustatytas tai pačiai jūrų zonai, kai joje dirbama visus metus, kompetentinga institucija, taikydama I priede pateiktus specialiuosius stabilumo reikalavimus, vandens aukščiui ant denio nustatyti taiko tam trumpesniam laikotarpiui skirtą kontrolinio bangų aukščio vertę. Dėl tokiam trumpesniam laikotarpiui taikomos kontrolinio bangų aukščio vertės susitaria valstybės narės arba, kai taikytina ir įmanoma, valstybės narės ir trečiosios šalys, kurių uostai yra abiejuose maršruto galuose.4. Priimančiosios valstybės ar valstybių kompetentingai institucijai pritarus šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytoms operacijoms, tokias operacijas atliekantis ro-ro keleivinis laivas turi turėti 8 straipsnio 1 dalyje numatytą sertifikatą, atitinkantį šios direktyvos nuostatas.10 straipsnisAdaptacijosSiekiant atsižvelgti į tarptautinę pažangą, visų pirma - Tarptautinėje jūrų organizacijoje (TJO), ir šios direktyvos veiksmingumui padidinti atsižvelgiant į patirtį ir technikos pažangą, priedai gali būti iš dalies pakeičiami 11 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.11 straipsnisKomitetas1. Komisijai padeda pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 [8] 3 straipsnį įkurtas Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas.2. Darant nuorodą į šį straipsnį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnį.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis — trys mėnesiai.3. Komitetas patvirtina savo darbo tvarkos taisykles.12 straipsnisNuobaudosValstybės narės nustato taisykles dėl nuobaudų, taikomų už pagal šią direktyvą patvirtintų nacionalinių nuostatų pažeidimus ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jos būtų taikomos. Numatytos nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.13 straipsnisĮgyvendinimasValstybės narės patvirtina įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2004 m. lapkričio 17 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.14 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.15 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 2003 m. balandžio 14 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasA. Giannitsis[1] OL C 20 E, 2003 1 28, p. 21.[2] 2002 m. gruodžio 11 d. pareikšta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] 2002 m. lapkričio 7 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2003 m. kovo 17 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 144, 1998 5 15, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/84/EB (OL L 324, 2002 11 29, p. 53).[5] OL C 178, 2001 6 22, p. 288.[6] OL L 138, 1999 6 1, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2002/84/EB.[7] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[8] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.--------------------------------------------------I PRIEDASSPECIALIEJI RO-RO KELEIVINIŲ LAIVŲ STABILUMO REIKALAVIMAIkaip nurodyta 6 straipsnyje1. Be SOLAS Konvencijos II-1/B/8 taisyklės reikalavimų, susijusių su vandeniui nelaidžiais padaliniais ir pažeisto laivo stabilumu, visi 3 straipsnio 1 dalyje nurodyti ro-ro keleiviniai laivai turi atitikti šio priedo reikalavimus.1.1. II-1/B/8.2.3 taisyklės reikalavimų laikomasi atsižvelgiant į hipotetinio jūros vandens kiekio, kuris gali prisirinkti ant pirmo denio virš II-2/3 taisyklėje apibrėžtos pažeistos ro-ro krovinių erdvės arba specialios krovinių erdvės (toliau - "pažeistas ro-ro denis") projektinės vaterlinijos, poveikį. Kitų II-1/B/8 taisyklės reikalavimų nebūtina laikytis taikant šiame priede nurodytą stabilumo standartą. Tariamai prisirinkusio jūros vandens kiekis skaičiuojamas remiantis fiksuotu vandens paviršiaus aukščiu virš:a) pažeisto ro-ro denio krašto žemiausiojo taško;b) kai pažeisto denio kraštas paniręs, tuomet skaičiuojama remiantis fiksuotu aukščiu virš ramaus vandens paviršiaus esant bet kokiam posvyrio į šoną ir diferento kampui;taip:jei likutinė viršvandeninė borto dalis (fl) yra ne didesnė kaip 0,3 m: 0,5 m;jei likutinė viršvandeninė borto dalis (fl) yra ne mažesnė kaip 2,0 m: 0,0 m;jei likutinė viršvandeninė borto dalis (fl) yra didesnė kaip 0,3 m, bet mažesnė kaip 2,0 m, tarpinės vertės nustatomos tiesine interpoliacija;likutinė viršvandeninė borto dalis (fl) — tai mažiausias atstumas tarp pažeisto ro-ro denio ir galutinės vaterlinijos ties pažeidimo vieta, neatsižvelgiant į papildomą ant pažeisto ro-ro denio tariamai prisirinkusio jūros vandens poveikį.1.2. Kai yra įrengta labai veiksminga drenažo sistema, vėliavos valstybės administracija gali leisti sumažinti likutinę viršvandeninę borto dalį.1.3. Geografiškai apibrėžtose ribotose zonose plaukiojantiems laivams vėliavos valstybės administracija gali sumažinti pagal 1.1 poskyrį nustatytą likutinę viršvandeninę borto dalį, pakeisdama ją:1.3.1. jei kontrolinis bangų aukštis (hr) atitinkamoje zonoje yra ne didesnis kaip 1,5 m - 0,0 m;1.3.2. jei kontrolinis bangų aukštis (hr) atitinkamoje zonoje yra ne mažesnis kaip 4,0 m - pagal 1.1 poskyrį nustatyta verte;1.3.3. jei kontrolinis bangų aukštis (hr) atitinkamoje zonoje yra didesnis kaip 1,5 m, bet mažesnis kaip 4,0 m - tarpinėmis vertėmis, nustatomomis tiesine interpoliacija;jei įvykdomi tokie reikalavimai:1.3.4. vėliavos valstybės administracijai įrodoma, kad apibrėžtoje zonoje vyrauja tas kontrolinis bangų aukštis (hr), o jo viršijimo tikimybė nėra didesnė kaip 10 %;1.3.5. sertifikatuose nurodoma plaukiojimo zona ir, jei reikia, metų laikas, kuriam nustatyta tam tikra kontrolinio bangų aukščio (hr) vertė.1.4. Skirtingai, nei reikalaujama 1.1 arba 1.3 poskyriuose, vėliavos valstybės administracija gali netaikyti 1.1 arba 1.3 poskyrių reikalavimų ir priimti įrodymą, gautą atliekant bandymus su atskiro laivo modeliu pagal priedėlyje pateikiamą metodiką, patvirtinantį, kad laivas su II-1/B/8.4 taisyklėje numatytais pažeidimais, būdamas nepalankiausioje vietoje pagal 1.1 poskyrį, neįprastame jūrų kelyje neapvirs;1.5. į laivo sertifikatus įrašoma, kad bandymų su modeliu rezultatai priimami kaip lygiaverčiai 1.1 arba 1.3 poskyrių reikalavimams ir nurodoma tuose bandymuose su modeliu taikyto kontrolinio bangų aukščio (hr) vertė.1.6. Kapitonui pagal II-1/B/8.7.1 ir II-1/B/8.7.2 taisykles pateikiama informacija, surinkta laikantis II-1/B/8.2.3 ir II-1/B/8.2.3.4 taisyklių, taikoma nepakeista pagal šiuos reikalavimus patvirtintiems ro-ro keleiviniams laivams.2. Vertinant ant pažeisto ro-ro denio tariamai prisirinkusio jūros vandens tūrio poveikį, kaip nurodyta 1 skyriuje, galioja tokios nuostatos:2.1. skersinė arba išilginė pertvara laikoma nepažeista, jei visos jos dalys yra į vidų nuo abiejų laivo šonų, kurie yra nutolę nuo apkalos vienos penktosios laivo pločio, apibrėžto II-1/2 taisyklėje, atstumu, vertikalių paviršių, matuojant statmenai vidurio linijai giliausio padalinio krovininės linijos lygyje;2.2. kai laivo korpuso dalis yra konstrukciškai paplatinta, kad atitiktų šio priedo nuostatas, visam laivui naudojama dėl to padidėjusio penktadalio pločio vertė, išskyrus esamų pertvaras kertančių objektų, vamzdyno ir kt. vietas, kurios buvo priimtinos iki paplatinimo;2.3. skersinių arba išilginių pertvarų, į kurias atsižvelgiama kaip į galinčias izoliuoti atitinkamame pažeisto ro-ro denio padalinyje tariamai prisirinkusį jūros vandenį, hermetiškumas turi būti proporcingas drenažo sistemai ir turi išlaikyti hidrostatinį slėgį pagal pažeidimo skaičiavimo rezultatus. Tokios pertvaros turi būti ne mažesnio kaip 2,2 m aukščio. Tačiau laivuose su kabančiaisiais ro-ro deniais pertvaros aukštis turi būti ne mažesnis už atstumą iki nuleisto kabančiojo denio apačios;2.4. naudojant specialią įrangą, pvz., kabančiuosius denius per visą plotį ir plačius šoninius karterius, remiantis išsamiais bandymais su modeliais gali būti priimtinas kitoks pertvarų aukštis;2.5. nereikia atsižvelgti į tariamai prisirinkusio jūros vandens tūrio poveikį tuose pažeisto ro-ro denio padaliniuose, kuriuose kiekvienoje denio pusėje yra nutekamosios angos, tolygiai išdėstytos išilgai padalinio šonų, atitinkančios tokius reikalavimus:2.5.1. A ≥ 0,3 lA - bendras visų nutekamųjų angų plotas kiekvienoje denio pusėje kvadratiniais metrais, l - padalinio ilgis metrais;2.5.2. didžiausio pažeidimo sąlygomis laivas išlaiko ne mažesnę kaip 1,0 m likutinę viršvandeninę borto dalį, neatsižvelgiant į ant pažeisto ro-ro denio tariamai prisirinkusio jūros vandens tūrio poveikį;2.5.3. tokios nutekamosios angos yra ne aukščiau kaip 0,6 m nuo pažeisto ro-ro denio, o apatinis angų kraštas yra ne aukščiau kaip 2 cm nuo pažeisto ro-ro denio;2.5.4. tokios nutekamosios angos turi turėti uždarymo įtaisus ar skydelius, leidžiančius išbėgti ant ro-ro denio susirinkusiam vandeniui ir neleidžiančius vandeniui patekti į vidų.2.6. Kai tariama, kad virš ro-ro denio esanti pertvara yra pažeista, abu jos padaliniai laikomi apsemti iki vandens paviršiaus aukščio, apskaičiuoto pagal 1.1 arba 1.3 poskyrius.3. Nustatant kontrolinį bangų aukštį parenkamas bangų aukštis, nurodytas žemėlapiuose arba valstybių narių pagal šios direktyvos 5 straipsnį parengtų jūrų zonų sąraše.3.1. Trumpesnį sezoną plaukiojantiems laivams taikomą kontrolinį bangų aukštį nustato priimančiosios valstybės administracija, sutarusi su kita šalimi, į kurios uostą užsuka laivas.4. Bandymai su modeliais atliekami kaip nurodyta priedėlyje.--------------------------------------------------II PRIEDASORIENTACINIAI NURODYMAI NACIONALINĖMS ADMINISTRACIJOMSkaip nurodyta 6 straipsnio 3 dalyjeI DALISTAIKYMASAtsižvelgiant į šios direktyvos 6 straipsnio 3 dalies nuostatas, šiuos nurodymus valstybių narių nacionalinės administracijos naudoja taikydamos I priede nustatytus specialiuosius stabilumo reikalavimus, kiek tai praktiškai įmanoma ir suderinama su atitinkamo laivo konstrukcija. Toliau pateiktų teksto dalių numeriai atitinka nurodytuosius I priede.1 skyriusVisų pirma, visi šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje nurodyti ro-ro keleiviniai laivai turi atitikti SOLAS 90 liekamojo stabilumo standartą, taikomą visiems ne anksčiau kaip 1990 m. balandžio 29 d. pastatytiems keleiviniams laivams. Būtent pagal šį reikalavimą nustatoma likutinė viršvandeninė borto dalis fl, būtina 1.1 poskyryje reikalaujamiems skaičiavimams.1.1 poskyris1. Šiame poskyryje aptariamas ant pertvaros (ro-ro) denio tariamai prisirinkusio vandens kiekio taikymas. Tariama, kad vanduo pateko ant denio per pažeidimo angą. Šis poskyris reikalauja, kad laivas ant denio prisirinkus nustatytam kiekiui vandens ne tik visiškai atitiktų SOLAS 90 standarto reikalavimus, bet ir II-1/B/8 taisyklės 2.3-2.3.4 punktuose pateiktus SOLAS 90 kriterijus. Atliekant šiuos skaičiavimus į jokius kitus II-1/B/8 taisyklės reikalavimus neatsižvelgiama. Pvz., atliekant šiuos skaičiavimus, laivas neturi atitikti reikalavimų dėl pusiausvyros kampų arba panirimo žemiau ribinės linijos.2. Prisirinkęs vanduo pridedamas kaip skysčio apkrova, turinti bendrą paviršių visuose skyriuose, kurie yra tariamai užlieti ro-ro denyje. Vandens aukštis ant denio (hv) priklauso nuo po pažeidimo likutinės viršvandeninės borto dalies (fl) ir matuojamas pažeidimo vietoje (žr. 1 paveikslą). Likutinė viršvandeninė borto dalis - tai mažiausias atstumas tarp pažeisto ro-ro denio ir galutinės vaterlinijos ties tariamo pažeidimo vieta (ėmusis visų galimų išlyginimo priemonių), išnagrinėjus visus galimus pažeidimo scenarijus nustatant atitiktį SOLAS 90 standartui, kaip reikalaujama I priedo 1 skyriuje. Skaičiuojant fl neatsižvelgiama į ant pažeisto ro-ro denio tariamai prisirinkusio jūros vandens poveikį.3. Jei fl yra ne mažesnis kaip 2,0 m, tariama, kad į ro-ro denį vanduo neprisirenka. Jei fl yra ne didesnis kaip 0,3 m, tariama, kad hv yra 0,5 m. Tarpinės vandens aukščio vertės nustatomos teisine interpoliacija (žr. 2 paveikslą).1.2 poskyrisVandens drenažo priemonės gali būti laikomos veiksmingomis tik tuomet, jei jos yra pakankamai našios, kad neleistų ant denio prisirinkti dideliam vandens kiekiui, t. y. daugeliui tūkstančių tonų per valandą, kas šių taisyklių patvirtinimo metu gerokai viršija esamų priemonių našumą. Tokios didelio našumo drenažo sistemos gali būti sukurtos ir patvirtintos ateityje (remiantis nurodymais, kuriuos parengs Tarptautinė jūrų organizacija).1.3 poskyris1. Ant denio tariamai prisirinkusio vandens kiekis, be sumažinimo pagal 1.1 poskyrį, gali būti sumažintas geografiškai apibrėžtose ribotose zonose plaukiojantiems laivams. Tokios zonos nustatomos pagal zoną apibūdinantį kontrolinį bangų aukštį (hr), laikantis šios direktyvos 5 straipsnio nuostatų.2. Jei nagrinėjamoje zonoje kontrolinis bangų aukštis (hr) yra ne didesnis kaip 1,5 m, tariama, kad ant ro-ro denio neprisikaupia joks papildomas vandens kiekis. Jei nagrinėjamoje zonoje kontrolinis bangų aukštis yra ne mažesnis kaip 4,0 m, tariama, kad ant ro-ro denio prisikaupia vandens kiekis, apskaičiuojamas pagal 1.1 poskyrį. Tarpinės vertės nustatomos teisine interpoliacija (žr. 3 paveikslą).3. Aukštis hv laikomas pastoviu, todėl papildomo vandens kiekis yra kintamas, nes priklauso nuo posvyrio į šoną kampo ir nuo to, ar, esant kokiam nors konkrečiam posvyrio į šoną kampui, denio kraštas yra paniręs ar ne (žr. 4 paveikslą). Reikia pastebėti, kad tariamas kabinos denio erdvių pralaidumas yra 90 % (nurodyta MSC/649 aplinkraštyje), o kitų tariamai užlietų erdvių pralaidumas nurodytas SOLAS Konvencijoje.4. Jei atitikčiai šiai direktyvai įrodyti skirti skaičiavimai susiję su mažesniu kaip 4,0 m kontroliniu bangų aukščiu, tas ribinis kontrolinis bangų aukštis turi būti nurodytas keleivinio laivo saugos sertifikate.1.4 ir 1.5 poskyriaiKaip alternatyvą 1.1 arba 1.3 poskyrių reikalavimams, administracija gali priimti atitikties įrodymą, gautą atliekant bandymus su modeliais. Bandymų su modeliais reikalavimai išsamiau aprašyti I priedo priedėlyje. Nurodymai dėl bandymų su modeliais pateikti šio priedo II dalyje.1.6 poskyrisStandartiškai gautos SOLAS 90 standarto ribinės naudojimo kreivės (KG arba GM) gali nebetikti tais atvejais, kai tariama, kad "vanduo ant denio" prisirinko pagal šios direktyvos nuostatas, ir gali reikėti nustatyti patikslintąsias ribines kreives, kurias sudarant atsižvelgta į tokį papildomo vandens poveikį. Tuo tikslu turi būti atliekami pakankami skaičiavimai, atitinkantys reikiamą darbinių grimzlės ir diferento verčių skaičių.Pastaba.Patikslintosios ribinės darbinės KG ir GM kreivės gali būti gautos iteracija, kuomet mažiausiasis perteklinis GM, gautas iš stabilumo po pažeidimo vandeniui užliejus denį skaičiavimų, pridedamas prie įvesties KG (arba atimamas iš GM), naudojamo nustatyti likutinę viršvandeninę borto dalį (fl), pagal kurį nustatomas ant denio esančio vandens kiekis, ir tas procesas kartojamas tol, kol perteklinis GM taps nykstamai mažas.Numatoma, kad operatoriai pradėtų tokią iteraciją nuo didžiausiojo KG (mažiausiojo GM), kuris galėtų būti pagrįstai išlaikomas naudojimo metu, ir siektų išnaudoti gautą denio pertvarų sistemą taip, kad perteklinis GM, gautas stabilumo po pažeidimo ir vandeniui prisirinkus ant denio skaičiavimais, būtų kuo mažesnis.2.1 poskyrisKaip ir pagal įprastus SOLAS pažeidimo reikalavimus, į vidų nuo linijos B/5 esančios pertvaros po šoninio susidūrimo laikomos nepažeistomis.2.2 poskyrisJei tam, kad būtų laikomasi II-1/B/8 taisyklės, yra įrengti šoniniai konstrukciniai sponsonai ir todėl padidėja laivo plotis (B), taigi, ir laivo atstumas B/5 nuo jo šono, dėl tokių pakeitimų neturi būti keičiama jokių esamų konstrukcinių elementų ar pagrindines skersinines vandeniui nepralaidžias pertvaras, esančias žemiau pagrindinio denio, kertančių objektų vieta (žr. 5 pav.).2.3 poskyris1. Įrengtos skersinės ar išilginės pertvaros (užtvaros), į kurias atsižvelgiama įvertinant ant pažeisto ro-ro denio tariamai prisirinkusio vandens judėjimo pristabdymą, neturi būti griežtai hermetiškos. Leidžiamas nedidelis nuotėkis, jei drenažo priemonės yra pakankamos, kad neleistų vandeniui prisirinkti kitoje pertvaros (užtvaros) pusėje. Tais atvejais, kai špigatai tampa neveiksmingi, nes nebelieka teigiamo vandens lygių skirtumo, turi būti įrengtos kitos pasyviojo drenažo priemonės.2. Skersinių ar išilginių pertvarų (užtvarų) aukštis (Bh) turi būti ne mažesnis kaip (8 × hv) metrų, o hv yra prisirinkusio vandens aukštis, apskaičiuotas taikant likutinę viršvandeninę borto dalį ir kontrolinį bangų aukštį (kaip nurodyta 1.1 ir 1.3 poskyriuose). Tačiau pertvaros (užtvaros) aukštis jokiu būdu negali būti mažesnis už didesniąją iš tokių verčių:a) 2,2 m;b) atstumas tarp pagrindinio denio ir tarpinių arba kabančiųjų ro-ro denių jų žemiausioje padėtyje apačios konstrukcijos žemiausiojo taško. Reikia atkreipti dėmesį, kad bet kokie tarpai tarp pertvaros viršutinio krašto ir apkalos apačios turi būti uždengti reikiama skersine arba išilgine kryptimis (žr. 6 paveikslą).Mažesnio nei nurodyta aukščio pertvaros (užtvaros) gali būti priimtinos, jei atlikus bandymus su modeliais pagal šio priedo II dalį, patvirtinama, kad kitokia konstrukcija užtikrina reikiamą neskęstamumo standartą. Reikia atidžiai nustatyti pertvaros (užtvaros) aukštį, kad jis būtų pakankamas apsaugoti nuo laipsniško užliejimo nustatytose stabilumo ribose. Tų ribų bandymai su modeliais nekeičia.Pastaba.Tos ribos gali būti sumažintos iki 10°, jei padidėja atitinkamas plotas po kreive (kaip nurodyta MSC 64/22).2.5.1 punktasPlotas A reiškia nuolatines angas. Reikia pastebėti, kad nutekamosios angos netinka laivams, kuriems norint atitikti kriterijus reikia visos ar dalies viršutinės dalies plūdrumo. Reikalaujama, kad nutekamosios angos turėtų uždaromuosius skydelius, neleidžiančius vandeniui įtekėti, bet leidžiančius jam ištekėti.Tokių skydelių neturi valdyti aktyvios priemonės. Jie turi būti savaiminio veikimo ir turi būti įrodyta, kad jie pernelyg nesustabdo ištekėjimo. Bet kokį žymesnį veiksmingumo sumažėjimą reikia kompensuoti įrengiant papildomas angas, kad būtų išlaikytas reikiamas nuotėkio plotas.2.5.2 punktasVeiksmingais laikomos tik tos nutekamosios angos, kurių apatinis kraštas yra ne žemiau kaip 1,0 m nuo pažeistos vaterlinijos. Skaičiuojant mažiausiąjį atstumą neatsižvelgiama į jokio ant denio prisirinkusio vandens papildomą poveikį (žr. 7 paveikslą).2.5.3 punktasNutekamosios angos turi būti kuo žemiau šoniniuose falšbortuose arba karkaso apkaloje. Apatinis nutekamosios angos kraštas turi būti ne aukščiau kaip 2 cm nuo pagrindinio denio, o viršutinis angos kraštas — ne aukščiau kaip 0,6 m (žr. 8 paveikslą).Pastaba.Vietos, kurioms taikomas 2.5 poskyris, t. y. vietos su nutekamosiomis angomis ar panašiomis angomis, skaičiuojant nepažeisto ir pažeisto laivo stabilumo kreives, neįvertinamos kaip nepažeistos vietos.2.6 poskyris1. Privalomojo dydžio pažeidimas daromas išilgai laivo. Atsižvelgiant į sudalijimo standartą, pažeidimas gali nepasiekti jokios pertvaros arba pasiekti tik žemiau pagrindinio denio esančią pertvarą, aukščiau jo esančią pertvarą ar įvairius tokių pertvarų derinius.2. Visos skersinės ir išilginės pertvaros (užtvaros), kurios apriboja tariamai prisirinkusį ant denio vandenį, turi būti savo vietose ir pritvirtintos visą laivo buvimo jūroje laiką.3. Tais atvejais, kai skersinė pertvara (užtvara) yra pažeista, ant denio prisirinkusio vandens paviršiaus lygis abiejose pažeistos pertvaros (užtvaros) pusėse yra vienodame aukštyje hv (žr. 9 paveikslą).II DALISBANDYMAI SU MODELIAISŠių nurodymų tikslas - užtikrinti modelių konstravimo ir tikrinimo metodų, taip pat bandymų su modeliais atlikimo ir analizės vienodumą, turint omenyje, kad turimi pajėgumai ir leidžiamos sąnaudos turės tam tikrą įtaką tam vienodumui.I priedo papildymo 1 skyrius yra savaime aiškus.2 skyrius - Laivo modelis2.1. Pati medžiaga, iš kurios modelis pagamintas, nėra svarbi, jei tiek sveikas, tiek pažeistas modelis yra pakankamai standus, kad jo hidrostatinės savybės būtų tokios pačios, kaip ir tikrojo laivo, ir korpuso lankstumas veikiant bangoms yra visai nežymus.Taip pat svarbu užtikrinti, kad pažeisti padaliniai būtų sumodeliuoti kuo tiksliau, kad juose prisirinktų reikiamas kiekis vandens.Kadangi vandeniui (net nedideliam jo kiekiui) patekus į sveikąsias modelio dalis, tai keičia jo savybes, reikia imtis priemonių, kad to neatsitiktų.2.2. Smulki informacija apie modelį2.2.1 Pripažįstant, kad mastelio efektas yra svarbus modelio savybėms bandymo metu, svarbu užtikrinti, kad tas efektas būtų kuo labiau sumažintas. Modelis turi būti kuo didesnis, kadangi pažeistų padalinių detales lengviau sukonstruoti didesniuose modeliuose ir sumažėja mastelio efektas. Todėl rekomenduojama, kad modelio ilgis būtų ne mažesnis už atitinkantį mastelį 1:40. Tačiau reikalaujama, kad modelio ilgis ties padalijimo apkrovos linija būtų ne mažesnis kaip 3 m.2.2.2 a) Modelis ties tariamų pažeidimų vietomis turi būti kuo plonesnis, kad pritekėjusio vandens kiekis ir jo sunkio centras būtų kuo tiksliau sumodeliuoti. Pripažįstama, kad gali būti neįmanoma pakankamai detaliai sukonstruoti modelio korpusą ir pagrindinio bei antrinio padalijimo elementus ir dėl šių konstrukcinių apribojimų gali būti neįmanoma tiksliai apskaičiuoti tariamą vietinį pralaidumą.2.2.2 b) Bandant buvo nustatyta, kad laivo vertikalus aukštis gali turėti įtakos dinaminių bandymų rezultatams. Todėl reikalaujama, kad laivo modelis turėtų ne mažiau kaip trijų standartinių aukštų antstatą ant pagrindinio denio, kad didelės bangos nesiristų per modelio viršų.2.2.2 c) Svarbu, kad būtų tikrinama ne tik sveiko modelio grimzlė, bet ir tiksliai išmatuojama pažeisto modelio grimzlė, kad galima būtų koreliuoti su pažeisto laivo stabilumo skaičiavimais gautomis vertėmis. Išmatavus pažeisto modelio grimzlę gali tekti pakoreguoti pažeistų padalinių pralaidumą įmontuojant sveikus padalinius arba pridedant svarmenų. Tačiau taip pat svarbu užtikrinti, kad užliejančio vandens sunkio centras būtų tiksliai sumodeliuotas. Tokiu atveju bet kokie pakoregavimai turi būti su paklaida saugos naudai.2.2.2 d) Jei ant modelio denio reikia įrengti užtvaras, o jų aukštis yra mažesnis nei reikalaujama I priedo 2.3 poskyryje, modelyje reikia įrengti kabelinės televizijos kamerą, kad galima būtų stebėti vandens persiliejimą ir galimą kaupimąsi ant nepažeistos denio dalies. Tokiu atveju bandymo ataskaitoje turi būti pateikiamas vaizdo įrašas.2.2.3 Siekiant užtikrinti, kad modelio judėjimo savybės atitiktų tikrojo laivo savybes, svarbu, kad sveikas modelis būtų paverčiamas išilgine ir skersine kryptimis taip, kad galima būtų patikrinti nepažeisto laivo GM ir masės pasiskirstymą.Tariama, kad tikrojo laivo skersinio apskritiminio judėjimo spindulys yra ne didesnis kaip 0,4B, o išilginio apskritiminio judėjimo spindulys - ne didesnis kaip 0,25L.Modelio skersinio supimosi į šonus periodas apskaičiuojamas pagal tokią formulę:čia:GM : tikrojo (nepažeisto) laivo metacentrinis aukštis;g : mlaisvojo kritimo pagreitis;λ : modelio mastelis;B : tikrojo laivo plotis.PastabaNors pažeisto laivo išilginis pavertimas ir supimas į šonus gali būti priimtinas tikrinant liekamojo stabilumo kreivę, tokie bandymai nepriimtini vietoj bandymo su sveiku modeliu.Nepaisant to, pažeistas modelis turi būti supamas į šonus, norint nustatyti svyravimo periodą, reikalingą 3.1.2 punkte nurodytiems bandymams atlikti.2.2.4 Šis punktas yra savaime aiškus. Tariama, kad tikrojo laivo pažeisto padalinio ventiliatorių pakanka nestabdomam užliejimui ir užliejančio vandens tekėjimui. Tačiau stengiantis sumažinti pagal mastelį tikrojo laivo ventiliacijos įrangą, gali atsirasti nepageidautinas mastelio efektas. Tam, kad taip neatsitiktų, rekomenduojama ventiliacijos įrangą daryti didesnio nei modelis mastelio, užtikrinant, kad tai neturės įtakos vandens tekėjimui ant ro-ro denio.2.2.5 Prizminės pažeidimo formos lygiakraščio trikampio profilis atitinka krovininę vaterliniją.Be to, tais atvejais, kai bet kokiems galimiems mastelio efektams išvengti yra įmontuoti mažiau kaip B/5 pločio šoniniai karteriai, pažeidimo ilgis išilgai šoninių karterių turi būti ne mažesnis kaip 2 m.3 skyrius — Eksperimentų tvarka3.1. Bangų spektrasTuri būti taikomas Jonswap spektras, nes jis atitinka nustatytą atstumą pavėjui iki artimiausio uosto ir trukmę, atitinkančius daugumą visame pasaulyje esančių sąlygų. Šia prasme svarbu tikrinti ne tik ar teisingas yra bangų maksimumo periodas, bet ir nulinio lygio kirtimo periodas.3.1.1 Taikant 4 √hr maksimumo periodą ir padidėjimo koeficientą γ = 3,3, nulinio lygio kirtimo periodas turi būti ne didesnis kaip:{Tp/(nuo 1,20 iki 1,28)} +/- 5 %3.1.2 Nulinio lygio kirtimo periodas, atitinkantis maksimumo periodą, lygų pažeisto modelio svyravimo periodui, ir taikant koeficientą γ = 1, turi būti ne didesnis kaip:{Tp/(nuo 1,3 iki 1,4)} +/- 5 %turint omenyje, kad, jei pažeisto modelio svyravimo periodas yra didesnis kaip 6√hr, maksimumo periodas turi būti ne ilgesnis kaip 6√hr.PastabaBuvo nustatyta, kad nepraktiška nustatyti modelio bangų spektro nulinio lygio kirtimo periodo ribas pagal matematinės formulės vardines vertes. Todėl leistina 5 % paklaida.Reikalaujama, kad kiekvienos bandymų serijos bangų spektras būtų užregistruotas ir dokumentuotas. Matavimai atliekami prie pat modelio (bet ne pavėjinėje pusėje) - žr. toliau esantį a paveikslą, ir greta bangų kėlimo įrenginio. Taip pat reikalaujama, kad modelis būtų aprūpintas tokiais prietaisais, kad per visą bandymą būtų stebimas ir registruojamas jo judėjimas (šoninis supimasis, pakilimas ir išilginis supimasis) ir jo padėtis (posvyris į šoną, grimzlė ir diferentas).+++++ TIFF +++++Netoli modelio esantis bangų matavimo zondas turi būti ant A arba B lanko (a paveikslas).3.2, 3.3 ir 3.4 poskyriaiŠie poskyriai laikomi savaime aiškūs.3.5 poskyris Pažeidimų imitavimasPlatūs tyrimai, atlikti siekiant nustatyti naujiems laivams tinkamus kriterijus, aiškiai parodė, kad keleivinių laivų neskęstamumui svarbūs ne tik GM ir likutinė viršvandeninė borto dalis, bet ir plotas po liekamojo stabilumo kreive iki didžiausiojo GZ kampo. Todėl parenkant didžiausią pažeidimą pagal SOLAS, kai tikrinama atitiktis 3.5.1 punkto reikalavimui, didžiausiu pažeidimu laikomas tas, kuris palieka mažiausią plotą po liekamojo stabilumo kreive iki didžiausiojo GZ kampo.4 skyrius — Neskęstamumo kriterijaiŠie poskyriai laikomi savaime aiškūs.5 skyrius — Bandymo patvirtinimasAdministracijai teikiamoje ataskaitoje turi būti tokie dokumentai:a) stabilumo po didžiausio SOLAS pažeidimo ir laivo midelio pažeidimo (jei skirtingi) skaičiavimai;b) modelio schematinis brėžinys su informacija apie konstrukciją ir įrangą;c) išilginio palenkimo eksperimento ir šoninio supimosi bandymų ataskaitos;d) tikrojo laivo ir modelio šoninio supimosi periodo skaičiavimai;e) vardinis ir išmatuotas bangų spektras (atitinkamai netoli bangų kėlimo įrenginio ir greta modelio);f) modelio judėjimo, padėties ir dreifo registras;g) reikiami vaizdo įrašai.PastabaVisus bandymus turi stebėti administracijos atstovai.Paveikslai(Orientaciniai nurodymai nacionalinėms administracijoms)+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++1. Jei fl ≥ 2,0 m, vandens ant denio aukštis (hv) = 0,0 m.2. Jei fl < 0,3 m, vandens ant denio aukštis (hv) = 0,5 m.+++++ TIFF +++++1. Jei hr ≥ 4,0 m, vandens ant denio aukštis skaičiuojamas kaip nurodyta 3 paveiksle.2. Jei hr < 1,5 m, vandens ant denio aukštis (hv) = 0,0 m.Pavyzdžiui:Jei fl = 1,15 m, o hr ± 2,75 m, hv = 0,125 m.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Laivas be kabančiųjų ro-ro denių1 pavyzdys:Vandens aukštis ant denio = 0,25 mMažiausiasis būtinas užtvaros aukštis = 2,2 mLaivas su kabančiuoju ro-ro deniu (užtvaros kelyje)2 pavyzdys:Vandens aukštis ant denio (hv) = 0,25 mMažiausiasis būtinas užtvaros aukštis = x+++++ TIFF +++++Mažiausia būtina likutinė viršvandeninė borto dalis iki nutekamosios angos = 1,0 m.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Denio kraštas nepaniręs+++++ TIFF +++++Denio kraštas paniręs--------------------------------------------------