title: 2000 m. rugsėjo 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/46/Eb dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32000L0046

Oficialusis leidinys L 275 , 27/10/2000 p. 0039 - 0043

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/46/EB2000 m. rugsėjo 18 d.dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūrosEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalies pirmą ir trečią sakinius,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, [2]atsižvelgdami į Europos centrinio banko nuomonę [3],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4],kadangi:(1) Pagal Direktyvos 2000/12/EB [5] 1 straipsnio 1 punkto pirmos pastraipos b papunktį kredito įstaigų veiklos sritis yra ribojama.(2) Būtina atsižvelgti į šių įstaigų savitumą ir imtis reikiamų priemonių suderinti valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros.(3) Šioje direktyvoje elektroniniai pinigai suprantami kaip elektroninis monetų ir banknotų pakaitalas, laikomas tokiose elektroninėse laikmenose kaip elektroninė kortelė ar kompiuterio atmintis ir paprastai skiriamas atlikti elektroninius mokėjimus ribotomis sumomis.(4) Pasirinktas būdas yra tinkamas suderinti tik esminius dalykus, kurie būtini ir kurių pakanka, kad būtų užtikrintas elektroninių pinigų įstaigų veiklos leidimų ir rizikos ribojimo principais pagrįstos priežiūros tarpusavio pripažinimas, ir kurie sudaro galimybę visoje Bendrijoje pripažinti vieną leidimą ir užtikrinti turėtojo pasitikėjimą bei taikyti buveinės valstybės narės riziką ribojančios priežiūros principą.(5) Atsižvelgiant į sparčią elektroninės prekybos plėtrą, norima sukurti reguliavimo sistemą, kuri padėtų pasinaudoti visa potencialia elektroninių pinigų teikiama nauda ir, ypač svarbu, nekliudytų diegti technologijos naujovių. Todėl šioje direktyvoje siūloma technologiniu požiūriu neutrali teisės sistema, kuri suderina rizikos ribojimo principais pagrįstą elektroninių pinigų įstaigų priežiūrą tiek, kiek to reikia, kad būtų užtikrintas jų patikimas ir rizikos ribojimo principais pagrįstas veikimas ir ypač jų finansinis patikimumas.(6) Pagal Direktyvos 2000/12/EB I priedo 5 punktą kredito įstaigoms leidžiama išleisti ir administruoti mokėjimo priemones, įskaitant elektroninius pinigus, ir užsiimti tokia veikla visoje Bendrijoje atsižvelgiant į tarpusavio pripažinimą ir į visapusišką rizikos ribojimo principais pagrįstos priežiūros sistemą, taikomą joms pagal Europos bankininkystės direktyvas.(7) Atskiros elektroninių pinigų įstaigų rizikos ribojimo principais pagrįstos priežiūros sistemos, kuri, nors ir remiasi kitoms kredito įstaigoms taikoma rizikos ribojimo principais pagrįstos priežiūros sistema ir Direktyva 2000/12/EB, išskyrus jos V antraštinę dalį, ypač jos 2 ir 3 skyrius, tačiau nuo jos skiriasi, įdiegimas yra pagrįstas ir pageidautinas, nes elektroninių pinigų išleidimas, atsižvelgiant į jų, kaip elektroninio monetų ir banknotų pakaitalo, savitumą, nėra savaime pripažįstamas indėlių priėmimo veikla pagal Direktyvos 2000/12/EB 3 straipsnį, jeigu gautos lėšos yra nedelsiant keičiamos į elektroninius pinigus.(8) Lėšų iš visuomenės gavimas mainais už elektroninius pinigus, kai dėl to išleidžiančios įstaigos sąskaitoje lieka kredito likutis, reiškia, kad pagal Direktyvą 2000/12/EB yra gaunami indėliai ar kitos grąžintinos lėšos.(9) Elektroniniai pinigai turi būti išperkami, kad būtų galima užtikrinti turėtojo pasitikėjimą. Išperkamumas nereiškia, kad lėšos, gautos mainais už elektroninius pinigus, laikomos indėliais ar kitomis grąžintinomis lėšomis pagal Direktyvą 2000/12/EB.(10) Visuomet turėtų būti išperkama nominalia verte.(11) Siekiant reaguoti į specifinę riziką, susijusią su elektroninių pinigų išleidimu, ši rizikos ribojimo principais pagrįsta priežiūros sistema privalo būti kryptingesnė ir kartu ne tokia varžanti kaip kredito įstaigoms taikoma priežiūra, ypač dėl sumažinto pradinio kapitalo reikalavimų ir Direktyvos 93/6/EEB [6] bei Direktyvos 2000/12/EB V antraštinės dalies 2 skyriaus II ir III skirsnių netaikymo.(12) Vis dėlto būtina išlaikyti vienodas veiklos galimybes elektroninių pinigų įstaigoms ir kitoms kredito įstaigoms, leidžiančioms elektroninius pinigus, ir taip užtikrinti sąžiningą daugelio įstaigų konkurenciją, naudingą turėtojams. To galima pasiekti, nes minėtą rizikos ribojimo principais pagrįstos priežiūros, taikomos elektroninių pinigų įstaigoms, mažesnį suvaržymą atsveria nuostatos, kurios yra griežtesnės nei nuostatos, taikomos kitoms kredito įstaigoms, būtent dėl elektroninių pinigų įstaigų vykdomos veiklos apribojimų ir ypač dėl riziką ribojančių jų investicijų apribojimų, kuriais siekiama užtikrinti, kad jų finansiniai įsipareigojimai, susiję su neapmokėtais elektroniniais pinigais, visuomet būtų garantuoti pakankamai likvidžiu mažos rizikos turtu.(13) Kredito įstaigoms nebūdingos veiklos riziką ribojančios priežiūros tolesnio derinimo metu elektroninių pinigų įstaigose turėtų būti patikimas ir rizikos ribojimo principais pagrįstas valdymas ir kontrolės procedūros. Atsižvelgiant į tai, kad įmonės, kurioms nevykdoma rizikos ribojimo principais pagrįsta priežiūra, gali atlikti operacines ir kitas pagalbines funkcijas, susijusias su elektroninių pinigų leidimu, labai svarbu, kad elektroninių pinigų įstaigose veiktų vidaus struktūros, kurios reaguotų į su jomis susijusią finansinę ir nefinansinę riziką.(14) Elektroninių pinigų išleidimas gali paveikti finansų sistemos stabilumą ir sklandų mokėjimų sistemų veikimą. Būtina glaudžiai bendradarbiauti vertinant elektroninių pinigų sistemų patikimumą.(15) Kompetentingoms institucijoms turėtų būti suteikiama galimybė atsisakyti taikyti kai kuriuos arba visus šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus elektroninių pinigų įstaigoms, kurios veikia tik atitinkamose valstybėse narėse.(16) Šios direktyvos priėmimas yra pats tinkamiausias būdas pasiekti norimus tikslus. Šioje direktyvoje apsiribojama tik tuo, kas reikalinga šiems tikslams pasiekti ir nenagrinėjama tai, kas su jais nesusiję.(17) Turėtų būti numatyta nuostata iš naujo svarstyti šią direktyvą atsižvelgiant į patirtį, įgytą kintant rinkai, ir elektroninių pinigų turėtojų apsaugą.(18) Priimant šią direktyvą buvo tartasi su Bankininkystės patariamuoju komitetu,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTaikymo sritis, sąvokos ir veiklos apribojimai1. Ši direktyva taikoma elektroninių pinigų įstaigoms.2. Ji netaikoma įstaigoms, nurodytoms Direktyvos 2000/12/EB 2 straipsnio 3 dalyje.3. Šioje direktyvoje:a) "elektroninių pinigų įstaiga" – įmonė ar kitas juridinis asmuo, išskyrus kredito įstaigą, apibrėžtą Direktyvos 2000/12/EB 1 straipsnio 1 punkto pirmos pastraipos a papunktyje, kuri leidžia mokėjimo priemones elektroninių pinigų pavidalu;b) "elektroniniai pinigai" – piniginė vertė, išreikšta kaip pretenzija emitentui:i) kuri yra saugoma elektroninėse laikmenose;ii) kuri išleidžiama gavus lėšų, kurių suma yra ne mažesnės vertės negu išleista piniginė vertė;iii) kurią įmonės, kurios nėra emitentai, priima kaip mokėjimo priemonę.4. Valstybės narės draudžia asmenims ar įmonėms, kurie nėra kredito įstaigos, kaip apibrėžta Direktyvos 2000/12/EB 1 straipsnio 1 punkto pirmoje pastraipoje, užsiimti elektroninių pinigų leidimo veikla.5. Elektroninių pinigų įstaigų veikla, išskyrus elektroninių pinigų leidimą, ribojama:a) glaudžiai susijusių finansinių ir nefinansinių paslaugų, kaip antai elektroninių pinigų administravimas, vykdant operacines ir kitas pagalbines su jų išleidimu susijusias funkcijas, teikimu ir kitų mokėjimo priemonių išleidimu ir administravimu, išskyrus bet kokios rūšies kredito teikimą; irb) duomenų kaupimu elektroninėse laikmenose kitų įmonių ar viešųjų institucijų vardu.Elektroninių pinigų įstaigos neturi jokių kitų įmonių akcijų, išskyrus atvejus, kai tos įmonės atlieka operacines ar kitas pagalbines funkcijas, susijusias su atitinkamos įstaigos leidžiamais ar platinamais elektroniniais pinigais.2 straipsnisBankininkystės direktyvų taikymas1. Išskyrus tam tikrus aiškiai numatytus atvejus, elektroninių pinigų įstaigoms taikomos tik Direktyvos 91/308/EEB [7] ir Direktyvos 2000/12/EB, išskyrus jos V antraštinės dalies 2 skyrių, nuorodos į kredito įstaigas.2. Netaikomi Direktyvos 2000/12/EB 5, 11, 13, 19 straipsniai, 20 straipsnio 7 dalis, 51 ir 59 straipsniai. Direktyvoje 2000/12/EB numatyti abipusio pripažinimo susitarimai netaikomi elektroninių pinigų įstaigų veiklai, išskyrus elektroninių pinigų išleidimą.3. Lėšų gavimas pagal 1 straipsnio 3 dalies b punkto ii papunktį nelaikomas indėliu ar kitomis grąžintinomis lėšomis pagal Direktyvos 2000/12/EB 3 straipsnį, jeigu gautos lėšos nedelsiant keičiamos į elektroninius pinigus.3 straipsnisIšperkamumas1. Elektroninių pinigų turėtojas gali galiojimo metu prašyti emitentą išpirkti elektroninius pinigus nominalia verte monetomis ir banknotais arba pervesti į sąskaitą neimant už tai mokesčio, išskyrus būtinai reikalingą tai operacijai atlikti.2. Išpirkimo sąlygos turi būti aiškiai nustatytos emitento ir turėtojo sutartyje.3. Sutartyje gali būti nustatyta minimali išpirkimo riba. Ji negali viršyti 10 eurų.4 straipsnisPradinio kapitalo ir nuolatinių nuosavų lėšų reikalavimai1. Elektroninių pinigų įstaigos turi pradinį kapitalą, apibrėžtą Direktyvos 2000/12/EB 34 straipsnio 2 dalies 1 ir 2 punktuose, ne mažesnį kaip 1 milijonas eurų. Nepaisant 2 ir 3 dalių, įstaigų nuosavos lėšos, apibrėžtos Direktyvoje 2000/12/EB, negali sumažėti tiek, kad nesudarytų tos sumos.2. Elektroninių pinigų įstaigos visuomet privalo turėti nuosavų lėšų, kurių suma lygi arba viršija 2 % apyvartoje esančios sumos arba vidutinės pastarųjų šešių mėnesių bendros finansinių įsipareigojimų, susijusių su neapmokėtais elektroniniais pinigais, sumos.3. Jeigu elektroninių pinigų įstaigos veikla dar netruko šešis mėnesius, įskaitant jos veiklos pirmąją dieną, ji privalo turėti nuosavų lėšų, kurių suma lygi arba viršija 2 % apyvartoje esančios sumos arba planuojamos šešių mėnesių bendros finansinių įsipareigojimų, susijusių su neapmokėtais elektroniniais pinigais, sumos. Planuojama šešių mėnesių bendra finansinių įsipareigojimų, susijusių su neapmokėtais elektroniniais pinigais, suma grindžiama verslo planu atsižvelgiant į bet kokius to plano pakeitimus, kurių pareikalavo kompetentingos institucijos.5 straipsnisInvesticijų apribojimai1. Elektroninių pinigų įstaigų investicijų suma turi būti ne mažesnė už jų finansinius įsipareigojimus, susijusius su neapmokėtais elektroniniais pinigais, investuojant tik į šį turtą:a) turto straipsnius, kuriems pagal Direktyvos 2000/12/EB 43 straipsnio 1 dalies a punkto 1, 2, 3 ir 4 papunkčius ir 44 straipsnio 1 dalį taikomas nulinis kredito rizikos koeficientas ir kurie yra pakankamai likvidūs;b) indėlius iki pareikalavimo, laikomus A zonos kredito įstaigose, apibūdintose Direktyvoje 2000/12/EB; irc) skolos priemones, kurios:i) yra pakankamai likvidžios;ii) nenumatytos 1 dalies a punkte;iii) kompetentingų institucijų pripažintos kaip nustatytus reikalavimus atitinkantys straipsniai, kaip numatyta Direktyvos 93/6/EEB 2 straipsnio 12 dalyje; iriv) išleidžiamos įmonių, išskyrus įmones, turinčias elektroninių pinigų įstaigų akcijų paketus, apibūdintus Direktyvos 2000/12/EB 1 straipsnyje, arba kurios turi būti įtrauktos į tų įmonių konsoliduotas ataskaitas.2. Investicijos, apibrėžtos 1 dalies b ir c punktuose, negali daugiau kaip 20 kartų viršyti atitinkamos elektroninių pinigų įstaigos nuosavų lėšų ir joms turi būti taikomi apribojimai, ne laisvesni nei apribojimai, taikomi kredito įstaigoms pagal Direktyvos 2000/12/EB V antraštinės dalies 2 skyriaus III skirsnį.3. Siekdamos apsisaugoti nuo rinkos rizikos, kylančios dėl elektroninių pinigų išleidimo ir investicijų, nurodytų 1 dalyje, elektroninių pinigų įstaigos gali naudoti pakankamai likvidžias palūkanų normų ir su užsienio valiutos keitimu susijusių nebalansinių straipsnių išvestines priemones, kuriomis prekiaujama biržoje (t. y. ne nebiržines) ir kurioms taikomas kasdienio įnašo reikalavimas, arba užsienio valiutos keitimo sandorius, kurių pradinis terminas yra 14 kalendorinių dienų arba mažiau. Pirmame sakinyje minimas išvestines priemones galima naudoti tik tuomet, jeigu ketinama visiškai panaikinti rinkos riziką ir galimai to pasiekti.4. Valstybės narės nustato tinkamus rinkos rizikos, kuri elektroninių pinigų įstaigai gali iškilti dėl investicijų, nurodytų 1 dalyje, apribojimus.5. Taikant 1 dalį, turtas vertinamas mažiau nei kaina ar rinkos vertė.6. Jeigu 1 dalyje minėto turto vertė tampa mažesnė už finansinių įsipareigojimų, susijusių su neapmokėtais elektroniniais pinigais, sumą, kompetentingos institucijos užtikrina, kad atitinkama elektroninių pinigų įstaiga imtųsi reikiamų priemonių, kad nedelsiant ištaisytų susidariusią padėtį. Dėl to kompetentingos institucijos laikinai gali leisti, kad įstaigos finansiniai įsipareigojimai, susiję su neapmokėtais elektroniniais pinigais, būtų užtikrinti turto, bet ne to, kuris nurodytas 1 dalyje, suma, kuri neviršytų 5 % mažesnės iš šių įsipareigojimų arba įstaigos bendros nuosavų lėšų sumos.6 straipsnisKompetentingų institucijų specifinių reikalavimų tikrinimasKompetentingos institucijos užtikrina, kad ne rečiau kaip du kartus per metus apskaičiavimus, patvirtinančius, kad laikomasi 4 ir 5 straipsnių nuostatų, atlieka pačios elektroninių pinigų įstaigos ir juos bei visus skaičiuojant naudotus duomenis perduoda kompetentingoms institucijoms arba panaudodamos elektroninių pinigų įstaigų pateiktus duomenis tokius apskaičiavimus atlieka kompetentingos institucijos.7 straipsnisPatikimas ir rizikos ribojimo principais pagrįstas valdymasElektroninių pinigų įstaigose turi būti patikimi ir rizikos ribojimo principais pagrįsti vadovavimas, administravimo bei apskaitos procedūros ir pakankami vidaus kontrolės mechanizmai. Jie turi reaguoti į finansinę ir nefinansinę riziką, su kuria įstaiga susiduria, įskaitant techninę ir procedūrinę riziką bei riziką, galinčią kilti dėl jos bendradarbiavimo su bet kuria įmone, vykdančia operacines ar kitas pagalbines funkcijas, susijusias su įstaigos veikla.8 straipsnisAtsisakymas1. Valstybės narės gali leisti savo kompetentingoms institucijoms atsisakyti taikyti kai kurias ar visas šios direktyvos ir Direktyvos 2000/12/EB nuostatas elektroninių pinigų įstaigoms tais atvejais, kai:a) visa įstaigos veikla, apibrėžta šios direktyvos 1 straipsnio 3 dalies a punkte, sudaro bendrą finansinių įsipareigojimų, susijusių su neapmokėtais elektroniniais pinigais, sumą, kuri paprastai neviršija 5 milijonų eurų ir niekada neviršija 6 milijonų eurų; arbab) įstaigos leidžiamus elektroninius pinigus kaip atsiskaitymo priemonę priima tik įstaigos dukterinės įmonės, atliekančios operacines ar kitas pagalbines funkcijas, susijusias su elektroniniais pinigais, leidžiamais ar platinamais įstaigos, įstaigos patronuojančios įmonės ar kitos tos patronuojančios įmonės dukterinės įmonės; arbac) įstaigos leidžiamus elektroninius pinigus kaip atsiskaitymo priemonę priima tik ribotas įmonių skaičius, kurios gali būti aiškiai atskiriamos pagal:i) jų buvimo vietą tose pačiose patalpose arba kitoje ribotoje vietoje arbaii) jų artimą finansinį ar komercinį ryšį su leidžiančiąja įstaiga, pavyzdžiui, pagal bendrą rinkodaros ar platinimo sistemą.Pagrindinėse sutartinio pobūdžio priemonėse turi būti numatyta, kad elektroninėje laikmenoje, kuria turėtojas naudojasi, atlikdamas mokėjimus, gali būti laikoma ne didesnė kaip 150 eurų suma.2. Elektroninių pinigų įstaiga, kuriai pripažintas atsisakymas pagal 1 dalį, negali naudotis Direktyvoje 2000/12/EB numatytų tarpusavio pripažinimo susitarimų pranašumais.3. Valstybės narės reikalauja, kad visos elektroninių pinigų įstaigos, kurioms atsisakyta taikyti šios direktyvos ir Direktyvos 2000/12/EB nuostatas, periodiškai informuotų apie savo veiklą, įskaitant bendrą finansinių įsipareigojimų, susijusių su elektroniniais pinigais, sumą.9 straipsnisAnkstesnių teisių išsaugojimasElektroninių pinigų įstaigos, kurioms taikoma ši direktyva ir kurios pradėjo savo veiklą pagal nuostatas, galiojusias valstybėje narėje, kurioje jos turi savo pagrindinę buveinę, prieš įsigaliojant nuostatoms, priimtoms įgyvendinant šią direktyvą ar anksčiau nei nurodyta 10 straipsnio 1 dalyje, kuri data bebūtų ankstesnė, laikomos gavusiomis leidimą. Valstybė narė įpareigoja tokias elektroninių pinigų įstaigas pateikti kompetentingoms institucijoms visą reikalingą informaciją, kad jos galėtų per šešis mėnesius nuo nuostatų, priimtų įgyvendinant šią direktyvą, įsigaliojimo dienos įvertinti, ar įstaigos laikosi šios direktyvos reikalavimų, kokių priemonių turi būti imtasi siekiant užtikrinti laikymąsi, ar yra pagrindas panaikinti leidimą. Jeigu per šešis mėnesius nuo dienos, nurodytos 10 straipsnio 1 dalyje, reikalavimų laikymasis neužtikrinamas, nuo tos dienos elektroninių pinigų įstaiga negali naudotis tarpusavio pripažinimo principo pranašumais.10 straipsnisĮgyvendinimas1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 2002 m. balandžio 27 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.11 straipsnisPeržiūrėjimasNe vėliau kaip 2005 m. balandžio 27 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos taikymą, o ypač apie:- elektroninių pinigų turėtojų apsaugos priemones, įskaitant galimą poreikį įdiegti garantijų sistemą,- kapitalo reikalavimus,- atsisakymus ir- galimą poreikį uždrausti palūkanas, mokamas už lėšas, gautas mainais už elektroninius pinigus,jei būtina, pridėdama pasiūlymą dėl direktyvos pakeitimo.12 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.13 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2000 m. rugsėjo 18 d.Europos Parlamento varduPirmininkasN. FontaineTarybos varduPirmininkasH. Védrine[1] OL C 317, 1998 10 15, p. 7.[2] OL C 101, 1999 4 12, p. 64.[3] OL C 189, 1999 7 6, p. 7.[4] 1999 m. balandžio 15 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 219, 1999 7 30, p. 415), patvirtinta 1999 m. spalio 27 d., 1999 m. lapkričio 29 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 26, 2000 1 28, p. 1) ir 2000 m. balandžio 11 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2000 m. birželio 16 d. Tarybos sprendimas.[5] 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/12/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (OL L 126, 2000 5 26, p. 1). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2000/28/EB (OL L 275, 2000 10 27, p. 37).[6] 1993 m. kovo 15 d. Tarybos direktyva 93/6/EEB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (OL L 141, 1993 6 11, p. 1). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 98/33/EB (OL L 204, 1998 7 21, p. 29).[7] 1991 m. birželio 10 d. Tarybos direktyva 91/308/EEB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui (OL L 166, 1991 6 28, p. 77).--------------------------------------------------


title: 1994 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyva 94/57/EB dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994L0057

Oficialusis leidinys L 319 , 12/12/1994 p. 0020 - 0027 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 7 tomas 5 p. 0178  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 7 tomas 5 p. 0178

		Tarybos direktyva 94/57/EB1994 m. lapkričio 22 d.dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartųEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 84 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi savo 1993 m. birželio 8 d. rezoliucijoje dėl bendros saugių jūrų politikos Taryba iškėlė tikslą iš Bendrijos vandenų pašalinti visus standartų neatitinkančius laivus ir suteikė pirmenybę Bendrijos veiksmams, garantuojantiems veiksmingą ir vienodą tarptautinių taisyklių įgyvendinimą nuodugniai parengiant bendruosius standartus klasifikacinėms bendrovėms [4];kadangi sauga jūroje ir jūrų apsauga nuo taršos gali būti veiksmingai gerinama griežtai taikant tarptautines konvencijas, kodeksus ir rezoliucijas tuo pat metu skatinant laisvę teikti paslaugas;kadangi tikrinti, ar laivas atitinka vienodus tarptautinius saugos jūroje ir jūros apsaugos nuo taršos standartus, privalo laivo vėliavos ir uosto valstybės;kadangi valstybės narės yra atsakingos, kad būtų išduodami tarptautiniai pagal konvencijas Solas 74, LL 66 ir Marpol 73/78 numatyti saugos ir taršos liudijimai ir kad būtų įgyvendinamos pirmiau minėtų konvencijų nuostatos;kadangi remdamosi tokiomis konvencijomis visos valstybės narės gali techninėms organizacijoms suteikti įvairius įgaliojimus patvirtinti, kad minėtų konvencijų laikomasi, ir gali suteikti joms teisę išduoti atitinkamus saugos liudijimus;kadangi daugelis visame pasaulyje veikiančių klasifikacinių bendrovių neužtikrina nei tinkamo taisyklių įgyvendinimo, nei patikimumo, kai nacionalinių administracijų vardu vykdo savo funkcijas, nes klasifikacinės bendrovės neturi tinkamų struktūrų ir patirties, kuriomis būtų galima remtis ir kurios jas įgalintų savo įsipareigojimus atlikti labai profesionaliai;kadangi klasifikacines bendroves priversti vadovautis tinkamais standartais kiekvienai valstybei narei atskirai sunkiai sekasi ir dėl to šį tikslą pasiekti geriau sektųsi Bendrijai;kadangi tinkamas būdas veikti yra remtis Tarybos direktyva, nustatančia svarbiausius organizacijų pripažinimo kriterijus, tuo tarpu patį pripažinimą, vykdymo priemones ir direktyvos įgyvendinimą paliekant valstybėms narėms;kadangi standartai EN 45004 ir EN 29001 kartu su Tarptautinės klasifikacinių bendrovių asociacijos (TKBA) standartais yra tinkama organizacijų veiklos kokybės garantija;kadangi Krovininio laivo radijo įrangos saugos liudijimo išdavimas gali būti patikėtas privačioms institucijoms, turinčioms reikiamą patirtį ir turinčioms kvalifikuotų darbuotojų;kadangi organizacijos, pageidaujančios būti pripažintomis pagal šią direktyvą, valstybėms narėms privalo pateikti visą informaciją ir įrodymus, kad jos atitinka būtiniausius kriterijus, o valstybės narės turi pranešti Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie organizacijas, kurias jos pripažino;kadangi Komisija pripažinimą trejiems metams gali suteikti organizacijoms, kurios neatitinka kriterijų, nustatančių minimalų klasifikuojamųjų laivų skaičių ir laivų tonažą, bei neturi minimalaus ekspertų skaičiaus, nurodyto priede, tačiau atitinka visus kitus kriterijus; kadangi minėtoms organizacijoms pripažinimas po trejų metų turėtų būti pratęstas, jeigu jos atitinka tuos pačius kriterijus; kadangi pripažinimo trejiems metams padariniai turėtų galioti tik prašančiosioms valstybėms narėms ir tik tuo laikotarpiu;kadangi vidaus rinkos kūrimas apima laisvą paslaugų judėjimą, todėl organizacijoms, atitinkančioms bendruosius kriterijus, garantuojančius organizacijų patikimumą ir profesionalumą, negalėtų būti uždrausta teikti savo paslaugas Bendrijoje, jeigu valstybė narė nutarė perduoti tokius įstatymo nustatytus įsipareigojimus; kadangi tokia valstybė narė vis dėlto gali riboti organizacijų, kurioms dėl objektyvių ir skaidrių priežasčių ji pagal savo poreikius suteikia įgaliojimus, skaičių, jeigu Komisija, laikydamasi komitologijos tvarkos, vykdo kontrolę;kadangi laisvės teikti laivų apžiūros ir tikrinimo paslaugas principas galėtų būti įgyvendinamas laipsniškai, tačiau laikantis nustatytų terminų;kadangi nacionalines administracijas būtina dar labiau įtraukti į laivų apžiūras ir į atitinkamų liudijimų išdavimą, kad visiškai būtų laikomasi tarptautinių saugos taisyklių, net jeigu valstybės narės pasitiki organizacijomis, kurios nėra valstybių narių administruojamos, vykdyti įstatymų numatytus įpareigojimus; kadangi todėl yra tikslinga tarp valdžios institucijų ir organizacijų užmegzti glaudžius darbo santykius, o tam organizacijai gali prireikti turėti savo atstovybę valstybės narės, kurios vardu organizacija vykdo jos įsipareigojimus, teritorijoje;kadangi turėtų būti įkurtas reguliavimo komitetas, turėsiantis padėti Komisijai užtikrinti veiksmingą galiojančių saugos jūroje ir aplinkosaugos standartų taikymą, atsižvelgiant į nacionalines ratifikavimo procedūras;kadangi Komisija privalo veikti 13 straipsnyje nustatyta tvarka, kad deramai atsižvelgtų į pažangą tarptautiniuose forumuose ir kad modernizuotų būtiniausius kriterijus;kadangi remdamasi informacija, kurią pagal 11 straipsnį valstybės narės perduoda apie organizacijų, veikiančių valstybių narių vardu, darbą, Komisija, veikdama 13 straipsnyje nustatyta tvarka, nuspręs, ar ji prašys valstybių narių atšaukti pripažintų organizacijų, kurios nebeatitinka bendrųjų būtiniausių kriterijų komplekto, pripažinimą;kadangi valstybėms narėms vis dėlto turi būti palikta galimybė iškilus rimtai grėsmei saugai ar aplinkai laikinai sustabdyti organizacijos įgaliojimus; kadangi laikydamasi aukščiau minėtos tvarkos Komisija privalo skubiai spręsti, ar būtina panaikinti tokias nacionalines priemones;kadangi visos valstybės narės turėtų periodiškai vertinti organizacijų, kurios veikia valstybių narių vardu, darbą ir Komisijai bei visoms kitoms valstybėms narėms pateikti tikslią informaciją apie tokių organizacijų veiklą;kadangi iš valstybių narių, kaip uostų valdžios institucijų, yra reikalaujama Bendrijos vandenyse gerinti saugą ir taršos prevenciją tikrinant pirmiausia tuos laivus, kuriems liudijimus yra išdavusios organizacijos, neatitinkančios bendrųjų kriterijų, ir tuo būdu užtikrinant, kad laivams, plaukiojantiems su trečiosios šalies vėliava, nebebus taikomas palankus režimas;kadangi tvarka, pagal kurią komitetas priims sprendimus, turėtų būti 1987 m. liepos 13 d. Tarybos sprendimo 87/373/EEB, nustatančio Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [5], 2 straipsnyje pateikta III A tvarka;kadangi klasifikacinės bendrovės privalo modernizuoti ir įgyvendinti savo techninius standartus, kad būtų derinamos saugos taisyklės ir užtikrinamas vienodas tarptautinių taisyklių diegimas Bendrijoje;kadangi šiuo metu nėra vienodų laivo korpuso, mašinų ir elektros bei valdymo įrenginių tarptautinių standartų, kurių turi būti laikomasi visuose statomuose laivuose ir vėliau visą laivo eksploatavimo laiką; kadangi tokie standartai gali būti nustatyti pagal pripažintų klasifikacinių bendrovių nuostatas arba pagal lygiaverčius standartus, dėl kurių nacionalinės institucijos sprendžia 1983 m. kovo 28 d. Tarybos direktyvoje 83/189/EEB nustatančioje informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką [6], nustatyta tvarka,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva nustato priemones, kuriomis turi vadovautis valstybės narės ir organizacijos, tikrinančios, apžiūrinčios laivus ir jiems išduodančios liudijimus, kad būtų laikomasi tarptautinių konvencijų dėl saugos jūroje ir dėl jūrų apsaugos nuo taršos, ir tuo pat metu skatindamos įgyvendinti tikslą dėl laisvės teikti paslaugas. Šis procesas apima laivų, kuriems taikomos tarptautinės konvencijos, korpuso, mašinų, elektros ir valdymo įrenginių saugos reikalavimų rengimą ir įgyvendinimą.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "laivas" — tai laivas, kuriam taikomos tarptautinės konvencijos;b) "laivas, plaukiojantis su valstybės narės vėliava" — tai valstybėje narėje registruotas laivas, plaukiojantis su valstybės narės vėliava pagal jos įstatymus, įskaitant laivus, įregistruotus Euros, kai tik šį registrą patvirtina Taryba. Šio apibrėžimo neatitinkantys laivai prilyginami laivams, plaukiojantiems su trečiosios šalies vėliava;c) "patikrinimai ir apžiūros" — tai patikrinimai ir apžiūros, privalomi atlikti pagal tarptautines konvencijas;d) "tarptautinės konvencijos" — tai 1974 m. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje, 1966 m. Tarptautinė konvencija dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo ir 197-19/78 m. Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos kartu su protokolais ir šių konvencijų papildymais bei atitinkamais privalomais visose valstybėse narėse kodeksais, kurie galioja šios direktyvos priėmimo dieną;e) "organizacija" — tai klasifikacinė bendrovė ar kita privati institucija, administracijai atliekanti saugos vertinimo darbus;f) "pripažinta organizacija" — tai pagal 4 straipsnio nuostatas pripažinta organizacija;g) "įgaliojimas" — tai dokumentas, kuriuo pripažintai organizacijai valstybė narė suteikia įgaliojimus ar teises;h) "liudijimas" — tai valstybės narės arba valstybės narės vardu pagal tarptautines konvencijas išduotas liudijimas;i) "laivo klasės liudijimas" — tai struktūrinį ir mechaninį laivo tinkamumą konkrečiam laivo naudojimui ar eksploatavimui patvirtinantis dokumentas, kurį pagal savo taisykles ir reglamentus išduoda klasifikacinė bendrovė;j) "krovininio laivo radijo įrangos saugos liudijimas" — tai liudijimas, kuris nustatytas iš dalies pakeistais Solas 74/78 Radijo reglamentais, priimtais TJO, ir kuris per pereinamąjį laikotarpį, pasibaigsiantį 1999 m. vasario 1 d., apima ir Krovininio laivo radiotelegrafijos saugos liudijimą ir Krovininio laivo radiotelefonijos saugos liudijimą;k) "vieta" — nurodo organizacijos registruotos buveinės, centrinės administracijos vietą arba pagrindinę organizacijos verslo vietą.3 straipsnis1. Pagal tarptautines konvencijas prisiimdamos atsakomybę ir įsipareigojimus valstybės narės užtikrina, kad jų kompetentingos administracijos garantuos deramą tarptautinių konvencijų nuostatų vykdymą, ypač tikrinant ir apžiūrint laivus bei išduodant liudijimus ir išimtinius liudijimus.2. Jeigu vykdydama 1 dalies nuostatas valstybė narė nusprendžia dėl laivų, plaukiojančių su jos vėliava:i) įgalioti organizacijas visiškai ar iš dalies atlikti patikrinimus ir apžiūras, susijusius su liudijimais, įskaitant patikrinimus bei apžiūras, skirtus įvertinti, ar laikomasi 14 straipsnio reikalavimų, ir, jeigu reikia, išduoti ar pratęsti susijusius liudijimus; arbaii) patikėti organizacijoms visiškai ar iš dalies atlikti i punkte minimus patikrinimus ir apžiūras;šias pareigas valstybė narė patiki tik pripažintoms organizacijoms.Kompetentinga institucija visais atvejais patvirtina pirmąjį išimtinių liudijimų išdavimą.Tačiau dėl krovininio laivo radijo įrangos saugos liudijimo minėtos pareigos gali būti patikėtos privačiai institucijai, pripažintai kompetentingos administracijos ir turinčiai reikiamą patirtį bei kvalifikuotų darbuotojų, institucijos vardu sugebančių vykdyti tam tikrus radijo ryšio patikimumo vertinimo darbus.3. Šis straipsnis nėra susijęs su konkrečių laivo įrengimų sertifikavimu.4 straipsnis1. Valstybės narės gali pripažinti tik tas organizacijas, kurios atitinka priede nustatytus kriterijus. Organizacijos pateikia valstybinėms narėms, kurių pripažinimo yra prašoma, visą informaciją ir įrodymus apie tai, kad organizacijos atitinka minėtus kriterijus. Valstybės narės organizacijoms apie joms suteiktą pripažinimą praneša tinkamu būdu.2. Kiekviena valstybė narė praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie tas organizacijas, kurias ji pripažino.3. Valstybės narės gali Komisijai pateikti prašymą, kad organizacijoms, atitinkančioms visus priede išdėstytus kriterijus, išskyrus įtrauktuosius į priedo skirsnio "Bendrosios nuostatos" 2 ir 3 dalis, pripažinimas būtų suteiktas trejiems metams.Šis pripažinimas yra suteikiamas 13 straipsnyje nustatyta tvarka. Šio pripažinimo padariniai galioja tik valstybėms narėms, pateikusioms prašymą dėl tokio pripažinimo.4. Visas organizacijas, kurioms yra suteiktas pripažinimas, turėtų atidžiai prižiūrėti pagal 7 straipsnį įkurtas komitetas, taip pat atsižvelgiant į sprendimą dėl pripažinimo pratęsimo 3 dalyje nurodytoms organizacijoms. Sprendimas dėl minėto pripažinimo pratęsimo didesniam organizacijų skaičiui priimamas neatsižvelgiant į kriterijus, išdėstytus priedo skirsnio "Bendrosios nuostatos" 2 ir 3 dalyse. 3 dalyje numatytas pripažinimo padarinių apribojimas nebetaikomas.5. Komisija, laikydamasi 1, 3 ir 4 dalių, sudaro ir atnaujina organizacijų, apie kurias pranešė valstybės narės, sąrašą. Šis sąrašas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.5 straipsnis1. Taikydamos 3 straipsnio 2 dalies i punktą, valstybės narės iš esmės neatsisako suteikti įgaliojimų nė vienai pripažintai organizacijai, kurios buveinė yra Bendrijoje, imtis funkcijų, kurias numato 6 ir 11 straipsnių nuostatos. Tačiau valstybės narės pagal savo poreikius gali riboti organizacijų, kurioms valstybės narės suteikia įgaliojimus, jeigu toks ribojimas grindžiamas skaidriomis ir objektyviomis priežastimis, skaičių. Valstybės narės prašymu Komisija 13 straipsnyje nustatyta tvarka priima reikiamas priemones.2. Laikantis nukrypti leidžiančių nuostatų, Komisija iki 1997 m. gruodžio 31 d. gali laikinai atleisti valstybes nares nuo 1 dalies nuostatų įgyvendinimo.3. Valstybė narė, sutikdama, kad organizacija, kurios buveinė yra trečiojoje šalyje, vykdytų 3 straipsnyje minimas pareigas ar kai kurias iš jų, gali prašyti, kad pastaroji trečioji šalis suteiktų abipusį pripažinimą toms pripažintoms organizacijoms, kurių buveinės yra Bendrijoje.6 straipsnis1. Valstybės narės, nutarusios veikti taip, kaip nurodyta 3 straipsnio 2 dalyje, nustato valstybės narės kompetentingų institucijų ir organizacijų, veikiančių valstybės narės vardu, darbo santykius.2. Darbo santykiai yra reguliuojami nustatytos formos nediskriminacine rašytine sutartimi ar lygiaverčiais teisiniais susitarimais, juose išdėstant organizacijų prisiimamas konkrečias pareigas ir funkcijas, kurios turi apimti bent:- nuostatas, išdėstytas TJO Rezoliucijos A.739 18 dėl administracijos vardu veikiančių organizacijų įgaliojimo rekomendacijų II priedėlyje, kokios jos yra šios direktyvos priėmimo dieną,- nuostatas dėl administracijos arba administracijos paskirtos nešališkos išorinės institucijos atliekamo administracijos vardu prisiimamų įsipareigojimų periodiško audito,- galimybę atlikti atsitiktinius ir išsamius laivų patikrinimus,- nuostatas dėl esminės informacijos pateikimo apie jų klasifikuotą laivyną, klasės pakeitimus arba laivo deklasifikavimą.3. Sutartimi ar lygiaverčiu teisiniu susitarimu gali būti nustatytas reikalavimas, kad pripažinta organizacija turėtų savo atstovybę valstybės narės, kurios vardu organizacija vykdo 3 straipsnyje nurodytas pareigas, teritorijoje. Tokį reikalavimą gali patenkinti atstovybė, kurios teisinis statusas atitinka toje valstybėje narėje įstatymais nustatytus juridinio asmens požymius ir patenka į jos nacionalinių teismų kompetenciją.4. Kiekviena valstybė narė Komisijai teikia tikslią informaciją apie darbo santykius, nustatytus pagal šį straipsnį. Komisija vėliau informuoja kitas valstybes nares.7 straipsnisŠia direktyva Komisijai padėti steigiamas iš valstybių narių atstovų sudarytas komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas. Šis komitetas Komisijos šaukiamas bent kartą per metus ir tuomet, kada reikia, valstybei narei pagal 10 straipsnio nuostatas laikinai sustabdžius organizacijos įgaliojimus.Komitetas parengia savo darbo tvarkos taisykles.8 straipsnis1. Ši direktyva gali būti iš dalies pakeista 13 straipsnyje nustatyta tvarka tam, kad:- šioje direktyvoje būtų atsižvelgiama į paskesnius su šia direktyva susijusių tarptautinių konvencijų, protokolų, kodeksų ir rezoliucijų, nurodytų 2 straipsnio d punkte ir 6 straipsnio 2 dalyje, įsigaliojusius pakeitimus,- būtų atnaujinami priede išdėstyti kriterijai, visų pirma atsižvelgiant į atitinkamus TJO sprendimus.2. Priėmus naujus su 2 straipsnio d punkte nurodyta konvencija susijusius dokumentus ar protokolus, Taryba Komisijos pasiūlymu ir atsižvelgdama į valstybių narių parlamentinę tvarką bei atitinkamą TJO tvarką sprendžia dėl išsamių susitarimų ratifikuojant tuos naujus dokumentus ar protokolus, tuo pat metu užtikrindama, kad jie valstybėse narėse būtų taikomi vienodai ir vienu metu.9 straipsnis1. Prireikus kiekviena valstybė narė 13 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti paprašyta panaikinti pripažinimą 4 straipsnyje nurodytoms pripažintoms organizacijoms, kurios nebeatitinka priede pateiktų kriterijų.2. Rengdama sprendimų, susijusių su 1 dalyje nurodytais dalykais, projektus, Komisija atsižvelgia į 11 ir 12 straipsnyje minimas ataskaitas ir informaciją. Rengdama tokių priemonių projektus, Komisija visų pirma atkreipia dėmesį į organizacijų veiklos rodiklius, susijusius sauga ir taršos prevencija. Sprendimų projektus 1 dalyje minimais klausimais Komisija savo iniciatyva ar valstybei narei paprašius pateikia ir komitetui.10 straipsnisJei valstybė narė mano, kad pripažinta organizacija nebegali būti įgaliota jos vardu vykdyti 3 straipsnyje išvardytus uždavinius, valstybė narė šiuos įgaliojimus gali laikinai sustabdyti, neatsižvelgdama į priede nustatytus kriterijus.Esant pirmiau nurodytoms aplinkybėms, laikomasi tokios tvarkos:a) valstybė narė apie savo sprendimą nedelsdama informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares, nurodydama pagrįstas tokio sprendimo priežastis;b) Komisija ištiria, ar laikinas įgaliojimų sustabdymas pagrįstas rimtu pavojumi saugai arba aplinkai;c) Komisija 13 straipsnyje nustatyta tvarka praneša valstybei narei, ar jos sprendimas laikinai sustabdyti įgaliojimus yra pagrįstas tikrai dideliu pavojumi saugai arba aplinkai, o jeigu toks sprendimas nėra pagrįstas, reikalauja, kad valstybė narė tą sprendimą panaikintų.11 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė privalo įsitikinti, kad jos vardu veikiančios pripažintos organizacijos, vykdydamos 3 straipsnio 2 dalies nuostatas, veiksmingai atlieka tame straipsnyje nurodytas funkcijas ir kad jų darbu yra patenkinta tos valstybės narės kompetentinga valdžios institucija, ir kad minėtos organizacijos atitinka priede nurodytus kriterijus. Valstybė narė gali tuo įsitikinti, jeigu pripažintas organizacijas tiesiogiai prižiūri valstybės narės kompetentinga institucija, arba, jeigu organizacijos yra kitoje valstybėje narėje, pasitikėdamos kitos valstybės narės valdžios institucijos atliekama atitinkama minėtų organizacijų priežiūra.2. Kiekviena valstybė narė šį darbą atlieka kas dvejus metus ir ne vėliau kaip kovo 31 d. pateikia kitoms valstybėms narėms bei Komisijai ataskaitą apie ankstesnių metų stebėjimų rezultatus.3. Jeigu valstybė, vykdydama minėtą uždavinį, nusprendžia pasitikėti kitos valstybės narės atliekama priežiūra, savo ataskaitą ši valstybė narė pateikia vėliausiai iki kiekvienų metų, einančių po tų metų, kuriais buvo vertinama, kaip laikytasi reikalavimų, birželio 30 d.4. Valstybės narės perduoda Komisijai ir kitoms valstybėms narėms visą informaciją, kuri yra svarbi vertinant organizacijų veiklą.12 straipsnis1. Įgyvendindamos savo teises tikrinti ir vykdydamos savo įsipareigojimus kaip uostų valstybės:a) valstybės narės užtikrina, kad laivams, plaukiojantiems su trečiosios šalies vėliava, nebūtų sudaromos palankesnės sąlygos nei laivams, turintiems teisę plaukioti su valstybės narės vėliava. Dėl šios priežasties tai, kad laivo liudijimus ir laivo klasę patvirtinantį liudijimą yra pateikusi organizacija, kuri neatitinka priede išdėstytų kriterijų, išskyrus organizacijas, pripažintas pagal 4 straipsnio 3 ir 4 dalis, yra vienas iš svarbiausių kriterijų atrenkant tikrintinus laivus;b) valstybės narės imasi tinkamų priemonių, kai laivai neatitinka tarptautiniais susitarimais patvirtintų standartų ir praneša Komisijai bei Susitarimo memorandumo dėl uosto valstybės kontrolės sekretoriatui apie kiekvieną atvejį, kai organizacijos, veikiančios vėliavos valstybės vardu, yra išdavusios galiojančius liudijimus laivui, neatitinkančiam atitinkamų tarptautinių konvencijų reikalavimų, ar apie bet kurį atvejį, kai laivas, turintis galiojantį laivo klasę patvirtinantį liudijimą, neatitinka standartų, išvardytų tame liudijime.2. Visos valstybės narės nustato organizacijų, veikiančių vėliavos valstybių vardu, veiklos rodiklius. Šie veiklos rodikliai yra kasmet atnaujinami ir siunčiami kitoms valstybėms narėms bei Komisijai.13 straipsnisToliau nurodyta tvarka taikoma 4 straipsnio 3 ir 4 dalyse, 5 straipsnio 1 dalyje, 8, 9, 10 straipsniuose bei 14 straipsnio 2 dalyje išvardytiems klausimams:a) Komisijos atstovas 7 straipsnyje nurodytam komitetui pateikia priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą;b) komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja;c) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę;d) kai numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma. Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.14 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad laivai, plaukiojantys su jos vėliava, būtų statomi ir prižiūrimi pagal pripažintų organizacijų reikalavimus dėl laivo korpuso, mašinų ir elektros bei valdymo įrenginių.2. Valstybė narė gali nutarti taikyti taisykles, kurias ji laiko lygiavertėmis pripažintų organizacijų taisyklėms, su sąlyga, kad valstybė narė minėtas taisykles Direktyvoje 83/189/EEB nustatyta tvarka perduos Komisijai ir kitoms valstybėms narėms ir kad taisyklėms neprieštarauja kita valstybė narė arba Komisija, ir jeigu, pritaikius 13 straipsnyje nustatytą tvarką, nepaaiškėja, kad taisyklės yra nelygiavertės.15 straipsnis1. Pripažintos organizacijos viena su kita periodiškai konsultuojasi, siekdamos užtikrinti organizacijų naudojamų techninių standartų ir jų diegimo lygiavertiškumą. Jos Komisijai periodiškai pateikia ataskaitas apie esminę pažangą, pasiektą tobulinant standartus.2. Pripažintos organizacijos siekia bendradarbiauti su uosto valstybės kontroliuojančiomis administracijomis dėl reikalų, susijusių visų pirma su organizacijų tvarkomos klasės laivu, kad būtų lengviau pašalinami trūkumai, apie kuriuos pranešta, ar kiti neatitikimai.3. Pripažintos organizacijos pateikia administracijai visą reikiamą informaciją apie klasės pasikeitimus arba deklasifikaciją.4. Pripažintos organizacijos neišduoda liudijimo laivams, kurių klasė panaikinta ar pakeista dėl saugos, pirmiau nepasikonsultavusios su laivo vėliavos valstybės kompetentinga administracija, kad būtų nuspręsta, ar būtinas visiškas laivo patikrinimas.16 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1995 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3. Valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų visų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus. Komisija apie tai praneša kitoms valstybėms narėms.17 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1994 m. lapkričio 22 d.Tarybos varduPirmininkasM. WISSMANN[1] OL C 167, 1993 6 18, p. 13.[2] OL C 34, 1994 2 2, p. 14.[3] 1994 m. kovo 9 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 91, 1994 3 28, p. 9), 1994 m. rugsėjo 19 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 301, 1994 10 27, p. 75) ir 1994 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[4] OL C 271, 1993 10 7, p. 1.[5] OL L 197, 1987 7 18, p. 33.[6] OL L 109, 1984 4 26, p. 8. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/10/EB (OL L 100, 1994 4 19, p. 30).--------------------------------------------------PRIEDAS3 STRAIPSNYJE NURODYTOMS ORGANIZACIJOMS TAIKOMI BŪTINIAUSI KRITERIJAIA. BENDRIEJI KRITERIJAI1. Pripažintos organizacijos privalo sugebėti dokumentais pagrįsti didelę patirtį, įgytą vertinant prekybos laivų projektus ir konstrukcijas.2. Organizacija savo klasėje turėtų turėti bent 1000 jūrų okeaninių laivų (didesnių už 100 BRT), kurių bendras BRT ne mažesnis nei 5 milijonai.3. Priimdama į darbą techninį personalą, organizacija turi atsižvelgti į klasifikuojamų laivų skaičių. Kad būtų patenkinti 2 dalyje pateikti reikalavimai, reikėtų turėti mažiausiai 100 išskirtines teises turinčių inspektorių.4. Organizacijos turėtų turėti išsamias taisykles ir nuostatus, reglamentuojančius prekybinių laivų projektavimą, statybą ir periodišką tikrinimą, kurie turi būti skelbiami ir, įgyvendinant tyrimų ir taikomosios veiklos programas, nuolatos atnaujinami ir tobulinami.5. Organizacija turėtų kiekvienais metais skelbti savo laivų registrą.6. Organizacija neturėtų būti valdoma laivų savininkų ar laivų statytojų, arba kitų asmenų, kurių komercinė veikla būtų susijusi su laivų statymu, įrengimu, remontu ar eksploatavimu. Organizacijos pajamos neturėtų iš esmės priklausyti nuo vienos komercinės įmonės.B. KONKRETŪS REIKALAVIMAI1. Įsteigiama organizacija, turinti:a) gausų techninį, vadybinį, pagalbinį ir tyrimus atliekantį personalą, kurio pakaktų užduotims atlikti ir tos klasės laivams aptarnauti bei kuris sugebėtų kurti taisykles ir reglamentus bei jų laikytis;b) visame pasaulyje dirbantį pačios organizacijos techninį personalą arba kitų pripažintų organizacijų techninį personalą.2. Organizacijos veiklą reglamentuoja etikos kodeksas.3. Organizacija valdoma ir administruojama taip, kad būtų užtikrinamas administracijos reikalaujamos informacijos konfidencialumas.4. Organizacija yra pasirengusi administracijai teikti reikalingą informaciją.5. Organizacijos vadovybė apibrėžia ir dokumentais pagrindžia savo politiką ir tikslus bei įsipareigojimus dėl kokybės ir užtikrina, kad ta politika būtų suprantama, įgyvendinama ir jos būtų laikomasi visais organizacijos lygiais.6. Organizacija parengia, įdiegia ir palaiko veiksmingą vidinę kokybės sistemą, pagrįstą atitinkamų tarptautiniais susitarimais pripažintų kokybės standartų dalių reikalavimais bei sudarytą laikantis EN 45004 (tikrinimo institucijų) ir EN 29001, aiškinamų pagal IAKS kokybės sistemos sertifikavimo schemos reikalavimus, ir kuri, inter alia, užtikrina, kad:a) organizacijos taisyklės ir nuostatai yra parengti ir jų laikomasi pagal tam tikrą sistemą;b) organizacijos taisyklių ir nuostatų yra laikomasi;c) įstatymais numatyto darbo, kurį atlikti organizacija yra įgaliota, reikalavimų yra laikomasi;d) darbuotojų, nuo kurių darbo priklauso organizacijos paslaugų kokybė, atsakomybė, įgaliojimai ir tarpusavio ryšys yra apibrėžti ir pagrįsti dokumentais;e) visi darbai atliekami esant kontroliuojamoms sąlygoms;f) yra sukurta priežiūros funkcijas atliekanti sistema, skirta prižiūrėti organizacijos tiesiogiai samdomų inspektorių bei techninio ir administracijos personalo veiksmus ir darbą;g) pagrindinio įstatymais numatyto darbo, kurį atlikti organizacija yra įgaliota, reikalavimai yra įgyvendinami ar tiesiogiai prižiūrima, kaip jų laikomasi, tik organizacijos arba kitų pripažintų organizacijų inspektorių;h) įdiegta inspektorių kvalifikacijos kėlimo ir nuolatinė jų žinių atnaujinimo sistema;i) daromi įrašai, liudijantys, kad dalykams, kuriuos apima teikiamos paslaugos, jau taikomi nustatyti standartai ir egzistuoja veiksmingai funkcionuojanti kokybės sistema;j) visuose padaliniuose veikia visuotinė planinių ir dokumentais patvirtintų kokybės užtikrinimo veiklos vidaus audito sistema.7. Organizacija privalo būti pajėgi:a) parengti ir nuolatos atnaujinti visą rinkinį taisyklių ir reglamentų dėl laivo korpuso, mašinų, elektros ir valdymo įrengimų, kurie savo kokybe atitinka tarptautiniais susitarimais pripažintus techninius standartus; savo kokybe tos taisyklės ir reglamentai turi būti lygiaverčiai tiems pripažintiems tarptautiniams standartams, kurių pagrindu galima išduoti Solas konvencijos ir keleivinio laivo saugos liudijimus (dėl laivo struktūros ir pagrindinių laivo mašinų sistemų atitikties) bei Krovinių markės liudijimus (dėl laivo patvarumo atitikties);b) pagal tarptautinių konvencijų reikalavimus atlikti visus patikrinimus ir apžiūras, būtinus, kad būtų išduoti liudijimai, įskaitant įvertinimo priemones, pasitelkus kvalifikuotą techninį personalą, taikant ir diegiant saugumo valdymo sistemą tiek krante, tiek laivuose.8. Organizacijos kokybės sistemą sertifikuoja nepriklausoma auditorių institucija, pripažinta valstybės, kurioje yra minėtos institucijos buveinė, administracijos.9. Organizacija turėtų leisti, kad tobulinant jos taisykles ir (arba) reglamentus dalyvautų administracijos ar kitų suinteresuotų šalių atstovai.--------------------------------------------------


title: 2001 m. sausio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2000/84/EB dėl vasaros laiko susitarimų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32000L0084

Oficialusis leidinys L 031 , 02/02/2001 p. 0021 - 0022

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/84/EB2001 m. sausio 19 d.dėl vasaros laiko susitarimųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi:(1) 1997 m. liepos 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos aštuntoji direktyva 97/44/EB dėl vasaros laiko susitarimų [4] nustatė bendrą datą ir laiką, kada visose valstybėse narėse prasideda ir baigiasi 1998 m., 1999 m., 2000 m. ir 2001 m. vasaros laikas.(2) Atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės taiko vasaros laiką, vidaus rinkai svarbu, jog visoje Bendrijoje būtų nustatyta bendra vasaros laiko pradžios ir pabaigos data bei laikas.(3) Valstybės narės mano, kad pats tinkamiausias vasaros laiko laikotarpis prasideda nuo kovo pabaigos ir tęsiasi iki spalio pabaigos, todėl tikslinga tą laikotarpį ir toliau taikyti.(4) Kad tam tikri, ne tik transporto ir ryšių, bet ir kiti pramonės sektoriai tinkamai veiktų, reikia stabilaus ir ilgalaikio planavimo. Dėl to nuostatas dėl vasaros laiko reikėtų nustatyti neribotam laikotarpiui. Tuo atžvilgiu Direktyvos 97/44/EB 4 straipsnis numato, kad iki 2001 m. sausio 1 d. Europos Parlamentas ir Taryba turi priimti nuostatas, kurios galiotų nuo 2002 m.(5) Dėl informacijos aiškumo ir tikslumo vasaros laiko taikymo tvarkaraštis ateinantiems penkeriems metams turėtų būti skelbiamas kas penkeri metai.(6) Be to, šios direktyvos įgyvendinimas turėtų būti stebimas, Komisija tam pateikia ataskaitą Europos Parlamentui, Tarybai ir Ekonomikos bei socialinių reikalų komitetui apie šių nuostatų poveikį visose atitinkamose srityse. Toji ataskaita turėtų remtis informacija, kurią valstybės narės Komisijai pateikia pakankamai anksti, kad ataskaitą būtų galima pateikti nurodytu laiku.(7) Atsižvelgiant į tai, kad siekdamos palengvinti naudojimąsi transportu ir ryšiais valstybės narės negali visiškai suderinti vasaros laiko tvarkaraščio ir todėl tai geriau daryti Bendrijos lygiu, Bendrija, vadovaudamasi subsidiarumo principu, nustatytu Sutarties 5 straipsnyje, gali imtis priemonių.Ši direktyva nenumato daugiau, nei yra reikalinga siekiant šių tikslų.(8) Dėl geografinių priežasčių, bendros vasaros laiko nuostatos neturėtų būti taikomos valstybių narių užjūrio teritorijoms,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje "vasaros laikas" — tai metų laikotarpis, per kurį laikrodžiai pasukami pirmyn 60 minučių, palyginti su likusiu metų laikotarpiu.2 straipsnisNuo 2002 m. vasaros laikas kiekvienoje valstybėje narėje prasideda 1 val. nakties GMT laiku paskutinį kovo sekmadienį.3 straipsnisNuo 2002 m. vasaros laikas kiekvienoje valstybėje narėje baigiasi 1 val. nakties GMT laiku paskutinį spalio sekmadienį.4 straipsnisKomisija komunikatą, kuriame nurodo, kurią dieną per ateinančius penkerius metus vasaros laikas prasidės ir baigsis, pirmą kartą paskelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje [5] šios direktyvos paskelbimo proga, o paskui jį skelbia kas penkeri metai.5 straipsnisNe vėliau kaip iki 2007 m. gruodžio 31 d. Komisija Europos Parlamentui, Tarybai ir Ekonomikos bei socialinių reikalų komitetui pateikia ataskaitą apie šios direktyvos nuostatų poveikį atitinkamiems sektoriams.Ataskaita rengiama remiantis valstybių narių Komisijai pateikta informacija, kurią jos pateikia ne vėliau kaip 2007 m. balandžio 30 d.Prireikus Komisija, remdamasi ataskaitos išvadomis, pateikia atitinkamus pasiūlymus.6 straipsnisŠi direktyva netaikoma valstybių narių užjūrio teritorijoms.7 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2001 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.8 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.9 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. sausio 19 d.Europos Parlamento varduPirmininkėN. FontaineTarybos varduPirmininkasB. Ringholm[1] OL C 337, 2000 11 28, p. 136.[2] Nuomonė pareikšta 2000 m. lapkričio 29 d. (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] 2000 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2000 m. gruodžio 20 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 206, 1997 8 1, p. 62.[5] OL C 35, 2001 2 2.--------------------------------------------------


title: 2006 m. kovo 20 d.  Komisijos direktyva 2006/33/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 95/45/EB dėl saulėlydžio geltonojo FCF (E 110) ir titano dioksido (E 171)   (Tekstas svarbus EEE)

text:
21.3.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 82/10

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2006/33/EB
   2006 m. kovo 20 d.
   iš dalies keičianti Direktyvą 95/45/EB dėl saulėlydžio geltonojo FCF (E 110) ir titano dioksido (E 171)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo (1), ypač į jos 3 straipsnio 3 dalies a punktą,
   pasikonsultavusi su Europos maisto saugos tarnyba,
   kadangi:

               (1)

               1995 m. liepos 26 d. Komisijos direktyvoje 95/45/EB, nustatančioje tam tikrus dažiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus (2), nustatomi 1994 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/36/EB dėl maisto produktuose naudojamų dažų (3) išvardytų dažiklių grynumo kriterijai.

               (2)

               Pagal Direktyvą 94/36/EB saulėlydžio geltonąjį FCF (E 110) leidžiama naudoti kaip dažiklį tam tikruose maisto produktuose. Moksliškai įrodyta, kad tam tikromis aplinkybėmis gaminant saulėlydžio geltonąjį kaip priemaiša gali susidaryti Sudanas I (1-(fenilazo)-2-naftolis). Sudanas I yra neleistinas dažiklis ir nepageidaujama medžiaga maisto produktuose. Dėl šios priežasties jo kiekį saulėlydžio geltonojo FCF sudėtyje reikia apriboti, kad jis neviršytų aptikimo ribos, t. y. 0,5 mg/kg. Todėl reikia iš dalies pakeisti saulėlydžio geltonojo FCF (E 110) grynumo kriterijus.

               (3)

               Būtina atsižvelgti į Jungtinio PSO/MŽŪO maisto priedų ekspertų komiteto (JECFA) parengtus priedų specifikacijas ir analizės metodus, išdėstytus Codex Alimentarius. JEFCA pradėjo įgyvendinti sisteminę programą, kuria siekiama bandymus sunkiesiems metalams (pvz., švinui) aptikti visose galiojančiose maisto priedų specifikacijose pakeisti atitinkamais kiekvieno metalo leistinais kiekiais. Todėl reikia iš dalies pakeisti šiuos kiekius saulėlydžio geltonojo FCF (E 110) sudėtyje.

               (4)

               Pagal Direktyvą 94/36/EB titano dioksidą (E 171) leidžiama naudoti kaip dažiklį tam tikruose maisto produktuose. Titano dioksidas gali būti gaminamas siekiant gauti anatazo arba rutilo kristalus. Plokštelės formos rutilo titano dioksidas skiriasi nuo anatazo savo struktūra ir optinėmis savybėmis (perlamutro efektu). Technologiniuose procesuose reikia naudoti plokštelės formos rutilo titano dioksidą kaip dažiklį maisto produktuose ir maisto papildų tablečių apvalkaluose. 2004 m. gruodžio 7 d. Europos maisto saugos tarnyba pareiškė, kad plokštelės ar amorfinės formos rutilo titano dioksido naudojimas nekeltų jokių saugos problemų. Todėl reikia iš dalies pakeisti titano dioksido (E 171) grynumo kriterijus, siekiant įtraukti šią medžiagą tiek anatazo, tiek rutilo forma.

               (5)

               Todėl Direktyvą 95/45/EB reikia atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (6)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 95/45/EB priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 2007 m. balandžio 10 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
   Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. kovo 20 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 40, 1989 2 11, p. 27. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (2)  OL L 226, 1995 9 22, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/47/EB (OL L 113, 2004 4 20, p. 24).

      (3)  OL L 237, 1994 9 10, p. 13. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003.

      PRIEDAS
      Direktyvos 95/45/EB priedo B dalis iš dalies keičiama taip:

                  1)

                  Tekstas apie saulėlydžio geltonąjį FCF (E 110) pakeičiamas šiuo tekstu:

                              „E 110 SAULĖLYDŽIO GELTONASIS FCF

                                 Sinonimai

                              Maistinis geltonasis CI Nr. 3, oranžinis geltonasis S

                                 Apibrėžimas

                              Saulėlydžio geltonąjį FCF iš esmės sudaro dinatrio 2-hidroksi-1-(4-sulfonatofenilazo)naftalen-6-sulfonatas ir pagalbinės dažančiosios medžiagos, taip pat pagrindiniai nedažantieji komponentai – natrio chloridas ir (arba) natrio sulfatas.
                              Saulėlydžio geltonasis FCF yra aprašytas kaip natrio druska. Leidžiama naudoti kalcio ir kalio druską.

                              Klasė

                              Monoazo

                              Spalvos indeksas Nr.

                              15985

                              EINECS

                              220-491-7

                              Cheminis pavadinimas

                              Dinatrio 2-hidroksi-1-(4-sulfonatofenilazo)naftalen-6-sulfonatas

                              Cheminė formulė

                              C16H10N2Na2O7S2

                              Santykinė molekulinė masė

                              452,37

                              Analizės duomenys

                              Bendras dažančiųjų medžiagų kiekis ne mažesnis kaip 85 % skaičiuojant natrio druska.
                              E1 %
                                 1 cm 555, kai bangos ilgis apytikriai lygus 485 nm, vandeninis tirpalas, kurio pH 7

                                 Apibūdinimas

                              Raudonai oranžiniai milteliai arba granulės

                              Identifikavimas

                                          A.

                                          Spektrometrija

                              Maksimumas atitinka maždaug 485 nm, vandeninis tirpalas, kurio pH 7

                                          B.

                                          Oranžinės spalvos vandeninis tirpalas

                              Grynumas

                              Vandenyje netirpios medžiagos

                              Ne daugiau kaip 0,2 %

                              Papildomos dažančiosios medžiagos

                              Ne daugiau kaip 5,0 %

                              1-(fenilazo)-2-naftolis (Sudanas I)

                              Ne daugiau kaip 0,5 mg/kg.

                              Organiniai junginiai, išskyrus dažančiąsias medžiagas:

                              4-aminobenzen-1-sulfonrūgštis
                              3-hidroksinaftalen-2,7-disulfonrūgštis
                              6-hidroksinaftalen-2-sulfonrūgštis
                              7-hidroksinaftalen-1,3-disulfonrūgštis
                              4,4′-diazoaminodi(benzensulfonrūgštis)
                              6,6′-oksidi(naftalen-2-sulfonrūgštis)

                              Bendras kiekis ne didesnis kaip 0,5 %

                              Nesulfoninti pirminiai aromatiniai aminai

                              Ne daugiau kaip 0,01 % (skaičiuojant kaip aniliną)

                              Eteriu ekstrahuojama medžiaga

                              Ne daugiau kaip 0,2 %, kai pH 7

                              Arsenas

                              Ne daugiau kaip 3 mg/kg

                              Švinas

                              Ne daugiau kaip 2 mg/kg

                              Gyvsidabris

                              Ne daugiau kaip 1 mg/kg

                              Kadmis

                              Ne daugiau kaip 1 mg/kg“

                  2)

                  Tekstas apie titano dioksidą (E 171) pakeičiamas šiuo tekstu:

                              „E 171 TITANO DIOKSIDAS

                                 Sinonimai

                              Baltasis pigmentas CI Nr. 6

                                 Apibrėžimas

                              Titano dioksidą iš esmės sudaro grynas anatazo ir (arba) rutilo titano dioksidas, kuris produkto technologinėms savybėms pagerinti gali būti padengtas nedideliu kiekiu aliuminio oksido ir (arba) silicio dioksido.

                              Klasė

                              Neorganiniai junginiai

                              Spalvos indeksas Nr.

                              77891

                              EINECS

                              236-675-5

                              Cheminis pavadinimas

                              Titano dioksidas

                              Cheminė formulė

                              TiO2

                              Santykinė molekulinė masė

                              79,88

                              Analizės duomenys

                              Kiekis ne mažesnis kaip 99 %, neįskaitant aliuminio ir silicio oksidų

                                 Apibūdinimas

                              Balti ar šiek tiek spalvoti milteliai

                              Identifikavimas

                              Tirpumas

                              Netirpus vandenyje ir organiniuose tirpikliuose. Lėtai tirpsta vandenilio fluorido rūgštyje ir karštoje koncentruotoje sieros rūgštyje.

                              Grynumas

                              Nuodžiūvis

                              Ne daugiau kaip 0,5 % (105 °C, 3 h)

                              Iškaitinimo nuostoliai

                              Ne daugiau kaip 1,0 % skaičiuojant po lakiųjų medžiagų pašalinimo (800 °C)

                              Aliuminio oksidas ir (arba) silicio dioksidas

                              Bendras kiekis ne didesnis kaip 2,0 %

                              Medžiaga, ištirpstanti 0,5 N HCl

                              Ne daugiau kaip 0,5 %, neįskaitant aliuminio ir silicio oksidų, tačiau, jei produktuose yra aliuminio oksido ir (arba) silicio dioksido, ne daugiau kaip 1,5 % parduodamo produkto masės.

                              Vandenyje tirpi medžiaga

                              Ne daugiau kaip 0,5 %

                              Kadmis

                              Ne daugiau kaip 1 mg/kg

                              Stibis

                              Ne daugiau kaip 50 mg/kg po visiško ištirpinimo

                              Arsenas

                              Ne daugiau kaip 3 mg/kg po visiško ištirpinimo

                              Švinas

                              Ne daugiau kaip 10 mg/kg po visiško ištirpinimo

                              Gyvsidabris

                              Ne daugiau kaip 1 mg/kg po visiško ištirpinimo

                              Cinkas

                              Ne daugiau kaip 50 mg/kg po visiško ištirpinimo.“.


title: 2010 m. spalio 28 d. Komisijos direktyva 2010/70/ES, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyvos 91/414/EEB nuostatos dėl veikliosios medžiagos karbendazimo įrašymo į I priedą termino pabaigos  Tekstas svarbus EEE

text:
29.10.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 283/27

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2010/70/ES
   2010 m. spalio 28 d.
   kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyvos 91/414/EEB nuostatos dėl veikliosios medžiagos karbendazimo įrašymo į I priedą termino pabaigos
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 6 straipsnio 1 dalies antros pastraipos antrą įtrauką,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos direktyva 2006/135/EB (2) karbendazimas buvo įrašytas į Direktyvos 91/414/EEB I priedo veikliųjų medžiagų sąrašą. Įrašo galiojimas baigiasi 2010 m. gruodžio 31 d.

               (2)

               Paprašius, medžiagai skirto įrašo galiojimas gali būti pratęsiamas ne ilgesniam kaip dešimties metų laikotarpiui. 2007 m. rugpjūčio 6 d. Komisija gavo pranešėjo prašymą pratęsti šiai medžiagai skirto įrašo galiojimo laiką.

               (3)

               2008 m. sausio 10 d. pranešėjas ataskaitas rengiančiai valstybei narei Vokietijai pateikė prašymą pagrindžiančius techninius dokumentus. 2009 m. liepos 27 d. Vokietija pateikė pakartotinio vertinimo ataskaitos projektą. Po to Europos maisto saugos tarnyba atliko tarpusavio vertinimą – jį užbaigė 2010 m. balandžio 30 d.

               (4)

               Pratęsimo procedūros neįmanoma atlikti anksčiau nei baigsis karbendazimo įrašo galiojimo terminas, o prašymas pratęsti galiojimą pateiktas pakankamai anksti, todėl, remiantis Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 5 dalimi, pratęsti turėtų būti leista tokiam laikotarpiui, kuris būtinas minėtai procedūrai atlikti.

               (5)

               Todėl tikslinga Direktyvą 91/414/EEB atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (6)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/414/EEB I priedo 149 eilutės (karbendazimas (nenurodyta stereochemija) CAS Nr. 10605-21-7 CIPAC Nr. 263) šeštoje skiltyje (įrašymo termino pabaiga) žodžiai „2010 m. gruodžio 31 d.“ pakeičiami žodžiais „2011 m. birželio 13 d.“
   2 straipsnis
   Valstybės narės ne vėliau kaip 2010 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikties lentelę.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2011 m. sausio 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2010 m. spalio 28 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 230, 1991 8 19, p. 1.

      (2)  OL L 349, 2006 12 12, p. 37.


title: 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos Direktyva nustatanti Direktyvų 64/432/EEB, 64/433/EEB, 77/99/EEB, 77/504/EEB, 80/217/EEB ir 80/1095/EEB veterinarijos srityje techninius patikslinimus atsižvelgiant į Ispanijos ir Portugalijos stojimą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31985L0586

Oficialusis leidinys L 372 , 31/12/1985 p. 0044 - 0045 specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 40 p. 0111  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 40 p. 0111  specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 20 p. 0074  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 20 p. 0074

		Tarybos Direktyva1985 m. gruodžio 20 d.nustatanti Direktyvų 64/432/EEB, 64/433/EEB, 77/99/EEB, 77/504/EEB, 80/217/EEB ir 80/1095/EEB veterinarijos srityje techninius patikslinimus atsižvelgiant į Ispanijos ir Portugalijos stojimą(85/586/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į Ispanijos ir Portugalijos stojimo aktą, ypač į jo 396 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi, atsižvelgiant į Ispanijos ir Portugalijos stojimą, pagal Bendrijos taisykles parengti laboratorijų sąrašai turėtų būti papildyti, būtent 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 85/320/EEB [2], ir 1980 m. sausio 22 d. Tarybos direktyva 80/217/EEB, įdiegianti Bendrijos priemones klasikiniam kiaulių marui kontroliuoti [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 84/645/EEB [4];kadangi patartina, kad būtų suderinti prekybai gyvais galvijais ir kiaulėmis taikomi Bendrijos sertifikatai ir šviežios mėsos bei mėsos produktų sveikumo ženklinimas; kadangi šis derinimas yra susijęs su Direktyva 64/432/EEB, 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 64/433/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai šviežia mėsa [5], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 85/325/EEB [6], ir 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 77/99/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai mėsos produktais [7], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 85/328/EEB [8];kadangi 1977 m. liepos 25 d. Tarybos direktyva 75/504/EEB dėl grynaveislių galvijų [9] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Graikijos stojimo aktu [10], turėtų būti iš dalies pakeista, siekiant, kad būtų atsižvelgta į 1985 m. Stojimo akto 343 punkte numatytas nukrypti leidžiančias nuostatas Portugalijai;kadangi kontrolės priemonės, kurias taikyti bus raginamos Portugalija ir Ispanija tam, kad būtų likviduotas klasikinis kiaulių maras, turėtų būti nustatytos pagal Bendrijos procedūrą; kadangi 1980 m. lapkričio 11 d. Tarybos direktyva 80/1095/EEB, nustatanti reikalavimus klasikiniam kiaulių marui Bendrijos teritorijoje likviduoti ir išsaugoti ją neužkrėstą [11], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/47/EEB [12], turėtų būti dėl to priimta;kadangi sąvoka "regionas", kaip nurodyta Direktyvoje 64/432/EEB, turėtų būti apibrėžta tiksliau, siekiant, kad būtų atsižvelgta į Ispanijos ir Portugalijos stojimą;kadangi atsižvelgdamos į Ispanijos ir Portugalijos stojimo sutarties 2 straipsnio 3 dalį Bendrijos institucijos iki stojimo pagal šią Sutartį ir jos įsigaliojimo dieną gali patvirtinti Stojimo akto 396 straipsnyje nurodytas priemones,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 64/432/EEB šiuo dokumentu iš dalies keičiama taip:1. Prie 2 straipsnio o punkto pridedamos šios įtraukos:"— Ispanija: Provincia,— Portugalija: kontinentinė Portugalija: distrito ir kitos Portugalijos teritorijos dalys: região autónoma".2. Prie B priedo 12 punkto pridedami šie punktai:"k) Ispanija – Laboratorio de Sanidad y Producción Animal, Granada,l) Portugalija – Laboratório Nacional de Investigação Veterinária – Lisboa".3. Prie C priedo A.9 punkto pridedama:"k) Ispanija – Centro Nacional de Brucelosis de Murcia;l) Portugalija – Laboratório Nacional de Investigação Veterinária – Lisboa".4. F priedo I pavyzdžio 4 išnaša šia direktyva papildoma taip:"Ispanija: Inspector Veterinario;Portugalija: Inspector veterinário".5. F priedo II pavyzdžio 5 išnaša šia direktyva papildoma taip:"Ispanijoje: Inspector Veterinario;Portugalijoje: Inspector veterinário"6. F priedo III pavyzdžio 4 išnaša šia direktyva papildoma taip:"Ispanijoje: Inspector Veterinario;Portugalijoje: Inspector veterinário"7. F priedo IV pavyzdžio 5 išnaša šia direktyva papildoma taip:"Ispanijoje: Inspector Veterinario;Portugalijoje: Inspector veterinário"8. Prie G priedo A.2 punkto pridedama:"j) Ispanija: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de Barcelona;k) Portugalija: Laboratório Nacional de Investigação Veterinária – Lisboa."2 straipsnisDirektyvos 64/433/EEB I priedo X.49 skyriaus a poskyrio pirma įtrauka šia direktyva papildoma: "– ESP – P,".3 straipsnisDirektyvos 77/99/EEB A priedo VII skyriaus 33 punkto a papunkčio pirmoje įtraukoje po "E" įterpiama "ESP – P".4 straipsnisDirektyvos 77/504/EEB 2 straipsnis papildomas šia pastraipa:"Tačiau Portugalijai šiuo dokumentu ne ilgiau kaip iki 1990 m. gruodžio 31 d. leidžiama išlaikyti galvijų importo apribojimus kaip aprašyta pirmesnės dalies pirmoje įtraukoje, jeigu atitinkamos veislės nebuvo įrašytos į veislių, kurioms išduotas leidimas Portugalijoje, sąrašą. Portugalija Komisijai ir valstybėms narėms pateikia veislių, kurioms buvo išduotas leidimas, sąrašą."5 straipsnisKiaulių maro nacionalinių laboratorijų sąrašas Direktyvos 80/217/EEB II priede šiuo dokumentu papildomas taip:"Ispanija: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de BarcelonaPortugalija: Laboratório Nacional de Investigação Veterinária – Lisboa".6 straipsnisDirektyva 80/1095/EEB šiuo dokumentu iš dalies keičiama taip:1. Prie 3 straipsnio 2 dalies pridedama ši pastraipa:"Portugalijos ir Ispanijos statusas pagal tą pačią procedūrą turi būti apibrėžtas iki 1986 m. liepos 1 d., siekiant, kad būtų nustatytos tokios kontrolės priemonės, kurios galėtų būti reikalingos."2. 12 straipsnio 2 dalis papildoma taip:"ir Portugalijos ir Ispanijos atveju – iki 1992 m. liepos 1 d."7 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigaliojus Ispanijos ir Portugalijos stojimo sutarčiai, ir ne vėliau kaip iki 1986 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.8 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1985 m. gruodžio 20 d.Tarybos varduPirmininkasR. Steichen[1] OL L 121, 1964 7 29, p. 1977/64.[2] OL L 168, 1985 6 28, p. 36.[3] OL L 47, 1980 2 21, p. 11.[4] OL L 339, 1984 12 27, p. 33.[5] OL L 121, 1964 7 29, p. 2012/64.[6] OL L 168, 1985 6 28, p. 47.[7] OL L 26, 1977 1 31, p. 85.[8] OL L 168, 1985 6 28, p. 50.[9] OL L 206, 1977 8 12, p. 8.[10] OL L 291, 1979 11 19, p. 17.[11] OL L 325, 1980 12 1, p. 5.[12] OL L 186, 1981 7 8, p. 20.--------------------------------------------------