Svarbus teisinis pranešimas

|

31985L0503

1985 m. spalio 25 d. Pirmoji Komisijos direktyva dėl valgomųjų kazeinų ir kazeinatų analizės metodų

Oficialusis leidinys L 308 , 20/11/1985 p. 0012 - 0024 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 14 p. 0208  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0020  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 14 p. 0208  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 19 p. 0020  CS.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 ET.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 HU.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 LT.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 LV.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 MT.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 PL.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 SK.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74 SL.ES skyrius 13 tomas 008 p. 62  - 74

		Pirmoji Komisijos direktyva1985 m. spalio 25 d.dėl valgomųjų kazeinų ir kazeinatų analizės metodų(85/503/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1983 m. liepos 25 d. Tarybos direktyvą 83/417/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kai kuriais žmonėms vartoti skirtais laktoproteinais (kazeinais ir kazeinatais) [1], suderinimo, ypač į jos 9 straipsnio b punktą,kadangi pagal Direktyvos 83/417/EEB 9 straipsnio b punktą reikalaujama, kad būtų nustatyti Bendrijos analizės metodai tam tikrų valgomųjų kazeinų ir kazeinatų sudėčiai kontroliuoti;kadangi galima priimti metodų, kurie yra jau ištirti, pradinį rinkinį;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad analizė, reikalinga I priede nustatytiems kriterijams patvirtinti, būtų daroma taikant II priede apibūdintus metodus.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1987 m. gegužės 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1985 m. spalio 25 d.Komisijos varduCockfieldPirmininko pavaduotojas[1] OL L 237, 1983 8 26, p. 25.--------------------------------------------------I PRIEDASPIRMOSIOS BENDRIJOS DIREKTYVOS DĖL VALGOMŲJŲ KAZEINŲ IR KAZEINATŲ ANALIZĖS METODŲ TAIKYMO SRITISI. Bendrosios nuostatosII. Drėgmės nustatymas:- rūgščiuosiuose kazeinuose, taikomas 1 metodas, II priedas,- šliužo kazeinuose, taikomas 1 metodas, II priedas,- kazeinatuose, taikomas 1 metodas, II priedas.III. Baltymų kiekio nustatymas:- rūgščiuosiuose kazeinuose, taikomas 2 metodas, II priedas,- šliužo kazeinuose, taikomas 2 metodas, II priedas,- kazeinatuose, taikomas 2 metodas, II priedas.IV. Titruojamojo rūgštingumo nustatymas:- rūgščiųjų kazeinų, taikomas 3 metodas, II priedas.V. Pelenų (įskaitant P2O5) nustatymas:- rūgščiuosiuose kazeinuose, taikomas 4 metodas, II priedas,- šliužo kazeinuose, taikomas 5 metodas, II priedas.VI. pH nustatymas:- kazeinatų, taikomas 6 metodas, II priedas.--------------------------------------------------II PRIEDASVALGOMŲJŲ KAZEINŲ IR KAZEINATŲ SUDĖTIES ANALIZĖS METODAIBENDROSIOS NUOSTATOS1. ANALIZĖS ĖMINIO RUOŠIMAS1.1. Bendrosios nuostatosLaboratorinei analizei imamas ne mažesnis kaip 200 g masės ėminys.1.2. Ėminio ruošimas laboratorinei analizei1.2.1. Kratydami ir vartydami indą, laboratorinį ėminį gerai sumaišykite, susmulkinkite visus gabalus ir t. t. (kad galėtumėte atlikti šį veiksmą, jei reikia, visą laboratorinį ėminį prieš tai sudėkite į pakankamos talpos hermetišką indą (dukart didesnio nei ėminys tūrio)).1.2.2. Atitinkamą gerai sumaišyto laboratorinio ėminio (1.2.1) dalį, t. y. apie 50 g, supilkite į bandymų sietą (3.3).1.2.3. Jei 50 g masės ėminio dalis visiškai arba beveik visiškai nusisijoja (bent 95 % masės) per sietą (3.3), nustatymui naudokite ėminį, paruoštą pagal 1.2.1.1.2.4. Priešingu atveju 50 g masės ėminio dalį malimo įtaisu (3.4) sumalkite taip, kad ėminys atitiktų sijojimo kriterijų (1.2.3). Visą nusijotą ėminį nedelsiant suberkite į pakankamos talpos hermetišką indą (dukart didesnio nei ėminys tūrio) ir gerai sumaišykite, jį kratydami ir vartydami. Darydami šiuos veiksmus, imkitės atsargumo priemonių, kad būtų išvengta drėgmės kiekio pokyčių.1.2.5. Paruošus bandinį, bet kuris nustatymas turėtų būti atliekamas kiek įmanoma greičiau.1.3. IndaiĖminys visuomet turi būti laikomas hermetiškame inde.2. REAGENTAI2.1. Vanduo2.1.1. Tirpalui ruošti, skiesti arba plauti turėtų būti naudojamas distiliuotas arba bent tokio pat grynumo demineralizuotas vanduo.2.1.2. Kai be papildomos nuorodos kalbama apie "tirpalą" arba "skiedimą", tai yra "vandeninis tirpalas" arba "skiedimas vandeniu".2.2. Cheminės medžiagosVisos naudojamos cheminės medžiagos turi būti pripažintos kokybės analiziniai reagentai, išskyrus atvejus, kai yra nurodyta kitaip.3. ĮRANGA3.1. Įrangos sąrašaiĮ įrangos sąrašus yra įtraukta tik specialios paskirties ir konkrečias charakteristikas atitinkanti įranga.3.2. Analizinės svarstyklėsAnalizinės svarstyklės – svarstyklės, kuriomis būtų galima sverti ne mažiau kaip 0,1 mg.3.3. Bandymų sietasNaudojami bandymų sietai turi būti su dangčiu, 200 mm skersmens, pagaminti iš vielinio audinio, kurio vardinis akučių dydis – 500 μm. Leistinos akučių tolerancijos ir vielos skersmens vertės yra nurodytos ISO 3310–1 (Bandymų sietai. Techniniai reikalavimai ir bandymas. 1 dalis. Metalinės vielos audinys. ISO 3310–1:1975).Sietai turi būti su rinktuvu.3.4. Malimo įtaisasJei laboratorinį ėminį būtina sumalti (žr. 1.2.4), neturi būti naudojamas plaktukinis trupintuvas, kad neišsiskirtų per daug šilumos ir drėgmė nebūtų prarasta arba sugerta.4. REZULTATŲ IŠRAIŠKA4.1. RezultataiAnalizės ataskaitoje užfiksuotas rezultatas pateikiamas kaip vidutinė vertė, gauta darant du nustatymus, atitinkančius to metodo pakartojamumo kriterijų.4.2. Procentinės dalies apskaičiavimasIšskyrus atvejus, kai yra nurodyta kitaip, rezultatas apskaičiuojamas kaip ėminio masės procentinė dalis.5. BANDYMŲ ATASKAITABandymų ataskaitoje nurodomas taikytas analizės metodas ir gauti rezultatai. Be to, ataskaitoje turi būti paminėtos visos analizės metode nenurodytos arba neprivalomos metodikos detalės ir visos aplinkybės, kurios galėtų daryti įtaką gautiems rezultatams. Bandymų ataskaitoje turi būti visa informacija, reikalinga ėminiui išsamiai identifikuoti.1 METODASDRĖGMĖS KIEKIO NUSTATYMAS1. TAIKYMO MASTAS IR SRITISŠiuo metodu nustatomas drėgmės kiekis:- rūgščiuosiuose kazeinuose,- šliužo kazeinuose,- kazeinatuose.2. APIBRĖŽIMASKazeinų ir kazeinatų drėgmės kiekis: nurodytu metodu nustatytas nuodžiūvis.3. METODO ESMĖĖminio dalis džiovinama iki pastoviosios masės atmosferinio slėgio džiovinimo spintoje esant 102 °C ± 1 °C temperatūrai ir nustatoma liekamoji masė. Nuodžiūvis apskaičiuojamas kaip ėminio masės procentinė dalis.4. APARATŪRA4.1. Analizinės svarstyklės4.2. Lėkštelės, plokščiadugnės, pagamintos iš medžiagos, kuri bandymo sąlygomis nebijotų korozijos, pvz., iš nikelio, aliuminio, nerūdijančio plieno arba stiklo. Lėkštelės turi būti sandariai uždengtos, tačiau dangčiai turi lengvai nusikelti. Tinkami matmenys: skersmuo 60–80 mm, gylis apie 25 mm.4.3. Atmosferinio slėgio džiovinimo spinta, gerai vėdinama, su termostatu temperatūrai (102 °C ± 1 °C) nustatyti. Temperatūra turėtų būti vienoda visoje spintoje.4.4. Eksikatorius, pripildytas šviežiai aktyvinto silikagelio arba lygiaverčio džioviklio, su vandens kiekio indikatoriumi.4.5. Įtaisas lėkštelėms paimti, pvz., laboratorinės žnyplės.5. DARBO EIGA5.1. Bandinio ruošimasKaip aprašyta bendrųjų nuostatų 1.2 punkte.5.2. Lėkštelės ruošimas5.2.1. Neuždengtą lėkštelę ir jos dangtį (4.2) ne mažiau kaip vieną valandą kaitinkite džiovinimo spintoje (4.3), kurios temperatūra 102 °C ± 1 °C.5.2.2. Lėkštelę uždenkite, uždengtą lėkštelę įdėkite į eksikatorių (4.4), atvėsinkite iki svarstyklių kambario temperatūros ir pasverkite 0,1 mg tikslumu (m0).5.3. Bandinio tiriamoji dalisĮ lėkštelę įdėkite 3–5 g bandinio (5.1), lėkštelę uždenkite ir pasverkite 0,1 mg tikslumu (m1).5.4. Nustatymas5.4.1. Dangtį nuimkite ir lėkštelę keturioms valandoms įdėkite į džiovinimo spintą (4.3), kurios temperatūra 102 °C ± 1 °C.5.4.2. Lėkštelę uždenkite, perneškite į eksikatorių, atvėsinkite iki svarstyklių kambario temperatūros ir pasverkite 0,1 mg tikslumu.5.4.3. Dangtį nuimkite ir lėkštelę kartu su dangčiu dar kartą vieną valandą pakaitinkite džiovinimo spintoje. Pakartokite 5.4.2 veiksmą.5.4.4. Jei pagal 5.4.3 gauta masė yra daugiau nei 1 mg mažesnė už pagal 5.4.2 gautą masę, pakartokite 5.4.3 veiksmą.Jei masė padidėja, apskaičiavimui (6.1) imkite mažesnę masės vertę.Tarkime, galutinė masė yra m2 g. Visas džiovinimo laikas paprastai turėtų būti ne ilgesnis kaip šešios valandos.6. REZULTATŲ IŠRAIŠKA6.1. Apskaičiavimo metodasĖminio nuodžiūvis, išreikštas kaip ėminio masės procentinė dalis, apskaičiuojamas taip:m- mm- m× 100,čia:m0 = lėkštelės ir jos dangčio masė po 5.2 veiksmo, g;m1 = lėkštelės, jos dangčio ir bandinio dalies masė prieš džiovinimą (5.3 veiksmas), g;m2 = lėkštelės, jos dangčio ir bandinio dalies masė po džiovinimo (5.4.3 arba 5.4.4 veiksmas), g.Nuodžiūvį apskaičiuokite 0,01 % tikslumu.6.2. PakartojamumasDviejų to paties ėminio nustatymų, kuriuos tas pat analitikas vienodomis sąlygomis daro vienu metu arba greitai vieną po kito, rezultatų skirtumas turi būti ne didesnis kaip 0,1 g drėgmės 100 g produkto.Toks pakartojamumo intervalas turėtų būti gautas 95 % metodo taikymo atvejų.2 METODASBALTYMŲ KIEKIO NUSTATYMAS1. TAIKYMO MASTAS IR SRITISŠiuo metodu nustatomas baltymų kiekis:- rūgščiuosiuose kazeinuose,- šliužo kazeinuose,- kazeinatuose,išskyrus tuos, kurie turi amonio kazeinato arba kitų amonio ar azoto nebaltyminių junginių.2. APIBRĖŽIMASBaltymų kiekis: nurodytu metodu nustatytas azoto kiekis, padaugintas iš 6,38 ir išreikštas kaip masės procentinė dalis.3. METODO ESMĖKad organinis azotas būtų paverstas amoniakiniu azotu, bandinys suardomas kalio sulfato ir sieros rūgšties mišiniu, kaip katalizatorių naudojant vario (II) sulfatą. Amoniakas distiliuojamas ir sugeriamas boro rūgšties tirpalu, titruojamas etaloniniu vandenilio chlorido rūgšties tirpalu. Azoto kiekis į baltymų kiekį perskaičiuojamas padauginus iš 6,38.4. REAGENTAI4.1. Sieros rūgštis, koncentruota, S2O 1,84 g/ml.4.2. Kalio sulfatas, bevandenis (K2SO4).4.3. Vario (II) sulfato pentahidratas (CuSO4 × 5H2O).4.4. Sacharozė (C12H22O11).4.5. Boro rūgštis, 40 g/l tirpalas.4.6. Natrio hidroksidas, koncentruotas vandeninis 30 % (m/m) tirpalas, neturintis karbonatų.4.7. Vandenilio chlorido rūgštis, 0,1 mol/l.4.8. Indikatorių mišinys. Sumaišykite vienodus 2 g/l metilo raudonojo tirpalo tūrius ne mažiau kaip 95 % (V/V) etanolyje ir 1 g/l metileno mėlynojo tirpalo – ne mažiau kaip 95 % (V/V) etanolyje.5. APARATŪRA5.1. Analizinės svarstyklės5.2. Kjeldalio kolba, 500 ml tūrio.5.3. Suardymo aparatas Kjeldalio kolbai (5.2) laikyti pasvirusioje padėtyje ir kaitinimo įtaisas, kuris kolbos nekaitintų aukščiau joje esančio skysčio lygio.5.4. Kondensatorius su tiesiu vidiniu vamzdžiu.5.5. Išleidžiamasis antgalis su apsauginiu burbulu, prie apatinio kondensatoriaus (5.4) galo prijungtas šlifo mova arba guminiu vamzdžiu. Jei naudojamas guminis vamzdis, stiklinių dalių galai turi būti arti vienas kito.5.6. Apsauginė gaudyklė, minkštais, gerai užsandarinančiais guminiais arba kitokiais kamščiais prijungta tarp Kjeldalio kolbos (5.2) ir kondensatoriaus (5.4).5.7. Kūginė kolba, 500 ml tūrio.5.8. Graduoti cilindrai, 50 ml ir 100 ml tūrio.5.9. Biuretė, 50 ml tūrio, su 0,1 ml padalomis.5.10. Virinimo pagalbinės priemonės:5.10.1. Suardymui: maži kieto porceliano gabaliukai arba stikliniai karoliukai.5.10.2. Distiliavimui: šviežiai iškaitintos pemzos gabaliukai.6. DARBO EIGA6.1. Bandinio ruošimasKaip aprašyta bendrųjų nuostatų 1.2 punkte.6.2. Amoniakinio azoto buvimo tikrinimasJei manote, kad gali būti amonio kazeinato arba kitų amoniako junginių, padarykite tokį bandymą. Į mažą kūginę kolbą su 1 g ėminio įpilkite 10 ml vandens ir 100 mg magnio oksido. Nuplaukite visą ant sienelių nusėdusį magnio oksidą ir kolbą užkimškite kamščiamedžio kamščiu, tarp kolbos kakliuko ir kamščio įdėję sudrėkintą raudoną lakmuso popieriaus juostelę. Kolbos turinį gerai sumaišykite ir pašildykite ant vandens vonios esant 60–65 °C. Jei per 15 min. lakmuso juostelė nusidažo mėlynai, ėminyje yra amoniako, ir metodas netinka (žr. 1 skirsnį).6.3. Tuščiasis bandymasNustatydami azoto kiekį ėminyje, kartu darykite tuščiąjį bandymą, vietoj bandinio tiriamosios dalies naudodami maždaug 0,5 g sacharozės (4.4), tą pačią aparatūrą, tuos pačius visų reagentų kiekius ir taikydami tą pačią, 6.5 aprašytą, metodiką. Jei darant tuščiąjį titravimą sunaudojama daugiau kaip 0,5 ml 0,1 mol/l rūgšties, reagentai turi būti patikrinti ir negrynas reagentas arba reagentai turi būti išgryninti arba pakeisti.6.4. Bandinio tiriamoji dalisĮ Kjeldalio kolbą (5.2) įpilkite 0,3–0,4 g bandinio (6.1), pasverto 0,1 mg tikslumu.6.5. Nustatymas6.5.1. Į kolbą įdėkite keletą porceliano gabaliukų arba keletą stiklinių karoliukų (5.10.1) ir maždaug 10 g bevandenio kalio sulfato (4.2).Įdėkite 0,2 g vario (II) sulfato (4.3) ir kolbos kakliuką nuplaukite nedideliu kiekiu vandens. Įpilkite 20 ml koncentruotos sieros rūgšties (4.1). Kolbos turinį sumaišykite.Suardymo aparato kolbą (5.3) nestipriai kaitinkite tol, kol jos turinys nustos putoti, ir nestipriai virkite tol, kol tirpalas pasidarys skaidrus ir pranyks vos įžiūrima žalsvai mėlyna spalva. Kaitinamą kolbą retkarčiais pasukiokite.Virkite toliau, kaitinimą reguliuodami taip, kad garų kondensacija vyktų ne aukščiau kolbos kakliuko vidurio. Dar pakaitinkite 90 min., vengdami vietinio perkaitinimo.Atvėsinkite iki kambario temperatūros. Atsargiai įpilkite maždaug 200 ml vandens ir įdėkite keletą gabaliukų pemzos (5.10.2). Sumaišykite ir vėl atvėsinkite.6.5.2. Į kūginę kolbą (5.7) įpilkite 50 ml boro rūgšties tirpalo (4.5) ir keturis lašus indikatoriaus (4.8). Sumaišykite. Kūginę kolbą pastatykite po kondensatoriumi (5.4) taip, kad jo išleidžiamojo antgalio (5.5) galiukas pasinertų į boro rūgšties tirpalą. Naudodami graduotą cilindrą (5.8), į Kjeldalio kolbą įpilkite 80 ml natrio hidroksido tirpalo (4.6). Tai darydami, kolbą palenkite, kad natrio hidroksido tirpalas tekėtų kolbos sienele ir ant dugno sudarytų sluoksnį.Kjeldalio kolbą ir kondensatorių iš karto sujunkite apsaugine gaudykle (5.6).Atsargiai sukite Kjeldalio kolbą, kad susimaišytų jos turinys. Iš pradžių nestipriai pavirkite, bet taip, kad nesusidarytų jokių putų. Toliau distiliuokite taip, kad maždaug per 30 min. būtų surinkta 150 ml distiliato. Distiliato temperatūra turėtų būti mažesnė kaip 25 °C. Likus maždaug dviem minutėms iki distiliavimo pabaigos, kūginę kolbą nuleiskite tiek, kad išleidžiamojo antgalio galiukas būtų virš rūgšties tirpalo, ir galiuką nuplaukite nedideliu kiekiu vandens. Nutraukite kaitinimą, nuimkite išleidžiamąjį antgalį ir jo vidines bei išorines sieneles nuplaukite nedideliu kiekiu vandens, plovimo vandenį surinkdami kūginėje kolboje.6.5.3. Kūginėje kolboje esantį distiliatą titruokite etaloniniu titrimetriniu vandenilio chlorido rūgšties tirpalu (4.7).7. REZULTATŲ IŠRAIŠKA7.1. Apskaičiavimo formulė ir metodasBaltymų kiekis ėminyje, išreikštas kaip masės procentinė dalis, apskaičiuojamas pagal formulę:× T × 14 × 100 × 6,38=V- V,čia:V1  nustatymui (6.5) sunaudotas etaloninio titrimetrinio vandenilio chlorido rūgšties tirpalo (4.7) tūris, ml;V2  tuščiajam bandymui (6.3) sunaudotas etaloninio titrimetrinio vandenilio chlorido rūgšties tirpalo (4.7) tūris, ml;T  etaloninio titrimetrinio vandenilio chlorido rūgšties tirpalo (4.7) koncentracija, mol/l;m  bandinio tiriamosios dalies masė, g.Baltymų kiekį apskaičiuokite 0,1 % tikslumu.7.2. PakartojamumasDviejų to paties ėminio nustatymų, kuriuos tas pat analitikas vienodomis sąlygomis daro vienu metu arba greitai vieną po kito, rezultatų skirtumas turi būti ne didesnis kaip 0,5 g baltymų 100 g produkto.Toks pakartojamumo intervalas turėtų būti gautas 95 % metodo taisyklingo taikymo atvejų.3 METODASTITRUOJAMOJO RŪGŠTINGUMO NUSTATYMAS1. TAIKYMO APIMTIS IR SRITISMetodu nustatomas titruojamasis rūgštingumas:- rūgščiųjų kazeinų.2. APIBRĖŽIMASRūgščiųjų kazeinų titruojamasis rūgštingumas: etaloninio 0,1 mol/l natrio hidroksido tirpalo tūris ml, reikalingas neutralizuoti 1 g produkto vandeninio ekstrakto.3. METODO ESMĖĖminio vandeninis ekstraktas gaunamas esant 60 °C ir filtruojamas. Filtratas titruojamas natrio hidroksido tirpalu, kaip indikatorių naudojant fenolftaleiną.4. REAGENTAIIš bet kokio vandens, naudojamo taikant šią metodiką arba ruošiant reagentus, anglies dioksidas turi būti pašalintas tirpalą prieš naudojimą virinant 10 min.4.1. Natrio hidroksido tirpalas: 0,1 mol/l.4.2. Indikatoriaus fenolftaleino tirpalas, 10 g/l tirpalas etanolyje (95 % V/V), neutralizuotas pagal patį indikatorių.5. APARATŪRA5.1. Analizinės svarstyklės5.2. Kūginė kolba, 500 ml tūrio, su šlifo kakliuku ir šlifo kamščiu.5.3. Pipetė su viena žyme, 100 ml tūrio.5.4. Pipetė, tinkama matuoti 0,5 ml indikatoriaus tirpalo (4.2).5.5. Kūginė kolba, 250 ml tūrio.5.6. Matavimo cilindras, 250 ml tūrio.5.7. Biuretė, su 0,1 ml padalomis.5.8. Vandens vonia, kurios reguliuojama temperatūra būtų 60 °C ± 2 °C.5.9. Atitinkamas filtras6. DARBO EIGA6.1. Bandinio ruošimasKaip aprašyta bendrųjų nuostatų 1.2 punkte.6.2. Bandinio tiriamoji dalisMaždaug 10 g bandinio (6.1) pasverkite 10 mg tikslumu ir supilkite į kūginę kolbą (5.2).6.3. NustatymasNaudodami 250 ml tūrio matavimo cilindrą (5.6), į kolbą įpilkite 200 ml šviežiai virinto ir atvėsinto vandens, prieš tai pašildyto iki 60 °C. Kolbą užkimškite, turinį sumaišykite sukiodami kolbą ir 30 min. pastatykite į vandens vonią esant 60 °C (5.8). Maždaug kas 10 min. kolbą pasukiokite.Tirpalą filtruokite ir filtratą atvėsinkite iki maždaug 20 °C. Filtratas turi būti skaidrus.Naudodami pipetę (5.3), 100 ml atvėsinto filtrato įpilkite į kūginę kolbą (5.5). Pipete (5.4) įpilkite 0,5 ml indikatoriaus fenolftaleino tirpalo (4.2). Etaloniniu titrimetriniu natrio hidroksido tirpalu (4.1) titruokite tol, kol atsiranda vos matoma rožinė spalva, nepranykstanti bent 30 s. Nustatykite sunaudotą tūrį ir jį užrašykite 0,01 ml tikslumu.7. REZULTATŲ IŠRAIŠKA7.1. Apskaičiavimo formulė ir metodasRūgščiųjų kazeinų titruojamasis rūgštingumas apskaičiuojamas pagal formulę:m,čia:V –  sunaudotas etaloninio titrimetrinio natrio hidroksido tirpalo (4.1) tūris, ml;T –  etaloninio titrimetrinio natrio hidroksido tirpalo (4.1) koncentracija, mol/l;m –  bandinio tiriamosios dalies masė, g.Titruojamąjį rūgštingumą apskaičiuokite dviejų skaitmenų po kablelio tikslumu.7.2. PakartojamumasDviejų to paties ėminio nustatymų, kuriuos tas pat analitikas vienodomis sąlygomis daro vienu metu arba greitai vieną po kito, rezultatų skirtumas 1 g produkto turi būti ne didesnis kaip 0,02 ml 0,1 mol/l natrio hidroksido tirpalo.Toks pakartojamumo intervalas turėtų būti gautas 95 % metodo taisyklingo taikymo atvejų.4 METODASPELENŲ NUSTATYMAS(įskaitant P2O5)1. TAIKYMO APIMTIS IR SRITISŠiuo metodu nustatomas pelenų (įskaitant P2O5) kiekis:- rūgščiuosiuose kazeinuose.2. APIBRĖŽIMASPelenų (įskaitant P2O5) kiekis: pelenų kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. METODO ESMĖBandinys esant 825 °C ± 25 °C temperatūrai iškaitinamas, pridėjus magnio acetato visam organinės kilmės fosforui surišti. Galutinis pelenų kiekis apskaičiuojamas pasvėrus likutį ir atėmus pelenų, susidariusių iš magnio acetato, masę.4. REAGENTAI4.1. Magnio acetato tetrahidrato tirpalas, 120 g/l. 120 g magnio acetato tetrahidrato [Mg(CH3CO2)2 × 4H2O] ištirpinkite vandenyje ir praskieskite vandeniu iki vieno litro.5. APARATŪRA5.1. Analizinės svarstyklės5.2. Pipetė su viena žyme, 5 ml tūrio.5.3. Lėkštelės iš kvarco arba platinos, maždaug 70 mm skersmens ir 25–50 mm gylio.5.4. Džiovinimo spinta, kurios reguliuojama temperatūra būtų 102 °C ± 1 °C.5.5. Elektrinė krosnis, kurios reguliuojama temperatūra būtų 825 °C ± 25 °C.5.6. Verdančio vandens vonia5.7. Eksikatorius, su šviežiai aktyvintu silikageliu arba lygiaverčiu džiovikliu ir su vandens kiekio indikatoriumi.6. DARBO EIGA6.1. Bandinio ruošimasKaip aprašyta bendrųjų nuostatų 1.2 punkte.6.2. Lėkštelių ruošimasDvi lėkšteles (A, B) (5.3) 30 min. pakaitinkite elektrinėje krosnyje (5.5), kurios reguliuojama temperatūra 825 °C ± 25 °C. Leiskite lėkštelėms šiek tiek atvėsti, įdėkite į eksikatorių (5.7), kad atvėstų iki svėrimo kambario temperatūros, ir pasverkite 0,1 mg tikslumu.6.3. Bandinio tiriamoji dalisĮ vieną iš paruoštų lėkštelių (A) 0,1 mg tikslumu pasverkite maždaug 3 g bandinio (6.1).6.4. NustatymasĮ lėkštelę (A) pipete (5.2) įpilkite lygiai 5 ml magnio acetato tirpalo (4.1), kuris suvilgytų visą bandinio tiriamąją dalį, ir palikite 20 min.Į kitą paruoštą lėkštelę (B) pipete (5.2) įpilkite lygiai 5 ml magnio acetato tirpalo (4.1).Abiejų lėkštelių (A ir B) turinį išgarinkite virš verdančio vandens vonios (5.6) iki sauso likučio.Abi lėkšteles 30 min. įdėkite į džiovinimo spintą (5.4), kurios reguliuojama temperatūra 102 °C ± 1 °C.A lėkštelę ir jos turinį maža liepsna kaitinkite ant kaitinimo plokštės arba po IR lempa tol, kol bandinio tiriamoji dalis visiškai apanglėja, tačiau neleiskite turiniui užsiliepsnoti.Abi lėkšteles (A ir B) įdėkite į elektrinę krosnį (5.5), kurioje nustatyta 825 °C ± 25 °C temperatūra, ir kaitinkite bent vieną valandą tol, kol A lėkštelėje sudegs visa anglis. Leiskite abiem lėkštelėms šiek tiek atvėsti, įdėkite į eksikatorių (5.7), kad atvėstų iki svėrimo kambario temperatūros, ir pasverkite 0,1 mg tikslumu.Kaitinimo 30 min. elektrinėje krosnyje (5.5), atvėsinimo ir svėrimo veiksmus kartokite tol, kol gausite pastoviąją masę 1 mg tikslumu arba ji pradės didėti. Užrašykite mažiausią masės vertę.7. REZULTATŲ IŠRAIŠKA7.1. Apskaičiavimo metodasPelenų kiekis ėminyje, įskaitant P2O5, kaip masės procentinė dalis, apskaičiuojamas pagal formulę:m- mm- m× 100,čia:m0  bandinio tiriamosios dalies masė, g;m1  A lėkštelės ir likučio masė, g;m2  paruoštos A lėkštelės masė, g;m3  B lėkštelės ir likučio masė, g;m4  paruoštos B lėkštelės masė, g.Galutinį rezultatą apskaičiuokite 0,01 % tikslumu.7.2. PakartojamumasTo paties ėminio nustatymų, kuriuos tas pat analitikas vienodomis sąlygomis daro vienu metu arba greitai vieną po kito, rezultatų skirtumas turi būti ne didesnis kaip 0,1 g 100 g produkto.Toks pakartojamumo intervalas turėtų būti gautas 95 % metodo taisyklingo taikymo atvejų.5 METODASPELENŲ NUSTATYMAS(įskaitant P2O5)1. TAIKYMO APIMTIS IR SRITISŠiuo metodu nustatomas pelenų (įskaitant P2O5) kiekis:- šliužo kazeine.2. APIBRĖŽIMASPelenų (įskaitant P2O5) kiekis: pelenų kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. METODO ESMĖBandinys esant 825 °C ± 25 °C temperatūrai iškaitinamas iki pastoviosios masės. Likutis sveriamas ir jo kiekis apskaičiuojamas kaip ėminio masės procentinė dalis.4. APARATŪRA4.1. Analizinės svarstyklės4.2. Lėkštelės iš kvarco arba platinos, maždaug 70 mm skersmens ir 25–50 mm gylio.4.3. Elektrinė krosnis su oro cirkuliacija, kurios reguliuojama temperatūra būtų 825 °C ± 25 °C.4.4. Eksikatorius, su šviežiai aktyvintu silikageliu arba lygiaverčiu džiovikliu ir su vandens kiekio indikatoriumi.5. DARBO EIGA5.1. Bandinio ruošimasKaip aprašyta bendrųjų nuostatų 1.2 punkte.5.2. Lėkštelės ruošimasLėkštelę (4.2) 30 min. pakaitinkite elektrinėje krosnyje (4.3), kurios reguliuojama temperatūra 825 °C ± 25 °C. Leiskite lėkštelei šiek tiek atvėsti, įdėkite į eksikatorių (4.4), kad atvėstų iki svėrimo kambario temperatūros, ir pasverkite 0,1 mg tikslumu.5.3. Bandinio tiriamoji dalisĮ paruoštą lėkštelę 0,1 mg tikslumu pasverkite maždaug 3 g bandinio (5.1).5.4. NustatymasLėkštelę ir jos turinį maža liepsna kaitinkite ant kaitinimo plokštės arba po IR lempa tol, kol bandinio tiriamoji dalis visiškai apanglėja, tačiau neleiskite turiniui užsiliepsnoti.Lėkštelę įdėkite į elektrinę krosnį (4.3), kurioje nustatyta 825 °C ± 25 °C temperatūra, ir kaitinkite bent vieną valandą tol, kol lėkštelėje sudegs visa anglis. Leiskite lėkštelei šiek tiek atvėsti, įdėkite į eksikatorių (4.4), kad atvėstų iki svėrimo kambario temperatūros, ir pasverkite 0,1 mg tikslumu.Kaitinimo 30 min. elektrinėje krosnyje (4.3), atvėsinimo ir svėrimo veiksmus kartokite tol, kol pasieksite pastoviąją masę 1 mg tikslumu arba ji pradės didėti. Užrašykite mažiausią masės vertę.6. REZULTATŲ IŠRAIŠKA6.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėPelenų kiekis ėminyje, įskaitant P2O5, kaip masės procentinė dalis, apskaičiuojamas pagal formulę:m- m× 100,čia:m0  bandinio tiriamosios dalies masė, g;m1  lėkštelės ir likučio masė, g;m3  paruoštos lėkštelės masė, g.Galutinį rezultatą apskaičiuokite 0,01 % tikslumu.6.2. PakartojamumasDviejų to paties ėminio nustatymų, kuriuos tas pat analitikas vienodomis sąlygomis daro vienu metu arba greitai vieną po kito, rezultatų skirtumas turi būti ne didesnis kaip 0,15 g pelenų 100 g produkto.Toks pakartojamumo intervalas turėtų būti gautas 95 % metodo taisyklingo taikymo atvejų.6 METODASpH NUSTATYMAS1. TAIKYMO APIMTIS IR SRITISŠis metodas skirtas nustatyti pH:- kazeinatų.2. APIBRĖŽIMASKazeinatų pH vertė: kazeinatų vandeninio tirpalo pH vertė esant 20 °C temperatūrai, nustatyta nurodytu metodu.3. METODO ESMĖKazeinato vandeninio tirpalo pH elektrometrinis nustatymas naudojant pH-metrą.4. REAGENTAIBet kokios rūšies vanduo, naudojamas reagentams ruošti arba dirbti pagal (6), turi būti šviežiai distiliuotas vanduo, apsaugotas nuo anglies dioksido absorbcijos.4.1. Buferiniai tirpalai, pH-metrui (5.2) kalibruoti.Du etaloniniai buferiniai tirpalai, kurių pH vertės esant 20 °C temperatūrai yra žinomos dviejų skaitmenų po kablelio tikslumu ir tarp kurių patenka bandomojo ėminio pH vertė, pvz., ftalatinis buferinis tirpalas, kurio pH vertė apytikriai lygi 4, ir tetraboratinis buferinis tirpalas, kurio pH vertė apytikriai lygi 9.5. APARATŪRA5.1. Svarstyklės, 0,1 g tikslumo.5.2. pH-metras, mažiausias jautris 0,05 pH vieneto, su atitinkamai kalibruotu elektrodu, pvz., stiklo elektrodu, ir kalomelio arba kitu palyginamuoju elektrodu.5.3. Termometras, 0,5 °C tikslumo.5.4. Kūginė kolba, 100 ml tūrio, su šlifo kamščiu.5.5. Cheminė stiklinė, 50 ml tūrio.5.6. Maišyklė5.7. Cheminė stiklinė, maišyklei (5.6), ne mažesnio kaip 250 ml tūrio.6. DARBO EIGA6.1. Bandinio ruošimasKaip aprašyta bendrųjų nuostatų 1.2 punkte.6.2. Nustatymas6.2.1. pH-metro kalibravimasNustatykite buferinių tirpalų (4.1) temperatūrą 20 °C ir kalibruokite pH-metrą pagal gamintojo instrukcijas.PASTABOS1. Turėtų būti kalibruojama kolboms pastovėjus 20 min. (žr. 6.2.2).2. Jei analizuojama ėminių serija, pH-metro kalibravimą bent kas 30 min. tikrinkite su vienu arba daugiau etaloninių buferinių tirpalų.6.2.2. Bandomojo tirpalo ruošimasĮ cheminę stiklinę (5.7) įpilkite 95 ml vandens, 5,0 g bandinio (6.1) ir 30 s maišykite maišykle (5.6).Tirpalą uždenkite laikrodžio stiklu ir palikite stovėti 20 min. esant maždaug 20 °C temperatūrai.6.2.3. pH matavimas6.2.3.1. Į cheminę stiklinę (5.5) įpilkite maždaug 20 ml tirpalo ir iš karto pH-metru (5.2) išmatuokite šio skysčio pH vertę, prieš tai stiklo elektrodą kruopščiai nuplovę vandeniu.6.2.3.2. Išmatuokite pH vertę.7. REZULTATŲ IŠRAIŠKA7.1. pH vertės užrašymaspH-metro skalėje rodomą pH vertę užrašykite dviejų skaitmenų po kablelio tikslumu kaip kazeinato vandeninio tirpalo pH vertę.7.2. PakartojamumasDviejų to paties ėminio nustatymų, kuriuos tas pat analitikas vienodomis sąlygomis daro vienu metu arba greitai vieną po kito, rezultatų skirtumas turi būti ne didesnis kaip 0,05 pH vieneto.Toks pakartojamumo intervalas turėtų būti gautas 95 % metodo taisyklingo taikymo atvejų.--------------------------------------------------


title: 1993 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyva dėl būtiniausių saugos ir sveikatos reikalavimų, dirbant žvejybos laivuose (tryliktoji atskira Direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje)

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0103

Oficialusis leidinys L 307 , 13/12/1993 p. 0001 - 0017

		Tarybos Direktyva1993 m. lapkričio 23 d.dėl būtiniausių saugos ir sveikatos reikalavimų, dirbant žvejybos laivuose (tryliktoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje)(93/103/EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 118a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos [1] pasiūlymą, parengtą pasikonsultavus su Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamuoju komitetu,bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi 1987 m. gruodžio 21 d. patvirtintoje rezoliucijoje dėl darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos [4] Taryba atkreipė dėmesį į Komisijos ketinimą pateikti jai būtiniausius reikalavimus dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos organizavimo;kadangi saugos darbe ir sveikatos apsaugos priemonės turėtų būti įgyvendintos kaip įvairių Bendrijos priemonių žvejybos sektoriuje dalis;kadangi būtiniausių reikalavimų, užtikrinant geresnį saugos ir sveikatos apsaugos lygį žvejybos laivuose, būtina laikytis užtikrinant atitinkamų darbuotojų saugą ir sveikatą;kadangi dėl specifinių ir ypač sunkių darbo bei gyvenimo sąlygų žvejybos laivuose dirbančių asmenų mirtini nelaimingi atsitikimai labai dažni;kadangi 1988 m. balandžio 15 d. Europos Parlamentas patvirtino rezoliuciją, pripažįstančią saugos darbe žvejybos laivuose prevencinių aspektų svarbą;kadangi dėl atitinkamų darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos reikėtų pabrėžti žvejybos laivų suradimo, nelaimingo atsitikimo metu svarbą, ypač taikant naujas technologijas;kadangi ši direktyva yra atskira direktyva, kaip numatyta 1989 m. birželio 12 d. Tarybos Direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo [5] 16 straipsnio 1 dalyje; kadangi todėl visos šios direktyvos nuostatos taikomos darbui žvejybos laivuose, nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) specialių nuostatų;kadangi žvejybai jūroje taikomos jau patvirtintos atskiros direktyvos saugos darbe ir sveikatos apsaugos srityje, jeigu nenurodyta kitaip; kadangi todėl kai kuriais atvejais gali būti būtina apibūdinti šios veiklos specifinį pobūdį, norint užtikrinti, kad atskiros direktyvos būtų taikomos geriausiu būdu;kadangi visa 1992 m. kovo 31 d. Tarybos Direktyva 92/29/EEB dėl būtiniausių saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimų, skirtų gerinti medicininį gydymą laivuose [6] taikoma jūros žuvininkystėje;kadangi šia direktyva pasiekiama konkreti pažanga siekiant vidaus rinkos socialinio aspekto,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslas1. Šia tryliktąja atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje, nustatomi būtiniausi saugos ir sveikatos reikalavimai, taikomi dirbant žvejybos laivuose, kurie apibrėžti 2 straipsnyje.2. Visos Direktyvos 89/391/EEB nuostatos taikomos 1 dalyje nurodytai sričiai, nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) specialių šios direktyvos nuostatų.2 straipsnisApibrėžimaiŠioje direktyvoje:a) žvejybos laivas – bet kuris laivas, plaukiojantis su bet kurios valstybės narės vėliava ar registruotas pagal bet kurios valstybės narės bendrą jurisdikciją, naudojamą komerciniais tikslais žuvims ar kitiems jūros gyviesiems ištekliams gaudyti arba gaudyti ir perdirbti;b) naujas žvejybos laivas – žvejybos laivas, kurio vertikalus ilgis yra 15 metrų arba daugiau ir dėl kurio 13 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje nurodytą dieną arba po jos:i) pateikiama sutartis dėl statybos arba kapitalinės rekonstrukcijos arbaii) sutartis dėl statybos arba kapitalinės rekonstrukcijos buvo pateikta iki 13 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje nurodytos dienos ir kuris pastatomas po trejų ar daugiau metų nuo tos dienos; arbaiii) nesant tokios sutarties dėl statybos:- pradedamas statyti laivas arba- pradedama konkretaus laivo statyba, arba- pradėti surinkimo darbai, sudarantys bent 50 tonų konstrukcinių medžiagų arba 1 % jų apskaičiuotos masės, atsižvelgiant į tai, kuris dydis yra mažesnis;c) esamas žvejybos laivas – bet kuris žvejybos laivas, kurio vertikalus ilgis siekia 18 metrų arba daugiau ir kuris nėra naujas žvejybos laivas;d) laivas – bet kuris naujas ar esamas žvejybos laivas;e) darbuotojas – bet kuris asmuo, vykdantis profesinę veiklą laive, tarp jų stažuotojai ir mokiniai, išskyrus kranto darbuotojus, dirbančius laive krantinėje ir uosto locmanus;f) savininkas – registruotas laivo savininkas, jeigu toks laivas nėra užsakytas pagal nuomos sutartį arba nėra visiškai arba iš dalies valdomas bet kurio fizinio ar juridinio asmens, išskyrus jo registruotą savininką pagal valdymo sutarties sąlygas; tuo atveju savininku tampa frachtuotojas, išnuomojantis laivą pagal frachtavimo sutartį (be įgulos), arba fizinis ar juridinis asmuo, kuris valdo laivą;g) kapitonas – darbuotojas, kuris pagal nacionalinius įstatymus ir (arba) tvarką vadovauja laivui arba yra atsakingas už jį.3 straipsnisBendrosios nuostatos1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad:a) savininkai užtikrintų, jog jų laivai būtų naudojami nekeliant pavojaus darbuotojų saugai ir sveikatai, ypač numatomomis meteorologinėmis sąlygomis, nepažeidžiant kapitono atsakomybės;b) būtų atsižvelgta į visus pavojus, su kuriais susiduria darbuotojai, kai taikoma Direktyvos 89/391/EEB 8 straipsnio 4 dalis;c) visi jūroje vykstantys įvykiai, kurie daro arba galėtų daryti įtaką laivo darbuotojų saugai ir sveikatai, būtų apibūdinami detaliame pranešime, kuris turėtų būti nusiųstas atitinkamoms kompetentingoms institucijoms, ir būtų kruopščiai bei detaliai įregistruojami laivo žurnale, jeigu galiojančiuose nacionalinės teisės aktuose nustatyta, kad toks žurnalas turi būti saugomas minėto tipo laive, arba, jeigu tokio žurnalo nėra, tam tikslui skirtame dokumente.2. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad konkrečius įgaliojimus turinčios institucijos nuolat tikrintų, kaip laivai laikosi šios direktyvos.Tam tikri patikrinimai dėl šios direktyvos laikymosi gali būti atliekami atviroje jūroje.4 straipsnisNauji žvejybos laivaiNauji žvejybos laivai turi atitikti būtiniausius saugos ir sveikatos reikalavimus, nustatytus I priede, ne vėliau kaip iki 13 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos dienos.5 straipsnisEsami žvejybos laivaiEsami žvejybos laivai turi atitikti būtiniausius saugos ir sveikatos reikalavimus, nustatytus II priede, per septynerius metus nuo 13 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos dienos.6 straipsnisKapitalinis remontas, perdirbimas ir pakeitimasJeigu laivo kapitalinis remontas, perdirbimas ir pakeitimas atliekamas 13 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą dieną ar po jos, toks kapitalinis remontas, perdirbimas ir pakeitimas turi atitikti tam tikrus būtiniausius I priede nustatytus reikalavimus.7 straipsnisĮrengimai ir priežiūra1. Garantuojant darbuotojų saugą ir sveikatos apsaugą, valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, nepažeidžiant kapitono atsakomybės, kad savininkai:a) garantuotų, kad laivai ir jų instaliacijos bei įrengimai, ypač nurodyti I ir II prieduose, būtų techniškai prižiūrimi, o bet kurie rasti defektai, galintys daryti įtaką darbuotojų saugai ir sveikatai, būtų kuo greičiau pašalinti;b) imtųsi priemonių užtikrinti, kad laivas ir visos instaliacijos bei įrengimai būtų reguliariai valomi, siekiant laikytis atitinkamų higienos normų;c) laive laikytų pakankamą veikiančių avarinių ir gelbėjimo įrengimų kiekį;d) atsižvelgtų į būtiniausius saugos ir sveikatos reikalavimus, nustatytus III priede nurodytiems gelbėjimo ir išgyvenimo įrenginiams;e) nepažeisdami 1989 m. lapkričio 30 d. Tarybos Direktyvos 89/656/EEB dėl būtiniausių saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimų, darbuotojams darbo vietoje naudojant asmenines apsaugos priemones (trečioji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje [7], nuostatų, atsižvelgtų į asmeninių apsaugos priemonių technines sąlygas, išdėstytas šios direktyvos IV priede.2. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad, dėl darbuotojų saugos ir sveikatos užtikrinimo, savininkas aprūpintų kapitoną priemonėmis, leidžiančiomis jam vykdyti šioje direktyvoje nustatytus įpareigojimus.8 straipsnisInformacija darbuotojams1. Nepažeidžiant Direktyvos 89/391/EEB 10 straipsnio nuostatų, darbuotojai ir (arba) jų atstovai informuojami apie visas priemones, kurių reikia imtis dėl saugos ir sveikatos dirbant laivuose.2. Informacija turi būti suprantama tiems darbuotojams, kuriems ji skirta.9 straipsnisDarbuotojų mokymas1. Nepažeidžiant Direktyvos 89/391/EEB 12 straipsnio, darbuotojai yra tinkamai mokomi, suteikiant jiems tikslias ir išsamias instrukcijas apie saugos ir sveikatos reikalavimus dirbant laivuose, ir pirmiausia – kaip išvengti nelaimingų atsitikimų.2. Mokant darbuotojus pagal 1 dalį, itin skiriamas dėmesys gaisro gesinimui, gelbėjimo ir išgyvenimo įrangos naudojimui ir atitinkamų darbuotojų žvejybos įrankių ir vilkimo įrengimų bei įvairiausių ženklų, įskaitant rankų signalus, naudojimui.Toks mokymas turi būti atnaujinamas, jeigu tai būtina dėl darbo laive pasikeitimų.10 straipsnisIšsamus mokymas asmenų, kurie galėtų vadovauti laivuiNepažeidžiant Direktyvos 92/29/EEB 5 straipsnio 3 dalies, asmuo, kuris galėtų vadovauti laivui, turi būti išsamiai parengtas:a) kaip išvengti profesinių ligų ir nelaimingų atsitikimų laive bei kokių veiksmų reikėtų imtis įvykus nelaimingam atsitikimui;b) apie laivo stabilumą ir priežiūrą pagal visas numatytas krovimo ir žvejybos metu atsirandančias sąlygas;c) apie radijo navigacijos ir ryšio, įskaitant ir jų aptarnavimą, tvarką.11 straipsnisKonsultavimasis su darbuotojais ir jų dalyvavimasSu darbuotojais ir (arba) jų atstovais konsultuojamasi ir jie dalyvauja sprendžiant šioje direktyvoje bei jos prieduose išdėstytus klausimus pagal Direktyvos 89/391/EEB 11 straipsnio nuostatas.12 straipsnisPriedų pakeitimaiRemiantis Direktyvos 89/391/EEB 17 straipsnyje nustatyta tvarka, priimami vien tik techninio pobūdžio priedų pakeitimai, kad atsižvelgti į:- priimtas direktyvas techninio suderinimo ir standartizavimo srityje, susijusias su kai kuriais saugos ir sveikatos apsaugos laivuose aspektais, ir (arba)- techninę pažangą, tarptautinių taisyklių ir specifikacijų pasikeitimus ir naujus duomenis apie saugą ir sveikatos apsaugą laivuose.13 straipsnisBaigiamosios nuostatos1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1995 m. lapkričio 23 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos informuoja Komisiją.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose yra nuoroda į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai paskelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų arba priimamų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3. Valstybės narės kas ketveri metai atsiskaito Komisijai, kaip šios direktyvos nuostatos praktiškai įgyvendinamos, ir nurodo darbdavių bei darbuotojų požiūrius.Komisija informuoja apie tai Europos Parlamentą, Tarybą, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą bei Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamąjį komitetą.4. Komisija reguliariai pateikia Europos Parlamentui, Tarybai bei Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitą, atsižvelgdama į 1, 2 ir 3 dalis.14 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1993 m. lapkričio 23 d.Tarybos varduPirmininkasM. Smet[1] OL C 337, 1991 12 31, p. 21.OL C 311, 1992 11 27, p. 21.[2] OL C 241, 1992 9 21, p. 106 ir 1993 m. spalio 27 d. sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 169, 1992 7 6, p. 46.[4] OL C 28, 1988 2 3, p. 1.[5] OL L 183, 1989 6 29, p. 1.[6] OL L 113, 1992 4 30, p. 19.[7] OL L 393, 1989 12 30, p. 18.--------------------------------------------------I PRIEDASBŪTINIAUSI SAUGOS IR SVEIKATOS REIKALAVIMAI NAUJIEMS ŽVEJYBOS LAIVAMS(4, 6 straipsniai ir 7 straipsnio 1 dalies a punktas)Įžanginė pastabaŠiame priede nustatyti reikalavimai taikomi tuomet, jeigu tai būtina dėl darbo vietos, veiklos ypatybių, aplinkybių arba rizikos naujame žvejybos laive.1. Tinkamumas plaukioti ir stabilumas1.1. Laivas turi būti nuolat parengtas plaukioti ir įrengtas pagal paskirtį bei naudojimą.1.2. Informacija apie laivo stabilumą turi būti matomoje vietoje laive ir prieinama sargyboje esantiems asmenims.1.3. Visi laivai turi būti pakankamai stabilūs, kai jie plaukioja pagal paskirtį.Kapitonas turi imtis būtinų atsargos priemonių, kad būtų išlaikytas pakankamas laivo stabilumas.Instrukcijų dėl laivo stabilumo turi būti griežtai laikomasi.2. Mechaninė ir elektros įranga2.1. Elektros įranga turi būti suprojektuota ir įrengta taip, kad nekeltų pavojaus ir užtikrintų:- įgulos ir laivo saugumą nuo pavojų dėl elektros įrangos,- visų įrengimų, būtinų išlaikyti normalias darbo ir gyvenimo sąlygas laive, nesinaudojant atsarginiu tiekimu, tinkamą veikimą,- elektros įrangos, būtinos saugai visais nenumatytais atvejais, veikimą.2.2. Turi būti numatytas atsarginis maitinimo šaltinis.Išskyrus laivus be denių, atsarginis maitinimo šaltinis turi būti įrengtas už mašinų skyriaus ir visuomet įrengtas taip, kad kilus gaisrui ar sugedus pagrindiniams elektros įrengimams mažiausiai tris valandas užtikrintų, kad tuo pačiu metu veiktų:- vidaus ryšio sistema, gaisro detektoriai ir avariniai signalai,- navigacinės šviesos ir avarinis apšvietimas,- radijo įranga,- priešgaisrinis elektrinis siurblys, jei jis yra.Jeigu atsarginis maitinimo šaltinis yra akumuliatoriaus baterija, ir pagrindinis maitinimo šaltinis sugenda, akumuliatoriaus baterija turi būti automatiškai sujungta su avariniu paskirstymo skydu ir nenutrūkstamai tris valandas iš eilės tiekti elektros energiją antrosios pastraipos pirmoje, antroje ir trečioje įtraukose paminėtoms sistemoms.Pagrindinis elektros paskirstymo skydas ir avarinis paskirstymo skydas, jeigu įmanoma, turi būti įrengti taip, kad jų vienu metu negalėtų veikti vanduo ir ugnis.2.3. Paskirstymo skydai turi būti aiškiai pažymėti; paskirstymo skydas su saugikliais ir saugiklių laikikliai turėtų būti reguliariai tikrinami, užtikrinant saugiklių nominalų veikimo režimą.2.4. Akumuliatorių baterijų patalpos turi būti tinkamai vėdinamos.2.5. Elektroninės pagalbinės navigacijos priemonės turėtų būti dažnai tikrinamos ir gerai prižiūrimos.2.6. Visi pakėlimui naudojami įrengimai turėtų būti reguliariai bandomi ir tikrinami.2.7. Visos vilkimo, pakėlimo mechanizmų ir susijusių įrengimų dalys turėtų būti gerai suremontuotos ir patikimai veikti.2.8. Jeigu įrengiami šaldymo įrengimai ir suspausto oro sistemos, jie turėtų būti gerai prižiūrimi ir reguliariai tikrinami.2.9. Virimo ir buitiniai įrenginiai, naudojantys sunkiąsias dujas, turėtų būti naudojami tik gerai vėdinamose patalpose ir gerai prižiūrimi bei reguliariai tikrinami.Ant cilindrų su degiomis ir kitomis pavojingomis dujomis turėtų būti aiškiai nurodytas jų turinys ir jie laikomi atviruose deniuose.Visos sklendės, spaudimo reguliatoriai ir vamzdžiai, išeinantys iš balionų, turėtų būti apsaugoti nuo mechaninių pažeidimų.3. Radijo įrangaRadijo įranga turi visuomet užtikrinti ryšį bent su viena pakrantės ar žemės stotimi, atsižvelgiant į įprastines radijo bangų sklidimo sąlygas.4. Atsarginiai keliai ir išėjimai4.1. Keliai ir išėjimai, kurie gali būti naudojami kaip atsarginiai keliai ir išėjimai, visuomet turi būti laisvi ir lengvai prieinami, bei kuo tiesiau vesti į atvirą denį arba saugią vietą, o iš ten link gelbėjimo įgulos, kad darbuotojai kuo greičiau ir saugiau paliktų savo darbo vietas ar gyvenamąsias patalpas.4.2. Kelių ir išėjimų, kurie gali būti naudojami kaip atsarginiai keliai ir išėjimai, skaičius, paskirstymas ir dydis turi priklausyti nuo darbo vietų ir gyvenamųjų patalpų naudojimo, įrengimo ir dydžio bei nuo didžiausio galimo ten esančių asmenų skaičiaus.Išėjimai, kurie gali būti naudojami kaip atsarginiai išėjimai ir yra uždaryti, turi būti taip įrengti, kad avarijos atveju bet kuris darbuotojas ar gelbėjimo įgula galėtų iš karto jomis pasinaudoti.4.3. Avarinės durys ir kiti avariniai išėjimai turi būti apsaugoti nuo oro pokyčių, sandarūs ir įrengti jų konkrečią funkciją atitinkančioje vietoje.Avarinės durys ir kiti avariniai išėjimai bei pertvaros turi būti atsparūs ugniai.4.4. Avarinės durys ir išėjimai turi būti pažymėti ženklais pagal nacionalines nuostatas, perkeliančias Direktyvą 92/58/EEB [1] į teisės aktus.Tokie ženklai turi būti įrengti atitinkamose vietose ir turi būti patvarūs.4.5. Gelbėjimo keliuose ir patalpose bei avariniuose išėjimuose, kurie turi būti apšviesti, įrengiamas pakankamo intensyvumo avarinis apšvietimas, kuris įjungiamas, sugedus pagrindiniam apšvietimui.5. Gaisro nustatymas ir gesinimas5.1. Atsižvelgiant į laivo gabaritus ir naudojimą, įrengimus, jame esančių medžiagų fizines ir chemines savybes ir didžiausią galimą asmenų skaičių, gyvenamosios patalpos ir uždaros darbo vietos, tarp jų mašinų skyrius ir žuvų saugykla, prireikus turi turėti atitinkamus priešgaisrinius įrengimus bei prireikus gaisro detektorius ir avarines signalizavimo sistemas.5.2. Priešgaisriniai įrenginiai visuomet turi būti saugomi tinkamoje vietoje, tvarkingi ir prireikus lengvai pasiekiami.Darbuotojai turi žinoti priešgaisrinių įrengimų vietą, jų veikimo būdą ir kaip jie turėtų būti naudojami.Prieš laivui išplaukiant, būtina patikrinti, ar yra gesintuvai ir kiti nešiojamieji priešgaisriniai įrenginiai.5.3. Rankiniu būdu valdomi priešgaisriniai įrengimai turi būti lengvai prieinamoje vietoje ir paprastai naudojami bei pažymėti ženklais pagal nacionalines nuostatas, perkeliančias Direktyvą 92/58/EEB į teisės aktus.Tokie ženklai turi būti išdėstomi atitinkamose vietose ir būti patvarūs.5.4. Gaisro nustatymo ir signalizavimo sistemos turėtų būti reguliariai tikrinamos ir prižiūrimos.5.5. Gaisrinio mokymo pratybos turėtų būti rengiamos reguliariai.6. Uždarų darbo patalpų vėdinimasTurėtų būti imtasi priemonių užtikrinti, kad uždarose darbo patalpose būtų pakankamai gryno oro, atsižvelgiant į taikomus darbo metodus ir darbuotojams nustatytus fizinius reikalavimus.Jeigu naudojama mechaninė vėdinimo sistema, ji turėtų būti tinkamai prižiūrima.7. Darbo patalpų temperatūra7.1. Darbo valandomis darbo patalpų temperatūra turi būti tinkama žmogaus kūnui, atsižvelgiant į taikomus darbo metodus, darbuotojams nustatytus fizinius reikalavimus bei faktiškas ar galimas oro sąlygas tuose plotuose, kur plaukioja laivas.7.2. Temperatūra gyvenamosiose patalpose, sanitarinėse patalpose, valgyklose ir pirmosios medicinos pagalbos patalpose, jeigu tokios patalpos įrengtos, turi atitikti tokių patalpų konkrečią paskirtį.8. Natūralus ir dirbtinis darbo vietų apšvietimas8.1. Darbo vietos turi būti įrengtos taip, kad būtų pakankamai natūralaus apšvietimo bei įrengtas tinkamas žvejybai dirbtinis apšvietimas, nekeliantis pavojaus darbuotojų saugai ir sveikatai arba kitiems laivams.8.2. Darbo vietų, laiptų, kopėčių ir perėjimų apšvietimas turi būti įrengtas taip, kad jis netaptų darbuotojų nelaimingų atsitikimų priežastimi ir netrukdytų laivo navigacijai.8.3. Darbo vietose, kuriose darbuotojai ypač susiduria su pavojumi, sugedus dirbtiniam apšvietimui, turi būti įrengta atitinkamo intensyvumo avarinis apšvietimas.8.4. Avarinis apšvietimas turi būti parengtas veikimui ir reguliariai tikrinamas.9. Deniai, pertvaros ir denio pertvaros9.1. Patalpos, kuriomis naudojasi darbuotojai, turi būti neslidžios arba apsaugotos nuo slidumo, arba turi būti įrengti įrenginiai, neleidžiantys nukristi, ir turėti kuo mažiau kliūčių.9.2. Darbo patalpos su darbo vietomis turi būti atitinkamai apsaugotos nuo garso ir izoliuotos, atsižvelgiant į darbuotojų darbo pobūdį ir fizinę veiklą.9.3. Denių, pertvarų ir denių pertvarų paviršius darbo vietose turi būti toks, kad būtų lengvai valomas arba atnaujinamas, laikantis atitinkamų higienos normų.10. Durys10.1. Turi būti numatytos priemonės, leidžiančios varstyti duris iš vidinės pusės, be jokių specialių įrenginių.Jeigu patalpose vyksta darbas, durys turėtų būti varstomos iš bet kurios pusės.10.2. Durys, ypač slankiojančios, jeigu būtina tokias naudoti, turi būti kuo saugesnės darbuotojams, ypač blogomis oro ir jūros sąlygomis.11. Eismo keliai – pavojingos vietos11.1. Perėjimai, pagrindiniai perėjimai, denių pertvarų išorinė dalis bei apskritai visi eismo keliai turi būti su turėklais, skersiniais ir gelbėjimo virvėmis ar kitomis priemonėmis, užtikrinančiomis darbuotojų saugą darbo denyje metu.11.2. Kilus pavojui, kad darbuotojai gali iškristi per denyje esančias angas arba nukristi nuo vieno denio ant kito, jeigu įmanoma, turėtų būti įrengta atitinkama apsauga.Jeigu apsauginiai turėklai gali užtikrinti tokią apsaugą, jie turėtų būti bent jau vieno metro aukščio.11.3. Priėjimas prie virš denio esančių įrenginių turėtų būti toks, kad užtikrintų darbuotojų saugą.Atitinkamo aukščio apsauginiai turėklai arba panašūs apsauginiai prietaisai turi būti įrengiami vengiant kritimų.11.4. Atramos ar kiti įrenginiai, neleidžiantys asmenims nukristi nuo denio, turi būti tvarkingai įrengti.Atramos turi būti su nutekėjimo angomis ar kitais panašiais įrenginiais, leidžiančiais vandeniui greitai nutekėti.11.5. Tralerių užpakalinė dalis su pandusais, viršutinė panduso dalis turi turėti apsauginę užtvarą arba kitas priemones, to paties aukščio, kaip ir atramos ar kitos greta esančios priemonės, kad apsaugotų darbuotojus nuo nukritimo nuo rampos.Šie vartai ar kiti įrenginiai turi būti lengvai atidaromi ir uždaromi, pageidautina su distanciniu valdymu ir turi būti atidaromi tik tinklui užmesti arba ištraukti.12. Darbo vietų išdėstymas12.1. Darbo vietos turi būti visuomet laisvos ir kuo geriau apsaugotos nuo jūros bei suteikti pakankamą darbuotojų apsaugą nuo iškritimo iš laivo arba nukritimo nuo denio.Vietos, kuriose tvarkomi kroviniai, turi būti pakankamai aukštos ir erdvios.12.2. Jeigu varikliai valdomi iš mašinų skyriaus, jie turi būti valdomi iš atskiros patalpos, apsaugotos garso izoliacine medžiaga ir kitokia izoliacija nuo mašinų skyriaus bei turinčios atskirą nuo mašinų skyriaus įėjimą.Kapitono tiltelis laikomas patalpa, atitinkančia pirmoje pastraipoje nustatytus reikalavimus.12.3. Vilkimo mechanizmo valdymo svirtys turi būti įrengtos gana didelėje patalpoje, kad operatoriai galėtų laisvai dirbti.Vilkimo mechanizme turėtų būti atitinkami saugos prietaisai avarijos atveju, tarp jų avarinio stabdymo įranga.12.4. Vilkimo mechanizmo operatorius turi gerai matyti vilkimo mechanizmą ir dirbančius darbuotojus.Jeigu vilkimo mechanizmas yra reguliuojamas nuo tiltelio, operatorius turi matyti tiesiogiai arba bet kuriuo kitu būdu dirbančius darbuotojus.12.5. Tarp tiltelio ir darbo denio turi būti naudojama patikima ryšio sistema.12.6. Aplinka turi būti kruopščiai stebima ir įgula perspėjama apie gresiantį pavojų, susijusį su neramia jūra žvejybos metu arba atliekant kitą darbą denyje.12.7. Tiesioginis susilietimas su virvėmis ir lynais bei įrengimų judamosiomis dalimis turi būti sumažintas įrengiant apsauginius prietaisus.12.8. Judamojoje masėje turi būti įrengti reguliatoriai, ypač traleriuose:- prietaisai žvejybos instrumentams imobilizuoti,- prietaisai tralo galo siūbavimui reguliuoti.13. Gyvenamosios patalpos13.1. Darbuotojų gyvenamųjų patalpų ir sanitarinės patalpos, jeigu tokios yra, vieta, struktūra, garso izoliacija, izoliacinės priemonės ir išdėstymas bei įėjimas prie jų turi būti tokie, kad būtų tinkamai apsaugoti nuo oro ir jūros, vibracijos, triukšmo ir nemalonių kvapų, sklindančių iš kitų laivo dalių, galinčių trikdyti darbuotojų poilsį.Jeigu laivo konstrukcija, gabaritai ir (arba) paskirtis leidžia, darbuotojų gyvenamosios patalpos turi būti įrengtos taip, kad judėjimo ir greičio didinimo poveikis būtų kuo mažesnis.Turėtų būti imtasi atitinkamų priemonių, kad nerūkantys asmenys būtų apsaugoti nuo tabako dūmų.13.2. Darbuotojų gyvenamosios patalpos turėtų būti tinkamai vėdinamos, užtikrinant nuolatinį gryno oro srautą ir išvengiant garų susikaupimo.Gyvenamosiose patalpose turi būti įrengtas tinkamas apšvietimas su:- pakankamu įprastiniu bendruoju apšvietimu,- mažesnio intensyvumo bendruoju apšvietimu, vengiant trukdyti darbuotojams, kurie ilsisi, ir- vietiniu apšvietimu kiekvienoje kajutėje.13.3. Laivo virtuvė ir valgykla, jeigu jie yra, turėtų būti atitinkamo dydžio, gerai apšviesti ir vėdinami bei lengvai valomi.Turi būti įrengti šaldytuvai ar kiti įrengimai, skirti maisto produktams saugoti žemoje temperatūroje.14. Sanitariniai įrenginiai14.1. Laivuose su gyvenamosiomis patalpomis turi būti tinkamai įrengti dušai su karštu ir šaltu tekančiu vandeniu, praustuvėmis ir tualetais, o atitinkamos patalpos tinkamai vėdinamos.14.2. Kiekvienas darbuotojas turi turėti vietą savo drabužiams laikyti.15. Pirmoji medicinos pagalbaVisuose laivuose turi būti įrengti pirmosios pagalbos įrenginiai, atitinkantys Direktyvos 92/29/EEB II priede nustatytus reikalavimus.16. Išorinės kopėčios ir laiptaiLaive turėtų būti įrengtos išorinės kopėčios, laiptai ar kiti panašūs įrengimai, skirti saugiai įlipti į laivą.17. TriukšmasTuri būti imtasi visų atitinkamų techninių priemonių triukšmui darbo vietose ir gyvenamosiose patalpose sumažinti, atsižvelgiant į laivo dydį.[1] OL L 245, 1992 8 26, p. 23.--------------------------------------------------II PRIEDASBŪTINIAUSI SAUGOS IR SVEIKATOS REIKALAVIMAI ESAMIEMS ŽVEJYBOS LAIVAMS(5 straipsnis ir 7 straipsnio 1dalies a punktas)Įžanginė pastabaŠio priedo reikalavimai taikomi tuomet, jeigu leidžia esamo žvejybos laivo konstrukcinės savybės bei būtina dėl darbo vietos, veiklos ypatybių, aplinkybių arba rizikos esamame žvejybos laive.1. Tinkamumas plaukioti ir stabilumas1.1. Laivas turi būti nuolat parengtas plaukioti ir įrengtas pagal paskirtį bei naudojimą.1.2. Informacija apie laivo stabilumą turi būti matomoje vietoje laive ir prieinama sargyboje esantiems asmenims.1.3. Visi laivai turi būti pakankamai stabilūs, kai jie plaukioja pagal paskirtį.Kapitonas turi imtis būtinų atsargos priemonių, kad būtų išlaikytas laivo pakankamas stabilumas.Instrukcijų dėl laivo stabilumo turi būti griežtai laikomasi.2. Mechaninė ir elektros įranga2.1. Elektros įranga turi būti suprojektuota ir įrengta taip, kad nekeltų pavojaus ir užtikrintų:- įgulos ir laivo saugumą nuo pavojų dėl elektros įrangos,- visų įrengimų, būtinų išlaikyti normalias darbo ir gyvenimo sąlygas laive, nesinaudojant atsarginiu tiekimu, tinkamą veikimą,- elektros įrangos, būtinos saugai visais nenumatytais atvejais, veikimą.2.2. Turi būti numatytas atsarginis maitinimo šaltinis.Išskyrus laivus be denių, atsarginis maitinimo šaltinis turi būti įrengtas už mašinų skyriaus ir visuomet įrengtas taip, kad kilus gaisrui ar sugedus pagrindiniams elektros įrengimams mažiausiai tris valandas užtikrintų, kad tuo pačiu metu veiktų:- vidaus ryšio sistema, gaisro detektoriai ir avariniai signalai,- navigacinės šviesos ir avarinis apšvietimas,- radijo įranga,- priešgaisrinis elektrinis siurblys, jei jis yra.Jeigu avarinis maitinimo šaltinis yra akumuliatoriaus baterija, ir pagrindinis maitinimo šaltinis sugenda, akumuliatoriaus baterija turi būti automatiškai sujungta su avariniu paskirstymo skydu ir nenutrūkstamai tris valandas iš eilės tiekti elektros energiją antrosios pastraipos pirmoje, antroje ir trečioje įtraukose paminėtoms sistemoms.Pagrindinis elektros paskirstymo skydas ir avarinis paskirstymo skydas, jeigu įmanoma, turi būti įrengti taip, kad jų vienu metu negalėtų veikti vanduo ir ugnis.2.3. Paskirstymo skydai turi būti aiškiai pažymėti; paskirstymo skydas su saugikliais ir saugiklių laikikliai turėtų būti reguliariai tikrinami, kad būtų užtikrintas saugiklių nominalus veikimo režimas.2.4. Akumuliatorių baterijų patalpos turi būti tinkamai vėdinamos.2.5. Elektroninės pagalbinės navigacijos priemonės turėtų būti dažnai tikrinamos ir gerai prižiūrimos.2.6. Visi pakėlimui naudojami įrengimai turėtų būti reguliariai bandomi ir tikrinami.2.7. Visos vilkimo, pakėlimo mechanizmų ir susijusių įrengimų dalys turėtų būti gerai suremontuotos ir patikimai veikti.2.8. Jeigu įrengiami šaldymo įrengimai ir suspausto oro sistemos, jie turėtų būti gerai prižiūrimi ir reguliariai tikrinami.2.9. Virimo ir buitiniai įrenginiai, naudojantys sunkiąsias dujas, turėtų būti naudojami tik gerai vėdinamose patalpose ir gerai prižiūrimi bei reguliariai tikrinami.Ant cilindrų su degiomis ir kitomis pavojingomis dujomis turėtų būti aiškiai nurodytas jų turinys ir jie laikomi atviruose deniuose.Visos sklendės, spaudimo reguliatoriai ir vamzdžiai, išeinantys iš balionų, turėtų būti apsaugoti nuo mechaninių pažeidimų.3. Radijo įrangaRadijo įranga turi visuomet užtikrinti ryšį bent su viena pakrantės ar žemės stotimi, atsižvelgiant į įprastines radijo bangų sklidimo sąlygas.4. Atsarginiai keliai ir išėjimai4.1. Keliai ir išėjimai, kurie gali būti naudojami kaip atsarginiai keliai ir išėjimai, visuomet turi būti laisvi ir lengvai prieinami, bei kuo tiesiau vestų į atvirą denį arba saugią vietą, o iš ten link gelbėjimo įgulos, kad darbuotojai galėtų kuo greičiau ir saugiau palikti savo darbo vietas ar gyvenamąsias patalpas.4.2. Kelių ir išėjimų, kurie gali būti naudojami kaip atsarginiai keliai ir išėjimai, skaičius, paskirstymas ir dydis turi priklausyti nuo darbo vietų ir gyvenamųjų patalpų naudojimo, įrengimo ir dydžio bei nuo didžiausio galimo ten esančių asmenų skaičiaus.Išėjimai, kurie gali būti naudojami kaip atsarginiai išėjimai ir yra uždaryti, turi būti taip įrengti, kad avarijos atveju bet kuris darbuotojas ar gelbėjimo įgula galėtų iš karto jomis pasinaudoti.4.3. Avariniai keliai ir išėjimai turi būti pažymėti ženklais pagal nacionalines nuostatas, perkeliančias Direktyvą 92/85/EEB į teisės aktus.Tokie ženklai turi būti įrengti atitinkamose vietose ir turi būti patvarūs.4.4. Gelbėjimo keliuose ir patalpose bei avariniuose išėjimuose, kurie turi būti apšviesti, įrengiamas pakankamo intensyvumo avarinis apšvietimas, kuris įjungiamas, sugedus pagrindiniam apšvietimui.5. Gaisro nustatymas ir gesinimas5.1. Atsižvelgiant į laivo gabaritus ir naudojimą, įrengimus, jame esančių medžiagų fizines ir chemines savybes ir didžiausią galimą asmenų skaičių, gyvenamosios patalpos ir uždaros darbo vietos, tarp jų mašinų skyrius ir žuvų saugykla, prireikus turi turėti atitinkamus priešgaisrinius įrengimus bei prireikus gaisro detektorius ir avarines signalizavimo sistemas.5.2. Priešgaisriniai įrenginiai visuomet turi būti saugomi tinkamoje vietoje, tvarkingi ir prireikus lengvai pasiekiami.Darbuotojai turi žinoti priešgaisrinių įrengimų vietą, jų veikimo būdą ir kaip jie turėtų būti naudojami.Prieš laivui išplaukiant, būtina patikrinti, ar yra gesintuvai ir kiti nešiojamieji priešgaisriniai įrenginiai.5.3. Rankiniu būdu valdomi priešgaisriniai įrengimai turi būti lengvai prieinamoje vietoje ir paprastai naudojami, bei pažymėti ženklais pagal nacionalines nuostatas, perkeliančias Direktyvą 92/58/EEB į teisės aktus.Tokie ženklai turi būti išdėstomi atitinkamose vietose ir būti patvarūs.5.4. Gaisro nustatymo ir signalizavimo sistemos turėtų būti reguliariai tikrinamos ir prižiūrimos.5.5. Gaisrinio mokymo pratybos turėtų būti rengiamos reguliariai.6. Uždarų darbo patalpų vėdinimasTurėtų būti imtasi priemonių užtikrinti, kad uždarose darbo patalpose būtų pakankamai gryno oro, atsižvelgiant į taikomus darbo metodus ir darbuotojams nustatytus fizinius reikalavimus.Jeigu naudojama mechaninė vėdinimo sistema, ji turėtų būti tinkamai prižiūrima.7. Darbo patalpų temperatūra7.1. Darbo valandomis darbo patalpų temperatūra turi būti tinkama žmogaus kūnui, atsižvelgiant į taikomus darbo metodus, darbuotojams nustatytus fizinius reikalavimus bei faktiškas ar galimas oro sąlygas tuose plotuose, kur plaukioja laivas.7.2. Temperatūra gyvenamosiose patalpose, sanitarinėse patalpose, valgyklose ir pirmosios medicinos pagalbos patalpose, jeigu tokios patalpos įrengtos, turi atitikti tokių patalpų konkrečią paskirtį.8. Natūralus ir dirbtinis darbo vietų apšvietimas8.1. Darbo vietos turi būti įrengtos taip, kad būtų pakankamai natūralaus apšvietimo bei būtų įrengtas tinkamas žvejybai dirbtinis apšvietimas, nekeliantis pavojaus darbuotojų saugai ir sveikatai arba kitiems laivams.8.2. Darbo vietų, laiptų, kopėčių ir perėjimų apšvietimas turi būti įrengtas taip, kad jis netaptų darbuotojų nelaimingų atsitikimų priežastimi ir netrukdytų laivo navigacijai.8.3. Darbo vietose, kuriose darbuotojai ypač susiduria su pavojumi, sugedus dirbtiniam apšvietimui, turi būti įrengtas atitinkamo intensyvumo avarinis apšvietimas.8.4. Avarinis apšvietimas turi būti parengtas veikimui ir reguliariai tikrinamas.9. Deniai, pertvaros ir denio pertvaros9.1. Patalpos, kuriomis naudojasi darbuotojai, turi būti neslidžios arba apsaugotos nuo slidumo, arba turi būti įrengti įrenginiai, neleidžiantys nukristi, ir turėti kuo mažiau kliūčių.9.2. Darbo patalpos su darbo vietomis turi būti atitinkamai apsaugotos nuo garso ir izoliuotos, atsižvelgiant į darbuotojų darbo pobūdį ir fizinę veiklą.9.3. Denių, pertvarų ir denių pertvarų paviršius darbo vietose turi būti toks, kad būtų lengvai valomas arba atnaujinamas, laikantis atitinkamų higienos normų.10. Durys10.1. Turi būti numatytos priemonės, leidžiančios varstyti duris iš vidinės pusės, be jokių specialių įrenginių.Jeigu patalpose vyksta darbas, durys turėtų būti varstomos iš bet kurios pusės.10.2. Durys, ypač slankiojančios, jeigu būtina tokias naudoti, turi būti kuo saugesnės darbuotojams, ypač blogomis oro ir jūros sąlygomis.11. Eismo keliai – pavojingos vietos11.1. Perėjimai, pagrindiniai perėjimai, denių pertvarų išorinė dalis bei apskritai visi eismo keliai turi būti su turėklais, skersiniais ir gelbėjimo virvėmis ar kitomis priemonėmis, užtikrinančiomis darbuotojų saugą darbo denyje metu.11.2. Kilus pavojui, kad darbuotojai gali iškristi per denyje esančias angas arba nukristi nuo vieno denio ant kito, jeigu įmanoma, turėtų būti įrengta atitinkama apsauga.Jeigu apsauginiai turėklai gali užtikrinti tokią apsaugą, jie turėtų būti bent jau vieno metro aukščio.11.3. Priėjimas prie virš denio esančių įrenginių turėtų būti toks, kad užtikrintų darbuotojų saugą.Atitinkamo aukščio apsauginiai turėklai arba panašūs apsauginiai prietaisai turi būti įrengiami vengiant kritimų.11.4. Atramos ar kiti įrenginiai, neleidžiantys asmenims nukristi nuo denio, turi būti tvarkingai įrengti.Atramos turi būti su nutekėjimo angomis ar kitais panašiais įrenginiais, leidžiančiais vandeniui greitai nutekėti.11.5. Tralerių užpakalinė dalis su pandusais, viršutinė panduso dalis turi turėti apsauginę užtvarą arba kitas priemones, to paties aukščio, kaip ir atramos ar kitos greta esančios priemonės, kad apsaugotų darbuotojus nuo nukritimo nuo rampos.Šie vartai ar kiti įrenginiai turi būti lengvai atidaromi ir uždaromi, pageidautina su distanciniu valdymu ir turi būti atidaromi tik tinklui užmesti arba ištraukti.12. Darbo vietų išdėstymas12.1. Darbo vietos turi būti visuomet laisvos ir kuo geriau apsaugotos nuo jūros bei suteikti pakankamą darbuotojų apsaugą nuo iškritimo iš laivo arba nukritimo nuo denio.Vietos, kuriose tvarkomi kroviniai, turi būti pakankamai aukštos ir erdvios.12.2. Jeigu varikliai valdomi iš mašinų skyriaus, jie turi būti valdomi iš atskiros patalpos, apsaugotos garso izoliacine medžiaga ir kitokia izoliacija nuo mašinų skyriaus bei turinčios atskirą nuo mašinų skyriaus įėjimą.Kapitono tiltelis yra patalpa, atitinkanti pirmoje pastraipoje nustatytus reikalavimus.12.3. Vilkimo mechanizmo valdymo svirtys turi būti įrengtos gana didelėje patalpoje, kad operatoriai galėtų laisvai dirbti.Vilkimo mechanizme turėtų būti atitinkami saugos prietaisai avarijos atveju, tarp jų avarinio stabdymo įranga.12.4. Vilkimo mechanizmo operatorius turi gerai matyti vilkimo mechanizmą ir dirbančius darbuotojus.Jeigu vilkimo mechanizmas yra reguliuojamas nuo tiltelio, operatorius turi matyti tiesiogiai arba bet kuriuo kitu būdu dirbančius darbuotojus.12.5. Tarp tiltelio ir darbo denio turi būti naudojama patikima ryšio sistema.12.6. Aplinka turi būti kruopščiai stebima ir įgula perspėjama apie gresiantį pavojų, susijusį su neramia jūra žvejybos metu arba atliekant kitą darbą denyje.12.7. Tiesioginis susilietimas su virvėmis ir lynais bei įrengimų judamosiomis dalimis turi būti sumažintas įrengiant apsauginius prietaisus.12.8. Judamojoje masėje turi būti įrengti reguliatoriai, ypač traleriuose:- prietaisai žvejybos instrumentams imobilizuoti,- prietaisai tralo galo siūbavimui reguliuoti.13. Gyvenamosios patalpos13.1. Darbuotojų gyvenamųjų patalpų, jeigu tokios yra, vieta turi būti tokia, kad sumažintų triukšmą, vibraciją, judėjimo ir greičio didinimo poveikius bei nemalonius kvapus, sklindančius iš kitų laivo dalių.Gyvenamosiose patalpose turi būti įrengtas atitinkamas apšvietimas.13.2. Laivo virtuvė ir valgykla, jeigu jie yra, turėtų būti atitinkamo dydžio, gerai apšviesti ir vėdinami bei lengvai valomi.Turi būti įrengti šaldytuvai ar kiti įrengimai, skirti maisto produktams saugoti žemoje temperatūroje.14. Sanitariniai įrenginiaiLaivuose su gyvenamosiomis patalpomis turi būti įrengti tualetai, praustuvės ir, jeigu įmanoma, dušas, o atitinkamos patalpos tinkamai vėdinamos.15. Pirmoji medicinos pagalbaVisuose laivuose turi būti įrengti pirmosios pagalbos įrenginiai, atitinkantys Direktyvos 92/29/EEB II priede nustatytus reikalavimus.16. Išorinės kopėčios ir laiptaiLaive turėtų būti įrengtos išorinės kopėčios, laiptai ar kiti panašūs įrengimai, skirti saugiai įlipti į laivą.--------------------------------------------------III PRIEDASBŪTINIAUSI SAUGOS IR SVEIKATOS REIKALAVIMAI GELBĖJIMO IR IŠGYVENIMO ĮRENGINIAMS(7 straipsnio 1 dalies d punktas)Įžanginė pastabaŠio priedo reikalavimai taikomi tuomet, jeigu tai būtina dėl darbo vietos, veiklos ypatybių, aplinkybių arba rizikos laive.1. Laivuose turi būti atitinkami gelbėjimo įrenginiai, tarp jų atitinkamos priemonės ištraukti iš vandens darbuotojus ir radijo gelbėjimo aparatūrą, ypač avarinę situaciją parodantis radijo švyturys su hidrostatinio paleidimo mechanizmu, atsižvelgiant į laive esančių asmenų skaičių ir plotus, kuriuose laivas plaukioja.2. Visos gelbėjimo įrangos priemonės turi būti saugomos joms skirtose vietose, tinkamos naudoti ir lengvai prieinamos.Darbuotojai turi patikrinti jas prieš laivui išplaukiant iš uosto ir kelionės metu.3. Gelbėjimo įranga turi būti reguliariai tikrinama.4. Visi darbuotojai turi būti tinkamai paruošiami ir apmokomi, kaip elgtis avarinės situacijos atveju.5. Jeigu laivo ilgis viršija 45 metrus arba jeigu jame yra penki ar daugiau darbuotojų, parengiamas laivo įgulos sąrašas, kuriame pateikiami aiškūs nurodymai kiekvienam darbuotojui, kuriuos jis turi vykdyti avarijos metu.6. Darbuotojų gelbėjimosi pratybų patikrinimai turi vykti kiekvieną mėnesį uoste ir (arba) atviroje jūroje.Tokių pratybų metu turi būti užtikrinta, kad darbuotojai visiškai supranta ir vykdo visas pareigas tvarkydami ir naudodami visas gelbėjimo priemones.Darbuotojai turi būti išmokyti parengti darbui ir naudoti nešiojamąją radijo įrangą, jeigu ji yra.--------------------------------------------------IV PRIEDASASMENINIŲ APSAUGOS PRIEMONIŲ BŪTINIAUSI SAUGOS IR SVEIKATOS REIKALAVIMAI(7 straipsnio 1dalies e punktas)Įžanginė pastabaŠio priedo reikalavimai taikomi tuomet, jeigu tai būtina dėl darbo vietos, veiklos ypatybių, aplinkybių arba rizikos laive.1. Jeigu negalima išvengti arba pakankamai apriboti kolektyvinėmis ar techninėmis apsaugos priemonėmis pavojų, kylančių darbuotojų saugai ir sveikatai, tokie darbuotojai turi būti aprūpinti asmeninėmis apsaugos priemonėmis.2. Asmeniniai apsauginiai drabužiai ar drabužiai, dėvimi ant viršutinių drabužių, turi būti ryškių spalvų, kontrastuojančių su supančia jūra ir aiškiai matomi.--------------------------------------------------