title: 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/60/EB, keturioliktą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994L0060

Oficialusis leidinys L 365 , 31/12/1994 p. 0001 - 0009 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 29 p. 0273  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 29 p. 0273

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/60/EB1994 m. gruodžio 20 d.keturioliktą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimoEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi turėtų būti priimtos priemonės vidaus rinkos kūrimui užbaigti; kadangi vidaus rinką sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi veikianti vidaus rinka turėtų laipsniškai gerinti gyvenimo kokybę, sveikatos apsaugą ir vartotojo saugą; kadangi šioje direktyvoje pasiūlytos priemonės atitinka 1989 m. lapkričio 9 d. Tarybos rezoliuciją dėl ateities prioritetų toliau plečiant vartotojų apsaugos politiką [4];kadangi Taryboje įvykusiame Tarybos ir valstybių narių Vyriausybių atstovų susitikime buvo priimtas Sprendimas 90/238/Euratomas, EAPB, EEB [5] dėl 1990–1994 m. veiksmų plano, susijusio su programa "Europa prieš vėžį";kadangi medžiagos, įtrauktos į Tarybos direktyvos 67/548/EEB [6] I priedą ir klasifikuojamos kaip 1 ir 2 kategorijos kancerogeninės medžiagos, gali sukelti vėžį; kadangi sveikatos apsaugai pagerinti tokios medžiagos ir jų turintys preparatai neturėtų būti pateikiami į rinką ir būti naudojami plačiosios visuomenės;kadangi medžiagos, įtrauktos į Tarybos direktyvos 67/548/EEB I priedą ir klasifikuojamos kaip 1 ir 2 kategorijos mutagenai, gali sukelti paveldimus genetinius pakitimus; kadangi sveikatos apsaugai pagerinti tokios medžiagos ir jų turintys preparatai neturėtų būti pateikiami į rinką ir būti naudojami plačiosios visuomenės;kadangi medžiagos, įtrauktos į Direktyvos 67/548/EEB I priedą ir klasifikuojamos kaip 1 ir 2 kategorijos toksiškos reprodukcijai medžiagos, gali sukelti apsigimimus; kadangi sveikatos apsaugai pagerinti tokios medžiagos ir jų turintys preparatai neturėtų būti pateikiami į rinką ir būti naudojami plačiosios visuomenės;kadangi siekiant skaidrumo ir aiškumo tokios medžiagos turėtų būti nurodomos naudojantis pripažinta nomenklatūra, pageidautina IUPAC (Tarptautinės teorinės ir taikomosios chemijos sąjungos) nomenklatūra; kadangi Direktyvos 67/548/EEB I priedas ("Pavojingų medžiagų sąrašas") yra reguliariai atnaujinamas derinant jį su technikos pažanga; kadangi šiai direktyvai atnaujinti Komisija ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo tokio derinimo su technikos pažanga paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje pateiks Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl direktyvos, reglamentuojančios medžiagas, naujai priskiriamas 1 ir 2 kategorijos kancerogeninėms, 1 ir 2 kategorijos mutageninėms bei 1 ir 2 kategorijos toksiškoms reprodukcijai medžiagoms;kadangi minėtu Komisijos pasiūlymu bus atsižvelgta į naujai klasifikuojamų medžiagų riziką ir privalumus, be to, į Bendrijos teisines nuostatas rizikos analizės nuostatas;kadangi Direktyvos 67/548/EEB I priede nustatytos atskiros tokių medžiagų koncentracijos ribinės vertės, o jei jų nėra, Tarybos direktyvos 88/379/EEB [7] I priedo VI lentelėje nustatytos bendrosios koncentracijos ribinės vertės, kurios taikomos tokioms preparatuose esančioms medžiagoms;kadangi kreozotas, apibrėžtas šios direktyvos priede, dėl jame esančių žinomų kancerogenų gali padaryti žalos sveikatai; kadangi dėl šių priežasčių turėtų būti apribotas kreozoto naudojimas medienai apdoroti ir kreozotu apdorotos medienos pardavimas bei naudojimas;kadangi kai kurie kreozoto komponentai yra sunkiai suardomi ir žalingi tam tikriems aplinkos organizmams; kadangi, naudojant apdorotą medieną, šie komponentai gali patekti į aplinką;kadangi kai kurie chlorinti tirpikliai kelia pavojų sveikatai ir jų neturėtų būti plačiajai visuomenei parduodamose medžiagose ir preparatuose;kadangi šioje direktyvoje nustatytais apribojimais dėl kreozoto naudojimo medienai apdoroti, dėl kreozotu apdorotos medienos pardavimo ir naudojimo ir dėl chlorintų tirpiklių pardavimo ir naudojimo atsižvelgiama į dabartinę žinių ir technologijų, skirtų saugesniems pakaitams, padėtį;kadangi tam tikrų valstybių narių priimti pirmiau nurodytų medžiagų arba jų turinčių preparatų pardavimo arba naudojimo apribojimai turi tiesioginės įtakos vidaus rinkos kūrimui ir funkcionavimui; kadangi todėl būtina suderinti šios srities valstybių narių įstatymus ir atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvos 76/769/EEB [8] I priedą;kadangi ši direktyva nedaro įtakos Bendrijos teisės aktams, nustatantiems būtiniausius darbuotojų apsaugos reikalavimus, pateiktus Tarybos direktyvoje 89/391/EEB [9] ir ja pagrįstose atskirose direktyvose, visų pirma Direktyvoje 90/394/EEB [10],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Direktyvos 76/769/EEB I priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nurodyta šios direktyvos priede.2 straipsnis1. Valstybės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau nei per vienerius metus nuo šios direktyvos priėmimo, įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Jos šias nuostatas taiko nuo 1995 m. birželio 20 d.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 20 d.Europos Parlamento varduPirmininkasK. HänschTarybos varduPirmininkasK. Kinkel[1] OL C 157, 1992 6 24, p. 6.[2] OL C 332, 1992 12 16, p. 8.[3] 1994 m. sausio 19 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 44, 1994 2 14, p. 2), 1994 m. birželio 16 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 244, 1994 8 31, p. 1) ir 1994 m. spalio 26 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 323, 1994 11 21).[4] OL C 294, 1989 11 23, p. 1.[5] OL L 137, 1990 5 30, p. 31.[6] OL 196, 1967 8 16, p. 1/67. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 91/632/EEB (OL L 338, 1991 12 10, p. 23).[7] OL L 187, 1988 7 16, p. 14. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 93/18/EEB (OL L 104, 1993 4 29, p. 46).[8] OL 262, 1976 9 27, p. 201. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 91/659/EEB (OL 363, 1991 12 31, p. 36).[9] OL L 183, 1989 6 29, p. 1.[10] OL L 196, 1990 7 26, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASDirektyvos 76/769/EEB I priedas papildomas šiais įrašais:"Medžiagos, medžiagų arba preparatų grupės pavadinimasApribojimo sąlygos29.Medžiagos, įtrauktos į Direktyvos 67/548/EEB I priedą, priskiriamos 1 arba 2 kategorijos kancerogeninėms medžiagoms ir ženklinamos bent kaip "Toksiškos (T)" ir rizikos fraze R45: "Gali sukelti vėžį" arba rizikos fraze R49: "Gali sukelti vėžį įkvėpus", yra įtrauktos į sąrašą tokia tvarka:1 kategorijos kancerogeninės medžiagosŽr. priedėlio 1 sąrašą2 kategorijos kancerogeninės medžiagosŽr. priedėlio 2 sąrašą | Negali būti naudojamos medžiagose ir preparatuose, pateiktuose į rinką parduoti plačiajai visuomenei, esant atskirai koncentracijai lygiai arba didesnei kaip: koncentracija, nurodyta Direktyvos 67/548/EEB I priede, arbakoncentracija, nurodyta Direktyvos 88/379/EEB I priedo VI lentelės 6 punkte, jei ribinė koncentracija nenurodyta Direktyvos 67/548/EEB I priede.Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo įgyvendinimo, tokių medžiagų ir preparatų pakuotės turi būti paženklintos aiškiu ir neištrinamu užrašu: "Skirta tik profesionaliems naudotojams. Dėmesio: vengti sąlyčio, prieš naudojant gauti specialias instrukcijas".Nukrypstant, šios nuostatos netaikomos: a)vaistams arba veterinarijos vaistams, kaip apibrėžta Direktyvoje 65/65/EEB;b)kosmetikos gaminiams, kaip apibrėžta Direktyvoje 76/768/EEB;c)variklių degalams, kuriems taikoma Direktyva 85/210/EEB,mineraliniams naftos produktams, skirtiems naudoti kaip kuras kilnojamuose arba stacionariuose kurą deginančiuose įrenginiuose,degalams, parduodamiems uždarose sistemose (pvz., suskystintų dujų balionuose);d)kitoms medžiagoms ir preparatams, išvardytiems šios direktyvos I priedo punktuose, išskyrus 30 ir 31 punktus;e)dailininkų dažams, kuriems taikoma Direktyva 88/379/EEB. |30.Medžiagos, įtrauktos į Direktyvos 67/548/EEB I priedą, priskiriamos 1 arba 2 kategorijos mutageninėms medžiagoms ir ženklinamos rizikos fraze R46: "Gali sukelti paveldimą genetinę žalą", yra įtrauktos į sąrašą tokia tvarka:1 kategorijos mutageninės medžiagosŽr. priedėlio 3 sąrašą2 kategorijos mutageninės medžiagosŽr. priedėlio 4 sąrašą | Negali būti naudojamos medžiagose ir preparatuose, pateiktuose į rinką parduoti plačiajai visuomenei, esant atskirai koncentracijai lygiai arba didesnei nei: koncentracija, nurodyta Direktyvos 67/548/EEB I priede, arbakoncentracija, nurodyta Direktyvos 88/379/EEB I priedo VI lentelės 6 punkte, jei ribinė koncentracija nenurodyta Direktyvos 67/548/EEB I priede.Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo įgyvendinimo, tokių medžiagų ir preparatų pakuotės turi būti paženklintos aiškiu ir neištrinamu užrašu: "Skirta tik profesionaliems naudotojams. Dėmesio: vengti sąlyčio, prieš naudojimą gauti specialias instrukcijas".Nukrypstant, šios nuostatos netaikomos: a)vaistams arba veterinarijos vaistams, kaip apibrėžta Direktyvoje 65/65/EEB;b)kosmetikos gaminiams, kaip apibrėžta Direktyvoje 76/768/EEB;c)– variklių degalams, kuriems taikoma Direktyva 85/210/EEB,mineraliniams naftos produktams, skirtiems naudoti kaip kuras kilnojamuose arba stacionariuose kurą deginančiuose įrenginiuose,degalams, parduodamiems uždarose sistemose (pvz., suskystintų dujų balionuose);d)kitoms medžiagoms ir preparatams, išvardytiems šios direktyvos I priedo punktuose, išskyrus 29 ir 31 punktus;e)dailininkų dažams, kuriems taikoma Direktyva 88/379/EEB. |31.Medžiagos, įtrauktos į Direktyvos 67/548/EEB I priedą, priskiriamos 1 arba 2 kategorijos toksiškoms reprodukcijai medžiagoms ir ženklinamos rizikos fraze R60: "Gali pakenkti vaisingumui" ir (arba) R61 "Gali pakenkti negimusiam vaikui", yra įtrauktos į sąrašą tokia tvarka:1 kategorijos toksiškos reprodukcijai medžiagosŽr. priedėlio 5 sąrašą2 kategorijos toksiškos reprodukcijai medžiagosŽr. priedėlio 6 sąrašą | Negali būti naudojamos medžiagose ir preparatuose, pateiktuose į rinką parduoti plačiajai visuomenei, esant atskirai koncentracijai lygiai arba didesnei kaip: koncentracija, nurodyta Direktyvos 67/548/EEB I priede, arbakoncentracija, nurodyta Direktyvos 88/379/EEB I priedo, VI lentelės 6 punkte, jei ribinė koncentracija nenurodyta Direktyvos 67/548/EEB I priede.Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo įgyvendinimo, tokių medžiagų ir preparatų pakuotės turi būti paženklintos aiškiu ir neištrinamu užrašu: "Skirta tik profesionaliems naudotojams. Dėmesio: vengti sąlyčio, prieš naudojimą gauti specialias instrukcijas".Nukrypstant, šios nuostatos netaikomos: a)vaistams arba veterinarijos vaistams, kaip apibrėžta Direktyvoje 65/65/EEB;b)kosmetikos gaminiams, kaip apibrėžta Direktyvoje 76/768/EEB;c)variklių degalams, kuriems taikoma Direktyva 85/210/EEB,mineraliniams alyvų produktams, skirtiems naudoti kaip kuras kilnojamuose arba stacionariuose kurą deginančiuose įrenginiuose,degalams, parduodamiems uždarose sistemose (pvz., suskystintų dujų balionuose);d)kitoms medžiagoms ir preparatams, išvardytiems šios direktyvos I priedo punktuose, išskyrus 29 ir 30 punktus;e)dailininkų dažams, kuriems taikoma Direktyva 88/379/EEB. |32.Medžiagos ir preparatai, turintys vieną arba daugiau šių medžiagų:a)kreozoto Einecs Nr. 232-287-5CAS Nr. 8001-58-9b)kreozoto alyvos Einecs Nr. 263-047-8CAS Nr. 61789-28-4c)distiliatų (akmens anglių deguto), naftaleno alyvos Einecs Nr. 283-484-8CAS Nr. 84650-04-4d)kreozoto alyvos, acenafteno frakcijos Einecs Nr. 292-605-3CAS Nr. 90640-84-9e)distiliatų (akmens anglių deguto), viršutinių Einecs Nr. 266-026-1 CAS Nr. 65996-91-0f)antraceno alyvos Einecs Nr. 292-602-7 CAS Nr. 90640-80-5g)rūgščiosios nesodrintų akmens anglių deguto frakcijos, Einecs Nr. 266-019-3 CAS Nr. 65996-85-2h)kreozoto, medienos Einecs Nr. 232-419-1CAS Nr. 8021-39-4j)žemos temperatūros deguto, šarminio ekstrakto Einecs Nr. 310-191-5 CAS Nr. 122384-78-5 | 32.1.Negali būti naudojamos medienai apdoroti, jei jos turi:a)benz[a]pireno, ir jo koncentracija didesnė kaip 0,005 % masės; arbab)vandeniu ekstrahuojamų fenolių, kurių koncentracija didesnė kaip 3 %, arba abiejų a ir b punktuose nurodytų medžiagų.Be to, taip apdorota mediena negali būti pateikiama į rinką.Tačiau nuo šių nuostatų nukrypstama:i)dėl medžiagų ir preparatų: jie gali būti naudojami pramonės įrenginių medienai apdoroti, jei turi:a)benz[a]pireno, esant jo koncentracijai mažesnei kaip 0,05 % masės; irb)vandeniu ekstrahuojamų fenolių, esant jų koncentracijai mažesnei kaip 3 % masės.Tokios medžiagos ir preparatai:gali būti pateikti į rinką tik pakuotėje, kurios tūris 200 litrų arba daugiau,negali būti parduodami plačiajai visuomenei.Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo taikymo, tokių medžiagų ir preparatų pakuotės turi būti paženklintos aiškiu ir neištrinamu užrašu: "Skirta naudoti tik pramonės įrenginiuose";ii)dėl pagal i papunktį apdorotos medienos, kuri pateikiama į rinką pirmą kartą: ją leidžiama naudoti tik pramonėje ir profesionalams, pvz., geležinkeliuose, elektros energijos ir telekomunikacijų perdavimo linijose, tvoroms ir uostų bei vandens kelių įrangoje.Tačiau ši mediena negali būti naudojama:pastatų viduje dekoratyviniais arba bet kokiais kitais tikslais (gyvenamaisiais, darbo, laisvalaikio),gaminti indams, skirtiems augalams auginti, ir galbūt indams pakartotinai apdoroti, gaminti pakuotei, kuri galėtų liestis su žaliavomis, tarpiniais ir (arba) gatavais produktais, skirtais žmonių ir (arba) gyvūnų maistui, arba su kitomis medžiagomis, galinčiomis šiuos produktus užteršti, ir galbūt pakuotei pakartotinai apdoroti,žaidimų aikštelėse ir kitose lauke esančiose visuomeninio poilsio vietose arba kitais atvejais, kai yra rizika, kad mediena galėtų liestis su oda;iii)dėl seniau apdorotos medienos: draudimas netaikomas, kai mediena pateikiama į naudotų prekių rinką. Tačiau tokios medienos negalima naudoti:pastatų viduje dekoratyviniams tikslams arba bet kokiais kitais tikslais (gyvenamaisiais, darbo, laisvalaikio),gaminti indams, skirtiems augalams auginti, ir galbūt indams pakartotinai apdoroti, gaminti pakuotei, kuri galėtų liestis su žaliavomis, tarpiniais ir (arba) gatavais produktais, skirtais žmonių ir (arba) gyvūnų maistui, arba su kitomis medžiagomis, galinčiomis šiuos produktus užteršti, ir galbūt pakuotei pakartotinai apdoroti,žaidimų aikštelėse ir kitose lauke esančiose visuomeninio poilsio vietose. |33.Chloroformas CAS Nr. 67-66-334.Anglies tetrachloridas CAS Nr. 56-23-535.1,1,2-trichloretanas CAS Nr. 79-00-536.1,1,2,2-tetrachloretanas CAS Nr. 79-34-537.1,1,1,2 -tetrachloretanas CAS Nr. 630-20-638.Pentachloretanas CAS Nr. 76-0 1-739.1,1-dichloretilenas CAS Nr. 75-35-440.1,1,1-trichloretanas CAS Nr. 71-55-6 | Negali būti naudojamos medžiagose ir preparatuose, pateiktuose į rinką parduoti plačiajai visuomenei, jei koncentracija yra lygi arba didesnė kaip 0,1 % masės. Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo taikymo, medžiagų ir preparatų, kuriuose koncentracija yra lygi arba didesnė kaip 0,1 %, pakuotės turi būti paženklintos aiškiu ir neištrinamu užrašu: "Skirta tik profesionaliems naudotojams". Nukrypstant, šios nuostatos netaikomos: a)vaistams arba veterinarijos vaistams, kaip apibrėžta Direktyvoje 65/65/EEB su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/381/EEB;b)kosmetikos gaminiams, kaip apibrėžta Direktyvoje 76/768/EEB su paskutiniais pakeitimais, padarytais direktyva 89/679/EEB." |"PRIEDĖLIS29 punktas. Kancerogenai1 sąrašas, 1 kategorija2-naftilaminas; β-naftilaminas | CAS Nr. 91-5999-8 |bifenil-4-ilaminas; ksenilaminas; 4-aminobifenilas | CAS Nr. 92-67-1 |benzidinas; 4,4'-diaminobifenilas; bifenil-4,4'-ilendiaminas | CAS Nr. 92-87-5 |chromo trioksidas | CAS Nr. 1333-82-0 |arseno rūgštis ir jos druskos | CAS Nr. — |arseno pentoksidas; arseno oksidas | CAS Nr. 1303-28-2 |diarseno trioksidas; arseno trioksidas | CAS Nr. 1327-53-3 |asbestas | CAS Nr. 132207-33-1 132207-32-0 12172-73-5 77536-66-4 77536-68-6 77536-67-5 |benzenas | CAS Nr. 71-43-2 |bis(chlormetil)eteris | CAS Nr. 542-88-1 |chlormetilmetileteris, chlordimetileteris | CAS Nr. 107-30-2 |dinikelio trioksidas | CAS Nr. 1314-06-3 |erionitas | CAS Nr. 12510-42-8 |nikelio dioksidas | CAS Nr. 12035-36-8 |nikelio monoksidas | CAS Nr. 1313-99-1 |nikelio subsulfidas | CAS Nr. 12035-72-2 |nikelio sulfidas | CAS Nr. 16812-54-7 |2-naftilamino druskos | CAS Nr. — |bifenil-4-ilamino druskos; ksenilamino druskos; 4-aminobifenilo druskos | CAS Nr. — |benzidino druskos | CAS Nr. — |vinilchloridas; chloretilenas | CAS Nr. 75-01-4 |zinko chromatai, įskaitant kalio-cinko chromatą | CAS Nr. — |2 sąrašas, 2 kategorijal-metil-3-nitro-l-nitrozoguanidinas | CAS Nr. 70-25-7 |l,2-dibrom-3-chlorpropanas | CAS Nr. 96-12-8 |1,2-dimetilhidrazinas | CAS Nr. 540-73-8 |1,3-butadienas, buta-l,3-dienas | CAS Nr. 106-99-0 |1,3-dichlor-2-propanolis | CAS Nr. 96-23-1 |1,3-propansultonas | CAS Nr. 1120-71-4 |3-propanolidas; 1,3-propiolaktonas | CAS Nr. 57-57-8 |1,4-dichlorbut-2-enas | CAS Nr. 764-41-0 |2-nitronaftalenas | CAS Nr. 581-89-5 |2-nitropropanas | CAS Nr. 79-46-9 |2,2'-dichlor-4,4'-metilendianilinas; 4,4'-metilen-bis(2-chloranilinas) | CAS Nr. 101-14-4 |2,2'-(nitrozoimino)bisetanolis | CAS Nr. 1116-54-7 |3,3'-dichlorbenzidinas; 3,3'-dichlorbifenil-4,4'-ilendiaminas | CAS Nr. 91-94-1 |3,3'-dimetoksibenzidinas; o-dianizidinas | CAS Nr. 119-90-4 |3,3'-dimetilbenzidinas; o-tolidinas | CAS Nr. 119-93-7 |4-aminoazobenzenas | CAS Nr. 60-09-3 |4-amino-3-fluorfenolis | CAS Nr. 399-95-1 |4-metil-m-fenilendiaminas | CAS Nr. 95-80-7 |4-nitrobifenilas | CAS Nr. 92-93-3 |4,4'-metilendi-o-toluidinas | CAS Nr. 838-88-0 |4,4' diaminodifenilmetanas; 4,4'-metilendianilinas | CAS Nr. 101-77-9 |5-nitroacenaftenas | CAS Nr. 602-87-9 |4-o-tolilazo-o-toluidinas; 4-amino-2',3-dimetilazobenzenas; patvarusis granatinis bazinis GBC; AAT; o-aminoazotoluenas | CAS Nr. 97-56-3 |dinatrio {5[(4'-((2,6-hidroksi-3-((2-hidroksi-5-sulfofenil)azo)fenil)azo) (1,1'-bifenil)-4-il)azo]salicilato(4-)}kupratas(2-); tiesioginis rudasis CI 95 | CAS Nr. 16071-86-6 |kadmio oksidas | CAS Nr. 1306-19-0 |ekstraktai tirpikliais (naftos), sunkiojo nafteninio distiliato | CAS Nr. 64742-11-6 |ekstraktai tirpikliais (naftos), sunkiojo parafininio distiliato | CAS Nr. 64742-04-7 |ekstraktai tirpikliais (naftos), lengvojo nafteninio distiliato | CAS Nr. 64742-03-6 |ekstraktai tirpikliais (naftos), lengvojo parafininio distiliato | CAS Nr. 64742-05-8 |ekstraktai tirpikliais (naftos), lengvojo vakuuminio gazolio | CAS Nr. 91995-78-7 |angliavandeniliai, C26-55, turintys daug aromatinių angliavandenilių | CAS Nr. 97722-04-8 |N,N-dimetilhidrazinas | CAS Nr. 57-14-7 |akrilamidas | CAS Nr. 79-06-1 |akrilonitrilas | CAS Nr. 107-13-1 |α,α,α-trichlortoluenas; benztrichloridas | CAS Nr. 98-07-7 |benz[a]antracenas | CAS Nr. 56-55-3 |benz[a]pirenas; benz[d,e,f]chrizenas | CAS Nr. 50-32-8 |benz[b]fluorantenas; benz[e]acefenantrilenas | CAS Nr. 205-99-2 |benz[j]fluorantenas | CAS Nr. 205-82-3 |benz[k]fluorantenas | CAS Nr. 207-08-9 |berilis | CAS Nr. 7440-41-7 |berilio junginiai, išskyrus berilio-aliuminio silikatus | CAS Nr. — |kadmio chloridas | CAS Nr. 10108-64-2 |kadmio sulfatas | CAS Nr. 10124-36-4 |kadmio chromatas | CAS Nr. 13765-19-0 |kaptafolas (ISO); l,2,3,6-tetrahidro-N-(l,l,2,2-tetrachloretiltio)ftalimidas | CAS Nr. 2425-06-1 |karbadoksas (INN); metil-3-(chinoksalin-2-ilmetilen)karbazatas 1,4-dioksidas; 2-(metoksikarbonilhidrazonometil)chinoksalinas 1,4-dioksidas | CAS Nr. 6804-07-5 |chromo (III) chromatas | CAS Nr. 24613-89-6 |diazometanas | CAS Nr. 334-88-3 |dibenz[a,h]antracenas | CAS Nr. 53-70-3 |dietilsulfatas | CAS Nr. 64-67-5 |dimetilsulfatas | CAS Nr. 77-78-1 |dimetilkarbamoilchloridas | CAS Nr. 79-44-7 |N-nitrozodimetilaminas; dimetilnitrozaminas | CAS Nr. 62-75-9 |dimetilsulfamoilchloridas | CAS Nr. 13360-57-1 |1-chlor-2,3-epoksipropanas; epichlorhidrinas | CAS Nr. 106-89-8 |1,2-dichloretanas; etileno dichloridas | CAS Nr. 107-06-2 |etileno oksidas; oksiranas | CAS Nr. 75-21-8 |etileniminas; aziridinas | CAS Nr. 151-56-4 |heksachlorbenzenas | CAS Nr. 118-74-1 |heksametilfosforo rūgšties triamidas; heksametilfosforamidas | CAS Nr. 680-31-9 |hidrazinas | CAS Nr. 302-01-2 |hidrazobenzenas; 1,2-difenilhidrazinas | CAS Nr. 122-66-7 |metilakrilamidometoksiacetatas (turintis ≥ 0,1 % akrilamido) | CAS Nr. 77402-03-0 |metil-O,N,N-azoksimetilacetatas; metilazoksimetilacetatas | CAS Nr. 592-62-1 |nitrofenas (ISO); 2,4-dichlorfenil-4-nitrofenileteris | CAS Nr. 1836-75-5 |nitrozodipropilaminas | CAS Nr. 621-64-7 |2-metoksianilinas; o-anizidinas | CAS Nr. 90-04-0 |kalio bromatas | CAS Nr. 7758-01-2 |propileno oksidas; 1,2-epoksipropanas; metiloksiranas | CAS Nr. 75-56-9 |o-toluidinas | CAS Nr. 95-53-4 |2-metilaziridinas; propileneiminas | CAS Nr. 75-55-8 |2,2'-dichlor-4,4'-metilenedianilino druskos; 4,4'-metilenbis(2-chloranilino) druskos | CAS Nr. — |3,3'-dichlorbenzidino druskos; 3,3'-dichlorbifenil-4,4'-ilendiamino druskos | CAS Nr. — |3,3'-dimetoksibenzidino druskos; o-dianizidino druskos | CAS Nr. — |3,3'-dimetilbenzidino druskos; o-tolidino druskos | CAS Nr. — |stroncio chromatas | CAS Nr. 7789-06-2 |stireno oksidas; (epoksietil)benzenas; feniloksiranas | CAS Nr. 96-09-3 |sulfalatas (ISO); 2-chloralildietilditiokarbamatas | CAS Nr. 95-06-7 |tioacetamidas | CAS Nr. 62-55-5 |uretanas (INN); etilkarbamatas | CAS Nr. 51-79-6 |30 punktas. Mutagenai3 sąrašas, 1 kategorijaPagal šią kategoriją klasifikuojamų medžiagų nėra | |4 sąrašas, 2 kategorija1,2-dibrom-3-chlorpropanas | CAS Nr. 96-12-8 |akrilamidas | CAS Nr. 79-06-1 |benz[a]pirenas; benz[d,e,f]chrizenas | CAS Nr. 50-32-8 |dietilsulfatas | CAS Nr. 64-67-5 |etileno oksidas; oksiranas | CAS Nr. 75-21-8 |etileniminas, aziridinas | CAS Nr. 151-56-4 |heksametilfosforo rūgšties triamidas; heksametilfosforamidas | CAS Nr. 680-31-9 |metilakrilamidometoksiacetatas (turintis ≥ 0,1 % akrilamido) | CAS Nr. 77402-03-0 |31 punktas. Toksiškos reprodukcijai medžiagos5 sąrašas, 1 kategorijašvino heksafluorsilikatas | CAS Nr. 25808-74-6 |švino acetatas | CAS Nr. 1335-32-6 |švino alkilai | CAS Nr. — |švino azidas | CAS Nr. 13424-46-9 |švino chromatas | CAS Nr. 7758-97-6 |švino junginiai, išskyrus kitose šio priedo vietose išvardytus junginius | CAS Nr. — |švino diacetatas | CAS Nr. 301-04-2 |švino 2,4,6-trinitrorezorcinoksidas; švino stifnatas | CAS Nr. 15245-44-0 |švino (II)metansulfonatas | CAS Nr. 17570-76-2 |trišvino bis(ortofosfatas) | CAS Nr. 7446-27-7 |Varfarinas; 4-hidroksi-3-(3-okso-l-fenilbutil)kumarinas | CAS Nr. 81-81-2 |6 sąrašas, 2 kategorija2-etoksietanolis; etilenglikolio monoetileteris | CAS Nr. 110-80-5 |2-etilheksil-3,5-bis(1,1-dimetiletil)-4-hidroksifenilmetiltioacetatas | CAS Nr. 80387-97-9 |2-metoksietanolis, etilenglikolio monometileteris | CAS Nr. 109-86-4 |benz[a]pirenas; benz[d,e,f]chrizenas | CAS Nr. 50-32-8 |binapakrilas (ISO); 2-antr-butil-4,6-dinitrofenil-3-metilkrotonatas | CAS Nr. 485-31-4 |N,N-dimetilformamidas; dimetilformamidas | CAS Nr. 68-12-2 |dinosebas; 6- antr-butil-2,4-dinitrofenolis | CAS Nr. 88-85-7 |dinoterbas; 2-tret-butil-4,6-dinitrofenolis | CAS Nr. 1420-07-1 |etilentiokarbamidas; imidazolidin-2-tionas; 2-imidazolin-2-tiolis | CAS Nr. 96-45-7 |2-etoksietilacetatas; etilglikolio acetatas | CAS Nr. 111-15-9 |metil-O,N,N-azoksimetilacetatas; metilazoksimetilacetatas | CAS Nr. 592-62-1 |2-metoksietilacetatas; metilglikolio acetatas | CAS Nr. 110-49-6 |nikelio tetrakarbonilas | CAS Nr. 13463-39-3 |nitrofenas (ISO); 2,4-dichlorfenil 4-nitrofenileteris | CAS Nr. 1836-75-6 |dinosebo druskos ir esteriai, išskyrus kitose šio priedo vietose išvardytus | CAS Nr. — |dinoterbo druskos ir esteriai | CAS Nr. — |"--------------------------------------------------


title: 2001 m. birželio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/41/EB dvidešimt pirmą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo dėl medžiagų, klasifikuojamų kaip kancerogenai, mutagenai arba medžiagos toksiškos reprodukcijai

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0041

Oficialusis leidinys L 194 , 18/07/2001 p. 0036 - 0037

		Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2001/41/EB2001 m. birželio 19 d.dvidešimt pirmą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo dėl medžiagų, klasifikuojamų kaip kancerogenai, mutagenai arba medžiagos toksiškos reprodukcijaiEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi:(1) Sutarties 14 straipsnis numato sukurti vidaus sienų neturinčią erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas.(2) Europos Parlamentas ir Taryba 1996 m. kovo 29 d. priėmė Sprendimą 646/96/EB, patvirtinantį kovos su vėžiu veiksmų planą pagal veiksmų programą visuomenės sveikatos srityje (1996–2000) [4].(3) Siekiant pagerinti sveikatos apsaugą ir vartotojų saugą, medžiagos, klasifikuojamos kaip kancerogeninės, mutageninės ar toksiškos reprodukcijai, ir jų turintys preparatai neturėtų būti pateikiamos į rinką plačiajai visuomenei naudoti.(4) 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/60/EB, keturioliktą kartą iš dalies keičiančioje Direktyvą 76/769/EEB [5], sudarytas sąrašas, kaip Direktyvos 76/769/EEB [6] I priedo priedėlis dėl 29, 30 ir 31 punktų, į kurį įtrauktos medžiagos, klasifikuojamos kaip 1 arba 2 kategorijos kancerogeninės, mutageninės arba toksiškos reprodukcijai medžiagos. Tokios medžiagos ir preparatai neturėtų būti pateikiami į rinką plačiajai visuomenei naudoti.(5) Direktyva 94/60/EB numato, kad Europos Parlamentui ir Tarybai Komisija pateiks pasiūlymą šį sąrašą papildyti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo 1967 m. birželio 27 d. Direktyvos 67/548/EEB dėl pavojingų medžiagų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo [7] I priedo, į kurį įtrauktos cheminės medžiagos, klasifikuojamos kaip 1 arba 2 kategorijos kancerogeninės, mutageninės arba toksiškos reprodukcijai medžiagos, derinimo su technikos pažanga paskelbimo.(6) 1997 m. gruodžio 5 d. Komisijos direktyvoje 97/69/EB, dvidešimt trečią kartą derinančioje su technikos pažanga Direktyvą 67/548/EEB, konkrečiau – jos I priedą, yra viena medžiaga, naujai klasifikuojama kaip 2 kategorijos kancerogeninė cheminė medžiaga, o 1998 m. rugsėjo 18 d. Komisijos direktyvoje 98/73/EB [8], dvidešimt ketvirtą kartą derinančioje su technikos pažanga Direktyvą 67/548/EEB [9], konkrečiau – jos I priedą, yra viena medžiaga, naujai klasifikuojama kaip 2 kategorijos kancerogeninė medžiaga, ir viena medžiaga, naujai klasifikuojama kaip 2 kategorijos toksiška reprodukcijai cheminė medžiaga. Šios cheminės medžiagos turėtų būti įtrauktos į Direktyvos 76/769/EEB I priedo priedėlį dėl 29 ir 31 punktų.(7) Buvo atsižvelgta į cheminių medžiagų, kurios Direktyvose 97/69/EB ir 98/73/EB yra naujai klasifikuojamos kaip 2 kategorijos kancerogeninės arba 2 kategorijos toksiškos reprodukcijai medžiagos, riziką ir naudą.(8) Ši direktyva taikoma nepažeidžiant Bendrijos teisės aktų, nustatančių būtiniausius darbuotojų apsaugos reikalavimus, išdėstytus 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvoje 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo [10] ir atskirose ja pagrįstose direktyvose, visų pirma 1990 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvoje 90/394/EEB dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, susijusios su kancerogenų poveikiu darbe (šeštoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje [11],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/769/EEB I priedo priedėlis iš dalies keičiamas taip:1. Įvadas papildomas tokia R pastaba:"R pastaba:Plaušeliai, kurių skersmens ilgio svorinis geometrinis vidurkis, atėmus dvigubos standartinės paklaidos vertę, yra didesnis kaip 6 μm, neturi būti priskiriami kancerogenams."2. Šios direktyvos priede išvardytos medžiagos įrašomos šalia medžiagų, įtrauktų į priedėlio 29 ir 31 punktus.2 straipsnis1. Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2002 m. liepos 18 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Šias nuostatas jos taiko nuo 2003 m. sausio 18 d.2. Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 2001 m. birželio 19 d.Europos Parlamento varduPirmininkėN. FontaineTarybos varduPirmininkasM. Winberg[1] OL C 116 E, 2000 4 26, p. 54.[2] OL C 140, 2000 5 18, p. 1.[3] 2000 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2001 m. kovo 12 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 142, 2001 5 15, p. 1) ir 2001 m. gegužės 16 d. Europos Parlamento sprendimas.[4] OL L 95, 1996 4 16, p. 9.[5] OL L 365, 1994 12 31, p. 1.[6] OL L 262, 1976 9 27, p. 201. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 1999/77/EB (OL L 207, 1999 8 6, p. 18).[7] OL 196, 1967 8 16, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2000/33/EB (OL L 136, 2000 6 8, p. 90).[8] OL L 343, 1997 12 13, p. 19.[9] OL L 305, 1998 11 16, p. 1.[10] OL L 183, 1989 6 29, p. 1.[11] OL L 196, 1990 7 26, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos direktyva 1999/38/EB (OL L 138, 1999 6 1, p. 66).--------------------------------------------------PRIEDAS29 punktas — Kancerogenai: 2 kategorijaMedžiaga | Indekso numeris | EB numeris | CAS numeris | Pastabos |4-chloranilinas | 612–137–00–9 | 203–401–0 | 106–47–8 | |Sunkialydžiai keraminiai pluoštai; Specialiosios paskirties pluoštai, išskyrus nurodytus kitose Direktyvos 67/548/EEB I priedo vietose; [Dirbtiniai stiklo (silikatiniai) atsitiktinai orientuoti pluoštai, kuriuose šarminių ir žemės šarminių metalų oksidų (Na2O + K2O + CaO + MgO + BaO) kiekis mažesnis arba lygus 18 % masės] | 650–017–00–8 | | | R |31 punktas — Toksiškos reprodukcijai: 2 kategorijaMedžiaga | Indekso numeris | EB numeris | CAS numeris | Pastabos |6-(2-chloretil)-6(2-metoksietoksi)-2,5,7,10-tetraoksa-6-silaundekananas; etacelazilas | 014–014–00-X | 253–704–7 | 37894–46–5 | |--------------------------------------------------


title: 2002 m. birželio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/45/EB, dvidešimtą kartą iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 76/769/EEB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimų (trumposios grandinės chloruoti parafinai)

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0045

Oficialusis leidinys L 177 , 06/07/2002 p. 0021 - 0022

		Europos Parlamento ir tarybos Direktyva 2002/45/EB2002 m. birželio 25 d.dvidešimtą kartą iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 76/769/EEB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimų (trumposios grandinės chloruoti parafinai)EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į 95 straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3] ir atsižvelgdami į bendrą tekstą, kurį Taikinimo komitetas patvirtino 2002 m. balandžio 22 d.,kadangi:(1) Tam tikrų valstybių narių jau priimti ar planuojami priimti trumposios grandinės chloruotų parafinų (TGCP) naudojimo apribojimai, laikantis PARCOM (Konvencijos dėl jūrų taršos iš sausumos šaltinių prevencijos) sprendimo 95/1, tiesiogiai veikia vidaus rinkos kūrimą ir veikimą; todėl būtina suderinti šios srities valstybių narių įstatymus ir atitinkamai iš dalies pakeisti 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvos 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo [4] I priedą, atsižvelgiant į Bendrijos rizikos įvertinimus bei atitinkamus mokslo duomenis, kurie patvirtina PARCOM sprendimą 95/1.(2) TGUP laikomi pavojingais aplinkai, nes yra labai toksiški vandens organizmams ir gali sukelti ilgalaikį neigiamą poveikį akvatorijai.(3) Komisija, laikydamasi 1993 m. kovo 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 793/93 dėl naudojamų medžiagų rizikos įvertinimo ir kontrolės [5], priėmė rekomendaciją, raginančią imtis konkrečių priemonių ribojant TGUP naudojimą, ypač metalo apdirbimo skysčiuose ir odos apdailos gaminiuose, siekiant apsaugoti akvatoriją.(4) Atsižvelgiant į atitinkamas mokslo žinias, ypač susijusias su išmetamaisiais teršalais, turinčiais chloruotų parafinų, reikia dar kartą išnagrinėti visus kitus chloruotų parafinų naudojimo būdus. Komisija turėtų pateikti tinkamus pasiūlymus, kaip tokį naudojimą mažinti.(5) 1998 m. lapkričio 27 d. Toksiškumo, ekotoksiškumo ir aplinkos mokslinis komitetas (TEAMK) pateikė savo nuomonę dėl rekomendacijoje nustatytos TGUP keliamos rizikos.(6) Ši direktyva taikoma nepažeidžiant Bendrijos teisės aktų dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos darbe, ypač 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo [6] ir 1998 m. balandžio 7 d. Tarybos direktyvos 98/24/EB dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos nuo rizikos, susijusios su cheminiais veiksniais darbe (keturioliktoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) [7],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/769/EEB I priedas papildomas šiuo punktu:"42.Alkanai, C10—C13, chloro (trumposios grandinės chloruotų parafinai) | 1.Negali būti pateikiami į rinką arba naudojami kaip medžiagos ar sudedamosios kitų medžiagų ar preparatų dalys didesnėmis nei 1 % koncentracijomis:metalų apdirbimui,odos tepimui riebalais.2.Iki 2003 m. sausio 1 d. visi likę TGUP naudojimo būdai bus dar kartą išnagrinėti Europos Komisijos, bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis ir Šiaurės Rytų Atlanto jūrinės aplinkos apsaugos (OSPAR) komisija, atsižvelgiant į visus tinkamus naujus atitinkamus mokslo duomenis apie TGUP keliamus pavojus sveikatai ir aplinkai.Europos Parlamentui bus pranešta apie šio pakartotinio nagrinėjimo rezultatus." |2 straipsnis1. Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2003 m. liepos 6 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Šias priemones jos taiko vėliausiai nuo 2004 m. sausio 6 d.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 2002 m. birželio 25 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasJ. Matas I Palou[1] OL C 337 E, 2000 11 28, p. 138 irOL C 213 E, 2001 7 31, p. 296.[2] OL C 116, 2001 4 20, p. 27.[3] 2001 m. vasario 1 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 267, 2001 9 21, p. 41), 2001 m. birželio 27 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 301, 2001 10 26) ir 2001 m. lapkričio 29 d. Europos Parlamento Sprendimas (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2002 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2002 m. gegužės 21 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 262, 1976 9 27, p. 201. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 99/77/EB (OL L 207, 1999 8 6, p. 18).[5] OL L 84, 1993 4 5, p. 1.[6] OL L 183, 1989 6 29, p. 1.[7] OL L 131, 1998 5 5, p. 11.--------------------------------------------------


title: 2001 m. vasario 12 d. Komisijos direktyva 2001/9/EB su technikos pažanga suderinanti Tarybos direktyvą 96/96/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimotekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0009

Oficialusis leidinys L 048 , 17/02/2001 p. 0018 - 0019

		Komisijos direktyva 2001/9/EB2001 m. vasario 12 d.su technikos pažanga suderinanti Tarybos direktyvą 96/96/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1996 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvą 96/96/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 1999/52/EB [2], ypač jos 8 straipsniu,kadangi:(1) 1992 m. inicijuotos motorinių transporto priemonių gamintojų ir naftos pramonės programos, kuriomis siekiama 2000 ir paskesniems metams nustatyti analitinį transporto priemonių išmetamųjų dujų bei degalų kokybės standartų pagrindą, kad būtų pasiekti oro kokybės tikslai, ypatingą dėmesį skiriant kelių transporto deginių mažinimui, nustatė, jog motorinių transporto priemonių naudojimo standartas - tai pagrindinis veiksnys, nuo kurio priklauso oro kokybei eismo daroma įtaka.(2) Direktyva 96/96/EB nurodyti bandymai, kuriuos periodiškų patikrinimų metu reikia atlikti siekiant nustatyti, ar ir benzinu, ir dyzelinu varomų transporto priemonių deginiai vis dar atitinka priimtinas ribas.(3) Kadangi išmetamųjų dujų anglies monoksido kiekį benzinu varomų transporto priemonių, aprūpintų tam tikromis neutralizatorių (Euro 1 standarto) sistemomis, būtina tikrinti varikliui sukantis ir dideliu, ir mažu greičiu.(4) Kadangi 1998 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/69/EB dėl priemonių, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, iš dalies pakeičiančia Tarybos direktyvą 70/220/EEB [3], reikalaujama, jog nuo 2000 m. transporto priemonių diagnostikos (OBD) sistemos būtų įrengtos benzinu varomiems automobiliams bei mažos keliamosios galios komercinėms transporto priemonėms transporto priemonių išmetamų teršalų veikiančių kontrolės sistemų funkcijoms stebėti. Lygiai taip pat nuo 2003 m. bus reikalaujama, kad nauji dyzeliniai varikliai turėtų OBD sistemas.(5) Kadangi OBD sistemų, galinčių stebėti bei registruoti transporto priemonių gedimus joms veikiant, sukūrimas turėtų sumažinti atotrūkį tarp patikrinimo sąlygų bei būsimo faktinio veikimo.(6) Kadangi ši direktyva panaikina būtinybę tikrinti benzinu varomas transporto priemones varikliui dirbant mažu greičiu tuščiąja eiga, ir, nors patikrinimas darosi paprastesnis, tačiau kartu ir tikslesnis dėl transporto priemonės OBD sistemos funkcionavimo stebėjimo.(7) Kadangi šios direktyvos nustatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 96/96/EB 8 straipsnį sudaryto Direktyvos, reglamentuojančios motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠiuo dokumentu Direktyva 96/96/EB iš dalies keičiama taip, kaip išdėstyta šios direktyvos priede.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip per vienerius metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. vasario 12 d.Komisijos varduLoyola De PalacioPirmininko pavaduotojas[1] OL L 46, 1997 2 17, p. 1.[2] OL L 142, 1999 6 5, p. 26.[3] OL L 350, 1998 12 28, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASDirektyvos 96/96/EB II priedo 8 skyriaus 2 poskyrio 1 punkto b papunkčio 4 dalis keičiama taip:"4. Ribinės išmetamųjų dujų kiekio vertės išmetimo vamzdžio galea) Matavimas varikliui dirbant tuščiąja eiga:Didžiausias leistinas CO kiekis išmetamosiose dujose yra tas, kurį nurodo transporto priemonės gamintojas. Kai tokios informacijos nėra, didžiausias CO kiekis turi neviršyti 0,5 % tūrio.b) Matavimas, varikliui dirbant tuščiąja eiga, kai variklio sūkiai ne mažesni nei 2000 aps./min.:Didžiausias leistinas CO kiekis išmetamosiose dujose yra toks, kokį nurodo transporto priemonės gamintojas varikliui dirbant dideliu greičiu tuščiąja eiga. Kai tokios informacijos nėra, didžiausias CO kiekis turi neviršyti 0,3 % tūrio.Oro ir kuro santykis, liambda: 1 ± 3 % arba remiantis gamintojo specifikacijomis.c) Motorinėms transporto priemonėms, aprūpintoms transporto priemonių diagnostikos sistemomis pagal Direktyvą 98/69/EB, valstybės narės vietoje a punkte nurodyto bandymo gali, naudodamos atitinkamus OBD įrenginio rodmenis bei tuo pat metu patikrindamos, ar tinkamai funkcionuoja OBD sistema, nustatyti tinkamą išmetamų teršalų sistemos funkcionavimą."--------------------------------------------------


title: 2003 m. balandžio 3 d. Komisijos direktyva, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 96/96/EB dėl motorinių transporto priemonių išmetamųjų dujų tikrinimotekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32003L0027

Oficialusis leidinys L 090 , 08/04/2003 p. 0041 - 0044

		Komisijos direktyva2003 m. balandžio 3 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 96/96/EB dėl motorinių transporto priemonių išmetamųjų dujų tikrinimo(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1996 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvą 96/96/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2001/11/EB [2], ypač į jos 7 straipsnio 2 dalį,kadangi:(1) Programos Auto-Oil, kurios buvo pradėtos 1992 metais, kad būtų sudarytas analitinis pagrindas transporto priemonių išmetamųjų dujų ir degalų kokybės standartams 2000 ir vėlesniems metams nustatyti, siekiant oro kokybės tikslų ir sutelkiant pagrindinį dėmesį į kelių transporto priemonių išmetamųjų dujų kiekio sumažinimą, nustatė, kad pagrindinis transporto priemonių poveikio oro kokybei veiksnys yra motorinių transporto priemonių techninė priežiūra,(2) Direktyva 96/96/EB nustato tikrinimus, kurie turi būti atliekami per periodines patikras, skirtus patikrinti, ar iš benzinu ir dyzelinu varomų transporto priemonių išmetamų dujų kiekis tebeatitinka priimtinas ribas.(3) Komisija sudarė ekspertų iš Tarptautinės motorinių transporto priemonių inspektavimo komiteto (CITA) ir kitų susijusių organizacijų darbo grupę, kuri susirinko 2000 metais. Grupė išnagrinėjo Direktyvoje 96/96/EB ir 2000 m. birželio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/30/EB dėl Bendrijoje važinėjančių komercinių transporto priemonių techninio patikrinimo keliuose [3] pateiktų išmetamųjų dujų tikrinimų ribų pakeitimo galimybes, kad būtų nustatyta, ar galima dar labiau apsaugoti aplinką. Grupė padarė išvadą, kad šiuo metu nustatytos ribos gerokai viršija tas, kurias transporto priemonė gali praktiškai pasiekti, jei yra tinkamai techniškai prižiūrima: todėl esami apribojimai nėra tokie veiksmingi, kokie galėtų būti stiprinant didžiausių teršėjų aptinkamumą, t. y. transporto priemones, kurių išmetamųjų dujų kiekis ne mažiau kaip 50 % viršija tą kiekį, kurio galima būtų tikėtis iš tinkamai techniškai prižiūrimos transporto priemonės.(4) Šioje direktyvoje numatytoms priemonėms pritarė Direktyvos 96/96/EEB 8 straipsniu įkurtas Direktyvos, reglamentuojančios motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, derinimo su technikos pažanga komitetas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 96/96/EEB II priedas keičiamas pagal šios direktyvos priedą.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2004 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2003 m. balandžio 3 d.Komisijos varduLoyola De PalacioPirmininko pavaduotoja[1] OL L 46, 1997 2 17, p. 1.[2] OL L 48, 2001 2 17, p. 20.[3] OL L 203, 2000 8 10, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASDirektyvos 96/96/EEB II priedo 7.10 poskyrio ketvirtoji įtrauka pakeičiama taip:"— kur tai įmanoma, tikrinama, ar greičio ribotuvas užtikrina, kad Direktyvos 92/6/EEB 2 ir 3 straipsniuose nurodytos transporto priemonės neviršytų nustatytų verčių."Direktyvos 96/96/EEB II priedo 8.2 poskyris pakeičiamas taip:"8.2. Išmetamosios dujos8.2.1. Motorinės transporto priemonės su tiesioginio uždegimo varikliais, varomais benzinu.a) Jei išmetamųjų dujų sudėties nekontroliuoja šiuolaikinė išmetamų dujų kontrolės sistema, pvz., trejopo veikimo kataliziniu konverteriu, kurio veikimas kontroliuojamas lambda zondu:1. Vizuali išmetimo sistemos apžiūra, kuria patikrinama, ar ji sukomplektuota, yra tinkamos būklės ir joje nėra nuotėkio.2. Vizuali gamintojo įrengtos išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, kuria patikrinama, ar ji sukomplektuota, yra tinkamos būklės ir joje nėra nuotėkio.Po reikiamo variklio kondicionavimo laikotarpio (atsižvelgiant į gamintojo rekomendacijas), varikliui dirbant tuščiąja eiga (be apkrovos) išmatuojamas anglies monoksido (CO) kiekis išmetamosiose dujose.Didžiausią leistiną CO kiekį išmetamosiose dujose nurodo transporto priemonės gamintojas. Jei šios informacijos neturima arba valstybių narių kompetentingos institucijos nutaria jos nenaudoti kaip atskaitinės vertės, CO kiekis neturi būti didesnis kaip:i) transporto priemonėms, įregistruotoms ar pradėtoms eksploatuoti nuo datos, kai valstybės narės pradėjo reikalauti, kad transporto priemonės atitiktų Direktyvą 70/220/EEB [1] iki 1986 m. spalio 1 d.: CO - 4,5 % tūrio;ii) transporto priemonėms, įregistruotoms ar pradėtoms eksploatuoti po 1986 m. spalio 1 d.: CO - 3,5 % tūrio.b) Jei išmetamųjų dujų sudėtis kontroliuojama šiuolaikine išmetamųjų dujų kontrolės sistema, pvz., trijų pakopų neutralizatoriumi, kurio veikimas kontroliuojamas lambda zondu:1. Vizuali išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, kuria patikrinama, ar ji sukomplektuota, yra tinkamos būklės ir joje nėra nuotėkio.2. Vizuali gamintojo įrengtos išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, kuria patikrinama, ar ji sukomplektuota, yra tinkamos būklės ir joje nėra nuotėkio.3. Išmetamųjų dujų kontrolės sistemos veiksmingumo tikrinimas, matuojant lambda vertę ir CO kiekį išmetamosiose dujose, vadovaujantis 4 skirsniu ar metodikomis, kurias pasiūlė gamintojai ir kurios buvo patvirtintos tipo patvirtinimo metu. Kiekvienam tikrinimui variklis kondicionuojamas pagal variklio gamintojo rekomendacijas.4. Ribinės per išmetimo vamzdį išmetamų dujų kiekio vertės.Didžiausią leistiną CO kiekį išmetamosiose dujose nurodo transporto priemonės gamintojas. Jei šios informacijos neturima, CO kiekis neturi būti didesnis kaip:i) Matavimas varikliui dirbant tuščiąja eiga:Didžiausias leistinas CO kiekis išmetamosiose dujose turi neviršyti 0,5 % tūrio, o transporto priemonėms, kurių tipas buvo patvirtintas pagal Direktyvos 70/220/EEB, su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB [2], arba vėlesniais pakeitimais, I priedo 5.3.1.4 papunkčio lentelės A arba B eilutėje nurodytas ribines vertes - 0,3 % tūrio. Kai identifikuoti pagal Direktyvą 70/220/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB, neįmanoma, tuomet pirmiau nurodyti reikalavimai taikomi transporto priemonėms, įregistruotoms ar pradėtoms eksploatuoti po 2002 m. liepos 1 d.ii) Matavimas varikliui dirbant tuščiąja eiga, kai variklio sukimosi dažnis yra ne mažesnis kaip 2000 min−1:CO kiekis: ne didesnis nei 0,3 % tūrio, o transporto priemonėms, kurių tipas buvo patvirtintas pagal Direktyvos 70/220/EEB, su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB arba vėlesniais pakeitimais, I priedo 5.3.1.4 papunkčio lentelės A arba B eilutėje nurodytas ribines vertes - 0,2 % tūrio. Kai identifikuoti pagal Direktyvą 70/220/EEB, su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB, neįmanoma, tuomet pirmiau nurodyti reikalavimai taikomi transporto priemonėms, įregistruotoms ar pradėtoms eksploatuoti po 2002 m. liepos 1 d.Lambda: 1 ± 0,03 arba pagal gamintojo specifikacijas.iii) Motorinėms transporto priemonėms, kuriose įrengta įmontuotoji diagnostikos sistema (ĮDS) pagal Direktyvą 70/220/EEB (su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB ir vėlesnėmis pataisomis), valstybės narės, vietoj i punkte nurodytų tikrinimų, gali patikrinti, ar išmetamų dujų kontrolės sistema veikia tinkamai, tikrinant pagal ĮDS prietaiso rodmenis ir išsyk tikrinant, ar ĮDS sistema veikia tinkamai.8.2.2. Motorinės transporto priemonės su slėginio uždegimo (dyzeliniais) varikliais.a) Išmetamųjų dujų drumstumas matuojamas varikliui įsibėgėjant laisvuoju greitėjimu (be apkrovos nuo tuščiosios eigos minimalių sūkių iki variklio ribojamų sūkių), pavarų perjungimo svirtį nustačius į neutralią padėtį ir nuspaudus sankabą.b) Transporto priemonės kondicionavimas prieš tikrinimą:1. Transporto priemonės gali būti tikrinamos nekondicionavus, nors saugos sumetimais reikėtų patikrinti, ar variklis įšilęs ir yra tinkamos mechaninės būklės.2. Išskyrus d punkto 5 papunktį, nė viena transporto priemonė nėra pripažįstama netinkama, jei nėra kondicionuota pagal tokius reikalavimus:i) Variklis turi būti visiškai įšildytas, pvz., variklio alyvos temperatūra, matuojama zondu alyvos lygio matuoklio vamzdelyje, turi būti ne žemesnė kaip 80 °C, arba įprastos darbinės temperatūros, jei ji yra žemesnė už nurodytąją, arba variklio bloko temperatūra, išmatuota šiluminio spinduliavimo lygiu, turi būti bent lygiavertė. Jei dėl transporto priemonės konstrukcijos taip matuoti būtų praktiškai neįmanoma, variklio įprastą darbinę temperatūrą galima nustatyti kitais būdais, pvz., pagal variklio aušinimo ventiliatoriaus veikimą.ii) Išmetimo sistema turi būti prapūsta ne mažiau kaip per tris greitėjimo ciklus arba lygiaverčiu būdu.c) Tikrinimo tvarka:1. Vizuali gamintojo įrengtos išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, kuria patikrinama, ar ji sukomplektuota, yra tinkamos būklės ir joje nėra nuotėkio.2. Variklis ir turbokompresorius (jei yra) prieš kiekvieną laisvojo greitėjimo ciklą turi veikti tuščiąja eiga. Didelės galios dyzelinių variklių atveju tai reiškia ne mažiau kaip 10 s pauzę po akceleratoriaus pedalo atleidimo.3. Kiekvienas laisvojo greitėjimo ciklas pradedamas greitai ir nuosekliai (greičiau kaip per vieną sekundę), bet ne per staigiai, paspaudžiant akceleratoriaus pedalą iki galo, kad įpurškimo siurblys veiktu didžiausiu pajėgumu.4. Per kiekvieną laisvojo greitėjimo ciklą, prieš atleidžiant akceleratoriaus pedalą, variklis turi pasiekti išsijungimo sukimosi dažnį, o transporto priemonės su automatine transmisija - gamintojo nurodytą sukimosi dažnį arba, jei tokios informacijos nėra, du trečdalius išsijungimo sukimosi dažnio. Tai galima patikrinti, pvz., stebint variklio sukimosi dažnį arba paliekant pakankamai laiko nuo pirmojo akceleratoriaus pedalo paspaudimo iki atleidimo, kas 1 priedo 1 ir 2 kategorijų transporto priemonėms turi būti ne trumpiau kaip 2 sekundės.d) Ribinės vertės:1. Koncentracija neturi būti didesnė, nei užrašyta ant plokštės, numatytos Direktyvoje 72/306/EEB [3].2. Jei šios informacijos neturima arba valstybių narių kompetentingos institucijos nutaria jos nenaudoti kaip atskaitinės vertės, koncentracija neturi viršyti gamintojo nurodytos vertės arba tokių ribinių absorbcijos koeficiento verčių:Didžiausias absorbcijos koeficientas:- dyzeliniai varikliai be pripūtimo = 2,5 m−1;- dyzeliniai varikliai su turbokompresoriumi = 3,0 m−1;- 1,5 m−1 ribinė vertė taikoma tokioms transporto priemonėms, kurių tipas yra patvirtintas pagal ribines vertes, nurodytas:a) Direktyvos 70/220/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB, I priedo 5.3.1.4 papunkčio lentelės B eilutėje - (mažo galingumo dyzelinės transporto priemonės - Euro 4);b) Direktyvos 88/77/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/96/EB [4], I priedo 6.2.1 punkto lentelių B1 eilutėje - (didelio galingumo dyzelinės transporto priemonės - Euro 4);c) Direktyvos 88/77/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/96/EB, I priedo 6.2.1 punkto lentelių B2 eilutėje - (didelio galingumo dyzelinės transporto priemonės - Euro 5);d) Direktyvos 88/77/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/96/EB, I priedo 6.2.1 punkto lentelių C eilutėje - (didelio galingumo transporto priemonė - EEV);arba Direktyvos 70/220/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB, vėlesniuose pakeitimuose nurodytos vertės arba Direktyvos 88/77/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/96/EB, vėlesniuose pakeitimuose nurodytos vertės arba lygiavertės vertės, kai naudojamos įrangos tipas skiriasi nuo EB tipui patvirtinti naudojamo tipo.Kai identifikuoti pagal Direktyvos 70/220/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/69/EB, I priedo 5.3.1.4 papunktį arba Direktyvos 88/77/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/96/EB, I priedo 6.2.1 punktą, neįmanoma, tuomet pirmiau nurodyti reikalavimai taikomi transporto priemonėms, įregistruotoms ar pradėtoms eksploatuoti po 2008 m. liepos 1 d.3. Transporto priemonėms, kurios buvo įregistruotos ar pradėtos eksploatuoti iki 1980 m. sausio 1 d., šie reikalavimai netaikomi.4. Transporto priemonės pripažįstamos netinkamomis tik tuomet, jei ne mažiau kaip trijų laisvojo greitėjimo ciklų verčių aritmetinis vidurkis viršija ribinę vertę. Vidurkį galima skaičiuoti nepaisant matavimo rezultatų, kurie žymiai skiriasi nuo vidurkio, arba bet kokiu kitu statistinio skaičiavimo būdu, kuriuo atsižvelgiama į matavimo rezultatų išsibarstymą. Valstybės narės gali apriboti tikrinimo ciklų skaičių.5. Tam, kad būtų išvengta bereikalingų tikrinimų, valstybės narės, nukrypstant nuo 8.2.2 punkto d papunkčio 4 dalies nuostatų, gali pripažinti netinkamomis tas transporto priemones, kurių išmatuotos vertės žymiai viršija ribines vertes po mažiau kaip trijų laisvojo greitėjimo ciklų arba po prapūtimo ciklų (ar jiems lygiaverčių), nurodytų 8.2.2 punkto b papunkčio 2 dalies ii pastraipoje. Taip pat bereikalingiems tikrinimams išvengti valstybės narės, nukrypstant nuo 8.2.2 punkto d papunkčio 4 dalies nuostatų, gali pripažinti tinkamomis tas transporto priemones, kurių išmatuotos vertės yra žymiai mažesnės už ribines vertes po mažiau kaip trijų laisvojo greitėjimo ciklų arba po prapūtimo ciklų (ar jiems lygiaverčių), nurodytų 8.2.2 punkto b papunkčio 2 dalies ii pastraipoje.8.2.3. Tikrinimo įrangaTransporto priemonių išmetamosios dujos tikrinamos naudojant įrangą, skirtą tiksliai nustatyti, ar yra laikomasi nustatytų arba gamintojo nurodytų verčių.8.2.4. Kai EB tipo patvirtinimo metu nustatoma, kad transporto priemonės tipas neatitiko šioje direktyvoje nustatytų ribinių verčių, valstybės narės, remdamosi gamintojo pateiktais įrodymais, šio tipo transporto priemonei gali nustatyti didesnes ribines vertes. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai, kuri savo ruožtu turi informuoti kitas valstybes nares."[1] OL L 76, 1970 3 9, p. 1.[2] OL L 350, 1998 12 28, p. 1.[3] OL L 190, 1972 8 20, p. 1.[4] OL L 44, 2000 2 16, p. 1.--------------------------------------------------


title: 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994L0019

Oficialusis leidinys L 135 , 31/05/1994 p. 0005 - 0014 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 6 tomas 4 p. 0227  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 6 tomas 4 p. 0227

		Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 94/19/EB1994 m. gegužės 30 d.dėl indėlių garantijų sistemųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalies pirmąjį ir trečiąjį sakinius,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi pagal Sutartyje numatytus tikslus harmoninga kredito įstaigų veiklos plėtra visoje Bendrijoje turėtų būti skatinama šalinant visus įsisteigimo teisės ir laisvės teikti paslaugas apribojimus kartu stiprinant bankų sistemos stabilumą ir indėlininkų apsaugą;kadangi, panaikinus kredito įstaigų veiklos apribojimus, reikėtų atsižvelgti į situaciją, kuri gali susidaryti tuo atveju, kai kredito įstaigoje, turinčioje savo filialus kitose valstybėse narėse, laikomi indėliai būtų negrąžinami; kadangi būtina užtikrinti suderintą minimalų indėlių apsaugos lygį neatsižvelgiant į tai, kurioje Bendrijos vietoje jie yra laikomi; kadangi tokia indėlių apsauga yra taip pat svarbi, kaip ir rizikos ribojimo principais pagrįstos taisyklės, skirtos baigti kurti bendrą bankų rinką;kadangi, uždarant nemokią kredito įstaigą, visų filialų, esančių ne toje pačioje valstybėje narėje, kurioje yra pagrindinė kredito įstaigos buveinė, indėlininkus turi apsaugoti tos pačios draudimo sistemos, kurios apsaugo kitus tos įstaigos indėlininkus;kadangi kredito įstaigų dalyvavimo garantijų sistemoje išlaidos neprilygsta išlaidoms, kurias sukeltų masinis indėlių atsiėmimas ne tik iš sunkumus patiriančios kredito įstaigos, bet ir iš įprastai veikiančių įstaigų, jeigu indėlininkai prarastų pasitikėjimą bankų sistemos patikimumu;kadangi veiksmai, kurių ėmėsi valstybės narės, atsiliepdamos į 1986 m. gruodžio 22 d. Komisijos rekomendaciją 87/63/EEB dėl indėlių garantijų sistemų įvedimo Bendrijoje [4], nedavė visų norimų rezultatų; kadangi tokia padėtis gali pakenkti tinkamam vidaus rinkos funkcionavimui;kadangi 1989 m. gruodžio 15 d. antrojoje Tarybos direktyvoje 89/646/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kredito įstaigų veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo ir iš dalies keičiančioje Direktyvą 77/780/EEB [5] numatyta 1993 m. sausio 1 d. įsigaliojusi sistema, pagal kurią bet kuriai kredito įstaigai suteikiama bendroji veiklos licencija, ir kad kredito įstaigų priežiūrą vykdo buveinės valstybės narės valdžios institucijos;kadangi filialo veiklai nebereikia gauti licencijos nė vienoje priimančiojoje valstybėje narėje, nes bendroji veiklos licencija galioja visoje Bendrijoje, o filialo mokumą kontroliuoja jo buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos; kadangi tokia situacija pateisina bendros garantijų sistemos taikymą visiems Bendrijoje esantiems tos pačios kredito įstaigos filialams; kadangi galima kalbėti tik apie tokią sistemą, kuri tokios kategorijos įstaigoms taikoma valstybėje, kurioje yra įsikūrusi įstaigos pagrindinė buveinė, visų pirma dėl ryšio, kuris egzistuoja tarp filialo mokumo priežiūros bei jo dalyvavimo indėlių garantijų sistemoje;kadangi derinimas turi apsiriboti pagrindiniais indėlių garantijų sistemų elementais ir užtikrinti, kad per labai trumpą laikotarpį būtų išmokėtos pagal garantiją numatytos išmokos, apskaičiuotos remiantis suderintu minimaliu lygiu;kadangi indėlių garantijų sistemos turi pradėti veikti karto, kai indėliai yra negrąžinami;kadangi dera nedrausti pirmiausia tų indėlių, kuriuos kredito įstaigos laiko savo vardu ir savo sąskaita; kadangi tai neturėtų pažeisti indėlių garantijų sistemos teisės imtis bet kokių priemonių, kurios būtinos gelbėjant sunkumus patiriančią kredito įstaigą;kadangi Bendrijoje veikiančių indėlių garantijų sistemų derinimas pats savaime nekelia klausimo, ar turėtų egzistuoti jau veikiančios sistemos, skirtos apsaugoti kredito įstaigas, pirmiausia užtikrinant jų mokumą ir likvidumą, nuo to, kad jose, įskaitant kitose valstybėse narėse įsteigtus jų filialus, laikomi indėliai būtų negrąžinami; kadangi tokias alternatyvias sistemas, kuriomis siekiama kitų apsaugos tikslų, kompetentingos institucijos, nustačiusios joms tam tikras sąlygas, gali laikyti atitinkančiomis šios direktyvos tikslus; kadangi būtent šios kompetentingos institucijos turi tikrinti, kaip laikomasi minėtų sąlygų;kadangi kai kurios valstybės narės taiko indėlių apsaugos sistemas, už kurias yra atsakingos profesinės organizacijos, o kitos valstybės narės taiko įstatymų numatytas ir reguliuojamas sistemas ir keletą sistemų, kurios, nors ir įkurtos remiantis sutartimis, yra iš dalies reguliuojamos teisės aktais; kadangi dėl tokios statuso įvairovės iškyla tik viena problema, kuri yra susijusi su privalomu dalyvavimu sistemose arba nepriklausymu joms; kadangi todėl būtina imtis priemonių, kurios apribotų šioje srityje taikomų sistemų galias;kadangi sistemų, kurios numato didesnę apdraudžiamų indėlių sumą negu suderintas minimalus lygis, tolesnis egzistavimas toje pačioje Bendrijos teritorijoje gali lemti kompensavimo netolygumus bei nevienodas nacionalinių įstaigų bei kitų valstybių narių įstaigų filialų konkurencijos sąlygas; kadangi, norint pašalinti šiuos trūkumus, filialams turėtų būti leidžiama dalyvauti priimančiųjų šalių sistemose, kad jie savo indėlininkams galėtų teikti tokias pat garantijas, kokios numatytos šalių, kuriose jie veikia, sistemose; kadangi po kelerių metų Komisija turėtų pateikti ataskaitą apie tai, kaip filialai pasinaudojo šia galimybe, bei apie sunkumus, kuriuos, įgyvendinant šias nuostatas, jie arba garantijų sistemos galėjo patirti; kadangi taip pat neatmetama galimybė, kad valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, atitinkamos sistemos gali numatyti papildomą indėlių draudimą pagal savo nustatytas sąlygas;kadangi kredito įstaigų filialai, siūlantys aukštesnį draudimo lygį negu tas, kurį siūlo juos priimančiosiose valstybėse narėse veiklos licencijas gavusios kredito įstaigos, gali sutrikdyti rinką; kadangi garantijų sistemų numatyto indėlių draudimo apimties lygis neturi tapti konkurencijos priemone; kadangi dėl šios priežasties bent jau pradiniu laikotarpiu yra būtina nustatyti, kad valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, atitinkamos sistemos kitoje valstybėje narėje esančių filialų indėlininkams taikomo indėlių draudimo lygis ir apimtis neviršytų priimančiosios valstybės narės atitinkamos sistemos taikomo maksimalaus draudimo lygio ir apimties; kadangi galimi rinkos sutrikimai turėtų būti peržiūrėti po kelerių metų remiantis įgyta patirtimi bei atsižvelgiant į bankų sektoriaus pokyčius;kadangi iš esmės ši direktyva reikalauja, kad kiekviena kredito įstaiga dalyvautų indėlių garantijų sistemoje; kadangi direktyvos, reguliuojančios galimybę valstybėse narėse steigtis kredito įstaigoms, kurių pagrindinė buveinė yra ne valstybėje narėje, o ypač 1977 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyva 77/780/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kredito įstaigų veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo [6], leidžia valstybėms narėms nuspręsti, ar leisti ir kokiomis sąlygomis savo teritorijose leisti veikti tokių kredito įstaigų filialams; kadangi tokie filialai negali naudotis nei paslaugų teikimo laisve, numatyta Sutarties 59 straipsnio 2 dalyje, nei įsisteigimo teise kitose valstybėse narėse, išskyrus tas, kuriose jie yra įsteigti; kadangi valstybė narė, leidžianti savo teritorijoje steigti minėtus filialus, turi atitinkamai nuspręsti, kaip jiems pagal Direktyvos 77/780/EEB 9 straipsnio 1 dalį taikyti šios direktyvos principus, ir kartu atsižvelgti į poreikį apsaugoti indėlininkus ir išlaikyti finansų sistemos vientisumą; kadangi būtina, kad tokių filialų indėlininkai gerai žinotų apie jiems taikomas garantijų sistemas;kadangi, viena vertus, norint apsaugoti vartotojus ir išlaikyti finansų sistemos stabilumą, šioje direktyvoje numatytas minimalus garantijos lygis turi būti toks, kad neliktų pernelyg daug neapsaugotų indėlių; kadangi, kita vertus, nederėtų visoje Bendrijoje taikyti tokį apsaugos lygį, kuris tam tikrais atvejais galėtų paskatinti nesaugų kredito įstaigų valdymą; kadangi turi būti atsižvelgiama į finansavimo sistemų išlaidas; kadangi būtų racionalu nustatyti suderintą minimalią 20000 ekiu garantuojamą sumą; kadangi siekiant, kad sistemos galėtų pasiekti šį lygį, gali prireikti tam tikrų pereinamojo laikotarpio priemonių;kadangi kai kurios valstybės narės indėlininkams siūlo indėlių draudimą, viršijantį šioje direktyvoje nurodytą suderintą minimalų draudimo lygį; kadangi netinkama reikalauti, kad tokios sistemos, iš kurių kelios visai neseniai buvo įkurtos vadovaujantis Rekomendacija 87/63/EEB, būtų pakeistos;kadangi valstybė narė turi turėti galimybę tam tikroms konkrečiai nurodytoms indėlių ar indėlininkų kategorijoms netaikyti indėlių garantijų sistemose numatytų garantijų, jeigu, valstybės narės nuomone, jų nereikia specialiai apsaugoti;kadangi tam tikrose valstybėse narėse, siekiant paskatinti indėlininkus atidžiai vertinti kredito įstaigos kokybę, negrąžinami indėliai kompensuojami nevisiškai; kadangi ši praktika neturėtų būti dažnai taikoma indėliams, kurių suma yra mažesnė už minimalų suderintą lygį;kadangi išlaikytas suderinto minimalaus dydžio vienam indėlininkui, o ne vienam indėliui, principas; kadangi dėl šios priežasties reikia atsižvelgti į indėlius, priklausančius indėlininkams, kurie nenurodyti kaip sąskaitos turėtojai arba kurie nėra vieninteliai jos turėtojai; kadangi dėl to dydis turi būti siejamas su kiekvienu indėlininku, kuris gali būti nustatytas; kadangi tai neturėtų būti taikoma kolektyvinio investavimo subjektams, kuriems nustatytos specialios apsaugos taisyklės, netaikomos anksčiau minėtiems indėliams;kadangi informacija yra esminis indėlininkų apsaugos elementas, todėl jai taip pat turi būti taikomos bent jau būtiniausios privalomos nuostatos; tačiau kadangi nereglamentuojamos nuorodos į indėlių garantijų sistemos užtikrinamas sumas bei kompensavimo apimtį jas reklamuojant gali turėti įtakos bankų sistemos stabilumui arba indėlininkų pasitikėjimui; kadangi dėl šios priežasties valstybės narės turėtų parengti taisykles, ribojančias tokias nuorodas;kadangi tam tikrais atvejais indėlių garantijų sistemos įdiegimas kai kuriose valstybėse narėse, kuriose nėra taikomos indėlių garantijų sistemos, apimančios tam tikrų kategorijų kredito įstaigas, priimančias tik labai nedidelę indėlių dalį, gali užsitęsti ilgiau, negu šios direktyvos perkėlimui į nacionalinę teisę numatytas laikotarpis; kadangi tokiais atvejais galima pateisinti pereinamojo laikotarpio išlygą reikalavimui priklausyti indėlių garantijų sistemai; kadangi vis dėlto, jeigu tokios kredito įstaigos veikia užsienyje, valstybė narė turi teisę reikalauti, kad jos dalyvautų tos valstybės narės sukurtoje indėlių garantijų sistemoje;kadangi šioje direktyvoje nėra būtina suderinti indėliams arba pačioms kredito įstaigoms garantijas numatančių sistemų finansavimo metodų, jeigu, viena vertus, tokių sistemų finansavimo išlaidas iš principo turi padengti pačios kredito įstaigos, o, kita vertus, tokių sistemų finansavimo pajėgumas turi būti proporcingas jų įsipareigojimams; kadangi vis dėlto tai neturi kelti pavojaus atitinkamos valstybės narės bankų sistemos stabilumui;kadangi ši direktyva negali numatyti, kad už indėlininkų apsaugą atsako valstybės narės ar jų kompetentingos institucijos, jeigu jos yra užtikrinusios, kad viena ar daugiau sistemų, numatančių garantijas indėliams ar pačioms kredito įstaigoms ir užtikrinančių kompensacijų išmokėjimą arba indėlininkų apsaugą pagal šioje direktyvoje numatytas sąlygas, yra įdiegtos ir oficialiai pripažintos;kadangi indėlių apsauga yra esminis elementas, leidžiantis baigti kurti vidaus rinką, taip pat — būtinas kredito įstaigų priežiūros sistemos papildymas, kadangi ji suvienija visas atitinkamoje finansų rinkoje veikiančias įstaigas bet kurios iš jų žlugimo atveju,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje:1) indėlis — bet koks kredito likutis, atsiradęs dėl sąskaitoje paliktų lėšų arba dėl laikinų situacijų, susidariusių dėl įprastų bankinių sandorių, kurį kredito įstaiga turi grąžinti pagal taikomas teisines nuostatas ir sutartines sąlygas, taip pat bet kokia skola, patvirtinta kredito įstaigos išduotu sertifikatu.Jungtinės Karalystės ir Airijos namų statybos draugijų akcijos, išskyrus šios direktyvos 2 straipsnyje nurodytas kapitalo savybių turinčias akcijas, yra laikomos indėliais.Indėliais nelaikomos obligacijos, atitinkančios 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 85/611/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo [7], 22 straipsnio 4 dalies sąlygas.Kredito likučiui apskaičiuoti valstybės narės taiko taisykles ir norminius aktus, susijusius su įskaitymais bei priešpriešiniais reikalavimais pagal indėliui taikomas teisines ir sutartines sąlygas;2) bendra sąskaita — dviejų ar daugiau asmenų vardu atidaryta sąskaita arba sąskaita, kuria gali naudotis du ar daugiau asmenų ir kuria galima naudotis pagal vieno ar kelių minėtų asmenų parašus;3) negrąžinamas indėlis — pasibaigusio termino ir išmokėtinas indėlis, kurio kredito įstaiga neišmokėjo pagal jam taikomas teisines ir sutartines sąlygas, kadangi:i) atitinkamos kompetentingos institucijos nustatė, kad, jų nuomone, dėl su jos finansinėmis aplinkybėmis tiesiogiai susijusių priežasčių tam tikra kredito įstaiga tuo metu negali grąžinti indėlio ir atsižvelgiant į jos padėtį neturi galimybių tai padaryti artimiausiu metu.Kompetentingos institucijos šį sprendimą priima kaip galima greičiau ir ne vėliau kaip praėjus 21 dienai po to, kai pirmą kartą įsitikino, kad kredito įstaiga negrąžina pasibaigusio termino bei mokėtinų indėlių;ii) teisminė institucija, atsižvelgdama į priežastis, kurios tiesiogiai yra susijusios su kredito įstaigos finansinėmis aplinkybėmis, priima nutartį, kuria sustabdoma indėlininkų galimybė kredito įstaigai reikšti pretenzijas, jeigu ši nutartis priimama prieš kompetentingoms institucijoms priimant anksčiau minėtą sprendimą;4) kredito įstaiga — įstaiga, kuri iš visuomenės priima indėlius ar kitas grąžintinas lėšas bei savo sąskaita teikia paskolas;5) filialas — verslo vieta, kuri yra juridiškai priklausoma kredito įstaigos dalis ir kuri tiesiogiai vykdo visas arba kai kurias kredito įstaigų veiklai būdingas operacijas; visi toje pačioje valstybėje narėje įsteigti kredito įstaigos, turinčios savo pagrindinę buveinę kitoje valstybėje narėje, filialai yra laikomi vienu filialu.2 straipsnisGarantijų sistemų išmokos netaikomos:- pagal šios direktyvos 8 straipsnio 3 dalį, kitų kredito įstaigų savo vardu ar savo sąskaita padėtiems indėliams,- bet kurioms nuosavų lėšų sudėtinėms dalims, kurios patenka į 1989 m. balandžio 17 d. Tarybos direktyvos 89/299/EEB dėl kredito įstaigų nuosavų lėšų [8] 2 straipsnyje pateiktą nuosavų lėšų apibrėžimą,- indėliams, atsiradusiems vykdant sandorius, dėl kurių priimtas nuosprendis dėl nusikalstamos veiklos, susijusios su pinigų plovimu, kaip apibrėžta 1991 m. birželio 10 d. Tarybos direktyvos 91/308/EEB dėl finansų sistemos panaudojimo pinigų plovimui prevencijos [9] 1 straipsnyje.3 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad jos teritorijoje būtų įdiegta ir oficialiai pripažinta viena ar kelios indėlių garantijų sistemos. Nė viena pagal Direktyvos 77/780/EEB 3 straipsnį toje valstybėje narėje veiklos licenciją gavusi kredito įstaiga, nedalyvaujanti minėtoje sistemoje, negali priimti indėlių, išskyrus šios dalies antroje pastraipoje ir 4 dalyje numatytas aplinkybes.Tačiau valstybė narė kredito įstaigą gali atleisti nuo prievolės dalyvauti indėlių garantijų sistemoje, jeigu tokia kredito įstaiga priklauso ją apsaugančiai sistemai, kuri, visų pirma, užtikrina kredito įstaigos likvidumą ir mokumą ir taip garantuoja indėlininkų apsaugą, prilygstančią bent jau indėlių garantijų sistemoje numatytai apsaugai, ir kuri, kompetentingų institucijų nuomone, atitinka toliau išvardytas sąlygas:- sistema turi egzistuoti ir būti oficialiai pripažinta priimant šią direktyvą,- sistema turi būti skirta tam, kad neleistų susidaryti tokiai padėčiai, kai sistemai priklausančioje kredito įstaigoje laikomi indėliai būtų negrąžinami, ir turėtų tam tikslui būtinų išteklių,- tokia sistema negali apimti garantijų, kurias kredito įstaigai suteikia pati valstybė narė ar bet kuri jos vietos ar regioninės valdžios institucija,- sistema turi užtikrinti, kad indėlininkams būtų teikiama informacija pagal šios direktyvos 9 straipsnio terminus ir sąlygas.Pasinaudojusios minėta galimybe netaikyti šio straipsnio minėtos dalies antros pastraipos nuostatų, valstybės narės apie tai informuoja Komisiją; Komisijai jos konkrečiai praneša apie visų tokių apsaugos sistemų savybes ir apie jai priskiriamas kredito įstaigas bei apie visus tolesnius pateiktos informacijos pasikeitimus. Komisija apie tai informuoja Bankininkystės patariamąjį komitetą.2. Jeigu kredito įstaiga nesilaiko savo, kaip indėlių garantijų sistemos dalyvės, įsipareigojimų, apie tai informuojama jai veiklos licenciją išdavusi kompetentinga institucija, kuri kartu su garantijų sistema imasi visų būtinų priemonių, įskaitant sankcijų taikymą, kad būtų užtikrinta, jog kredito įstaiga vykdytų savo įsipareigojimus.3. Jeigu tomis priemonėmis nepavyksta užtikrinti, kad kredito įstaiga laikytųsi įsipareigojimų, tais atvejais, kai pagal nacionalinius įstatymus yra leidžiama iš sistemos pašalinti jos narį, sistema, gavusi tiesioginį kompetentingų institucijų sutikimą, ne vėliau kaip prieš 12 mėnesių kredito įstaigą įspėja apie ketinimą ją pašalinti iš sistemos narių. Sistema ir toliau visiškai garantuoja už indėlius, įneštus prieš baigiantis įspėjimo laikotarpiui. Jeigu, pasibaigus įspėjimo laikotarpiui, kredito įstaiga neįvykdo savo įsipareigojimų, kompetentingoms institucijoms sutinkant ji gali būti pašalinta iš garantijų sistemos.4. Tais atvejais, kai tai leidžia nacionaliniai įstatymai ir gavusi tiesioginį jai veiklos licenciją išdavusių kompetentingų institucijų sutikimą, iš indėlių draudimo sistemos pašalinta kredito įstaiga gali ir toliau priimti indėlius, jeigu iki pašalinimo ji įdiegė alternatyvias garantijų priemones, užtikrinančias, kad indėlininkai galės naudotis bent jau tokio lygio ir apimties apsauga, kurią teikia oficialiai pripažinta sistema.5. Jeigu kredito įstaiga, kurią siūloma pašalinti pagal šio straipsnio 3 dalį, negali įdiegti alternatyvių garantijų priemonių, atitinkančių 4 dalyje nurodytas sąlygas, tuomet kompetentingos institucijos, kredito įstaigai išdavusios veiklos licenciją, ją iš karto panaikina.4 straipsnis1. Valstybėse narėse pagal šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalį įdiegtos ir oficialiai pripažintos indėlių garantijų sistemos draudžia ir kitose valstybėse narėse kredito įstaigos įsteigtų filialų indėlininkus.Iki 1999 m. gruodžio 31 d. nei kompensacijos lygis, nei apimtis, įskaitant jos procentinę dalį, neviršija maksimalaus kompensacijos lygio arba apimties, kurie pagal atitinkamą garantijų sistemą numatyti priimančiosios valstybės narės teritorijoje.Iki tos datos, remdamasi įgyta patirtimi įgyvendinant šios dalies antrą pastraipą, Komisija parengia pranešimą ir apsvarsto būtinumą toliau taikyti šias priemones. Jeigu reikia, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia dėl direktyvos pasiūlymą, kuris susijęs su minėtų priemonių galiojimo pratęsimu.2. Tais atvejais, kai priimančiosios valstybės narės draudimo sistemos numatytas kompensacijos lygis ir (arba) apimtis bei jos procentinė dalis viršija kompensacijos lygį ir (arba) apimtį, numatytą kredito įstaigai veiklos licenciją išdavusioje valstybėje narėje, priimančioji valstybė narė užtikrina, kad jos teritorijoje būtų oficialiai pripažinta indėlių garantijų sistema, prie kurios savanoriškai gali prisijungti filialas, siekdamas papildyti savo indėlininkams jau taikomas garantijas dėl jo narystės savo buveinės valstybės narės sistemoje.Sistema, prie kurios prisijungia filialas, turi apimti tą įstaigų kategoriją, kuriai jis priklauso arba kurią jis geriausiai atitinka priimančiojoje valstybėje narėje.3. Valstybės narės užtikrina, kad filialams būtų numatytos objektyvios ir bendrai taikomos sąlygos dalyvauti priimančiosios valstybės narės sistemoje pagal šio straipsnio 2 dalį. Priėmimas priklauso nuo atitinkamų narystės įsipareigojimų įvykdymo, pirmiausia apimančių visų įmokų bei kitų mokesčių sumokėjimą. Valstybės narės, įgyvendindamos šią dalį, vadovaujasi šios direktyvos II priede išdėstytais principais.4. Tuo atveju, jeigu filialas, kuriam pagal 2 dalį leista savanoriškai dalyvauti sistemoje, nevykdo savo, kaip indėlių draudimo sistemos nario, įsipareigojimų, apie tai informuojamos veiklos licenciją išdavusios kompetentingos institucijos, kurios kartu su indėlių garantijų sistema imasi atitinkamų priemonių, užtikrinančių anksčiau nurodytų įsipareigojimų vykdymą.Jeigu tos priemonės neužtikrina, jog bus vykdomi anksčiau nurodyti filialo įsipareigojimai, praėjus atitinkamam ne trumpesniam kaip 12 mėnesių įspėjimo laikotarpiui ir gavus filialui veiklos licenciją išdavusių kompetentingų institucijų sutikimą, filialas gali būti pašalintas iš garantijų sistemos. Indėliai, įnešti prieš filialą pašalinant iš sistemos, ir toliau lieka neprivalomosios sistemos apdrausti iki jų grąžinimo termino pabaigos. Indėlininkai informuojami apie papildomo draudimo panaikinimą.5. Komisija ne vėliau kaip iki 1999 m. gruodžio 31 d. pateikia pranešimą apie šio straipsnio 2–4 dalyse numatytų sąlygų taikymą ir prireikus pateikia siūlymus dėl šių dalių pakeitimo.5 straipsnisIndėliai, kredito įstaigoje laikomi tuo metu, kai panaikinama jai pagal Direktyvos 77/780/EEB 3 straipsnį suteikta veiklos licencija, lieka apdrausti indėlių garantijų sistemos.6 straipsnis1. Valstybės narės tikrina, ar kredito įstaigos, kurios pagrindinė buveinė yra už Bendrijos ribų, įsteigti filialai draustų indėlius taip, kad draudimas būtų tolygus šioje direktyvoje nustatytam draudimui.Priešingu atveju valstybės narės, vadovaudamosi Direktyvos 77/780/EEB 9 straipsnio 1 dalimi, gali nustatyti, kad kredito įstaigos, kurios pagrindinė buveinė yra už Bendrijos ribų, įsteigti filialai turi tapti jų teritorijoje veikiančių indėlių garantijų sistemų dalyviais.2. Kredito įstaiga esantiems ir būsimiems kredito įstaigos, turinčios pagrindinę buveinę už Bendrijos ribų, įsteigtų filialų indėlininkams pateikia visą svarbią informaciją apie jų indėliams taikomas garantijų priemones.3. Šio straipsnio 2 dalyje nurodyta informacija aiškiai ir suprantamai pateikiama valstybės narės, kurioje yra įsteigtas filialas, valstybine kalba ar kalbomis laikantis nacionalinių įstatymų.7 straipsnis1. Indėlių garantijų sistemos nustato, kad tais atvejais, kai indėliai negrąžinami, kiekvienam indėlininkui už visus jam priklausančius indėlius turi būti kompensuojama iki 20000 ekiu.Iki 1999 m. gruodžio 31 d. valstybės narės, kuriose, priėmus šią direktyvą, kompensuojama indėlių suma yra mažesnė kaip 20000 ekiu, gali ir toliau taikyti didžiausią jų garantijų sistemose nustatytą sumą, jeigu ji ne mažesnė kaip 15000 ekiu.2. Valstybės narės gali numatyti, kad tam tikriems indėlininkams ar indėliams garantijos būtų netaikomos arba jiems būtų numatytos mažesnės garantijos. Šios išimtys išvardytos šios direktyvos I priede.3. Šis straipsnis netrukdo ir toliau taikyti ar priimti nuostatas, kurios numatytų didesnį ar visapusiškesnį indėlių draudimą. Tai reiškia, kad dėl tam tikrų socialinių priežasčių indėlių garantijų sistemos gali apdrausti visą kai kurių indėlių sumą.4. Valstybės narės gali šio straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodytą garantiją taikyti tik tam tikrai procentinei indėlio daliai. Tačiau garantuojama procentinė dalis turi būti lygi arba didesnė kaip 90 % visų indėlių sumos tol, kol pagal garantiją išmokama suma pasiekia 1 dalyje nurodytą dydį.5. Komisija mažiausiai kartą per penkerius metus periodiškai iš naujo apsvarsto 1 dalyje nurodytą sumą. Prireikus Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia pasiūlymą dėl direktyvos, kad būtų patikslinta 1 dalyje nurodyta suma, pirmiausia atsižvelgiant į konkrečius bankų sektoriaus pokyčius bei Bendrijos ekonominę ir monetarinę padėtį. Pirmasis svarstymas vyksta ne anksčiau, kaip praėjus penkeriems metams nuo šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodyto laikotarpio.6. Valstybės narės užtikrina, kad indėlininkas, gindamas savo teises į kompensaciją, galėtų indėlių garantijų sistemą paduoti į teismą.8 straipsnis1. Šios direktyvos 7 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse numatyti dydžiai taikomi visiems toje pačioje kredito įstaigoje laikomiems indėliams neatsižvelgiant į jų skaičių, valiutą bei laikymo Bendrijoje vietą.2. Apskaičiuojant 7 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse numatytus dydžius, atsižvelgiama į kiekvienam indėlininkui priklausančią bendroje sąskaitoje esančio indėlio dalį.Jeigu atitinkamų nuostatų nėra, tokia sąskaita indėlininkams padalijama lygiomis dalimis.Valstybės narės gali numatyti, kad, apskaičiuojant 7 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse numatytus dydžius, sąskaitoje, kuria naudotis teisę turi vienas ar keli asmenys, kurie yra ūkinių bendrijų, asociacijų ar panašaus pobūdžio juridinio asmens teisių neturinčių struktūrų nariai, indėliai gali būti sudedami ir laikomi vieno indėlininko įneštu indėliu.3. Tais atvejais, kai indėlininkas neturi absoliučios teisės į visas sąskaitoje esančias sumas, garantijos taikomos tam asmeniui, kuris turi visas teises į minėtas sumas, jeigu šis asmuo buvo arba gali būti nustatytas iki tos dienos, kurią kompetentingos institucijos priima šios direktyvos 1 straipsnio 3 dalies i punkte nurodytą sprendimą arba teismas priima 1 straipsnio 3 dalies ii punkte nurodytą sprendimą. Jeigu yra keletas visas teises turinčių asmenų, apskaičiuojant 7 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse nurodytus dydžius, atsižvelgiama į kiekvienam tokiam asmeniui priklausančią dalį pagal susitarimus, kuriais remiantis yra tvarkomos minėtos sumos.Ši nuostata netaikoma kolektyvinio investavimo subjektams.9 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos esamiems ir būsimiems indėlininkams sudarytų sąlygas gauti informaciją apie indėlių garantijų sistemą, kurioje dalyvauja kredito įstaiga ir Bendrijoje įsteigti jos filialai, arba apie kurias nors kitas šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje arba 3 straipsnio 4 dalyje numatytas alternatyvias priemones. Indėlininkai yra informuojami apie indėlių garantijų sistemos ar kitos taikomos alternatyvios priemonės nuostatas, tarp jų ir garantijų sistemoje numatytus indėlių apdraudimo lygį bei apimtį, Tokia informacija pateikiama paprastai ir suprantamai.Paprašius taip pat pateikiama informacija apie kompensavimo sąlygas bei formalumus, kurie turi būti atlikti norint gauti kompensaciją.2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyta informacija pateikiama nacionaliniuose įstatymuose numatytu būdu valstybės narės, kurioje yra įsteigtas filialas, valstybine kalba ar kalbomis.3. Valstybės narės parengia taisykles, apribojančias 1 dalyje nurodytos informacijos naudojimą reklamoje, siekdamos užtikrinti, kad tai nepakenktų bankų sistemos stabilumui ar indėlininkų pasitikėjimui. Valstybės narės pirmiausia gali apriboti reklamą leisdamos tik nurodyti sistemą, kuriai priklauso kredito įstaiga.10 straipsnis1. Indėlių garantijų sistemos deramai patikrintas indėlininkų pretenzijas dėl negrąžinamų indėlių turi sugebėti patenkinti per tris mėnesius po to, kai kompetentingos institucijos priima šios direktyvos 1 straipsnio 3 dalies i punkte nurodytą sprendimą arba teismas priima 1 straipsnio 3 dalies ii punkte apibūdintą nutartį.2. Esant tikrai išskirtinėms aplinkybėms ir ypatingais atvejais, garantijų sistema gali kreiptis į kompetentingas institucijas, kad būtų pratęstas nustatytas laikotarpis. Nustatytas laikotarpis negali būti pratęstas ilgiau kaip trims mėnesiams. Kompetentingos institucijos, garantijų sistemos prašymu, nustatytą laikotarpį gali pratęsti ne daugiau kaip du kartus, tačiau nė vienu atveju pratęsimas negali būti ilgesnis nei trys mėnesiai.3. Garantijų sistema, kad užkirstų kelią pasinaudoti garantija bet kuriam indėlininkui, negalėjusiam laiku pareikšti pretenzijų dėl išmokėjimo pagal garantiją, negali remtis šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytais laikotarpiais.4. Išsamūs dokumentai, susiję su sąlygomis, kurios turi būti įvykdytos, bei su formalumais, kuriuos reikia atlikti, kad pagal 1 dalyje nurodytą garantiją būtų galima gauti išmoką, parengiami pagal nacionaliniuose įstatymuose nurodytą tvarką valstybės narės, kurioje laikomas apdraustasis indėlis, valstybine kalba ar kalbomis.5. Neatsižvelgiant į 1 ir 2 dalyse nurodytus terminus, tais atvejais, kai indėlininkui ar bet kuriam kitam asmeniui, turinčiam teisę į sąskaitoje esančias sumas ar suinteresuotam tokiomis sumomis, kuriam pareikštas kaltinimas dėl pinigų plovimo ar dėl veiklos, susijusios su Direktyvos 91/308/EEB 1 straipsnyje apibūdintu pinigų plovimu, išmokėjimas iš garantijų sistemos gali būti sustabdytas iki tol, kol teismas priims sprendimą.11 straipsnisNepažeisdamos nacionalinėje teisėje joms numatytų kitų teisių, sistemos, pagal garantijas išmokančios kompensacijas, vykdant kredito įstaigos likvidavimo procedūrą turi teisę perimti indėlininkų teises į sumą, kuri lygi jiems išmokėtinai sumai.12 straipsnisNepaisant šios direktyvos 3 straipsnio, Graikijoje ir Ispanijoje veiklos licencijas gavusioms kredito įstaigoms, kurios išvardytos šios direktyvos III priede, iki 1999 m. gruodžio 31 d. netaikomas reikalavimas priklausyti indėlių garantijų sistemai.Tokios kredito įstaigos savo esamus ir būsimus indėlininkus aiškiai informuoja apie tai, kad jos nedalyvauja jokioje indėlių garantijų sistemoje.Jeigu kuri nors kredito įstaiga per šį laikotarpį steigia ar įsteigė filialą kitoje valstybėje narėje, pastaroji gali reikalauti, kad tas filialas priklausytų jos teritorijoje veikiančiai indėlių garantijų sistemai pagal 4 straipsnio 2-4 dalių reikalavimus atitinkančias sąlygas.13 straipsnisVeiklos licencijas turinčių kredito įstaigų sąraše, kurį Komisija turi parengti pagal Direktyvos 77/780/EEB 3 straipsnio 7 dalį, Komisija nurodo kiekvienos kredito įstaigos statusą šios direktyvos požiūriu.14 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1995 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.15 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.16 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1994 m. gegužės 30 d.Europos Parlamento varduPirmininkasE. KlepschTarybos varduPirmininkasG. Romeos[1] OL C 163, 1992 6 30, p. 6 ir OL C 178, 1993 6 30, p. 14.[2] OL C 332, 1992 12 16, p. 13.[3] OL C 115, 1993 4 26, p. 96 ir 1994 m. kovo mėn. Europos Parlamento sprendimas (OL C 91, 1994 3 28).[4] OL L 33, 1987 2 4, p. 16.[5] OL L 386, 1989 12 30, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/30/EEB (OL L 110, 1992 4 28, p. 52).[6] OL L 332, 1977 12 17, p. 30. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/646/EEB (OL L 386, 1989 12 30, p. 1).[7] OL L 375, 1985 12 31, p. 3. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 88/220/EEB (OL L 100, 1998 4 19, p. 31).[8] OL L 124, 1989 5 5, p. 16. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/16/EEB (OL L 75, 1992 3 21, p. 48).[9] OL L 166, 1991 6 28, p. 77.--------------------------------------------------I PRIEDAS7 straipsnio 2 dalyje nurodytų išimčių sąrašas1. Direktyvos 89/646/EEB 1 straipsnio 6 dalyje apibūdintų finansų įstaigų indėliai.2. Draudimo įmonių indėliai.3. Vyriausybės ir centrinių valdymo institucijų indėliai.4. Provincijų, regionų, vietos ir municipalinių valdžios institucijų indėliai.5. Kolektyvinio investavimo subjektų indėliai.6. Pensijų ir pensijų kaupimo fondų indėliai.7. Kredito įstaigų direktorių, vadovų, asmeniškai atsakingų narių, asmenų, kuriems priklauso mažiausiai 5 % kredito įstaigos kapitalo, asmenų, atsakingų už įstatymuose numatyto kredito įstaigos apskaitos dokumentų audito atlikimą, bei asmenų, turinčių panašų statusą kitose tai pačiai grupei priklausančiose bendrovėse, indėliai.8. Artimų giminaičių ir trečiųjų šalių, veikiančių šio priedo 7 punkte nurodytų indėlininkų vardu, indėliai.9. Kitų tos pačios grupės bendrovių indėliai.10. Anoniminiai indėliai.11. Indėliai, už kuriuos ta pati kredito įstaiga indėlininkui asmeniškai yra nustačiusi tokias palūkanas bei suteikusi tokias finansines nuolaidas, dėl kurių pablogėjo kredito įstaigos finansinė padėtis.12. Tos pačios kredito įstaigos išleisti skolos vertybiniai popieriai ir įsipareigojimai, susiję su jos akceptuotais bei paprastaisiais vekseliais.13. Indėliai bet kuria valiuta, išskyrus:- valstybių narių valiutas,- ekiu.14. Indėliai tų bendrovių, kurioms, atsižvelgiant į jų dydį, neleidžiama rengti sutrumpintų balansų, kaip numatyta 1978 m. liepos 25 d. ketvirtosios Tarybos direktyvos 78/660/EEB, pagrįstos Sutarties 54 straipsnio 3 dalies g punktu, dėl tam tikrų rūšių bendrovių metinės finansinės atskaitomybės [1] 11 straipsnyje.[1] OL L 222, 1978 8 14, p. 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/605/EEB (OL L 317, 1990 11 16, p. 60).--------------------------------------------------II PRIEDASPagrindiniai principaiTais atvejais, kai filialas kreipiasi dėl įstojimo į priimančiosios valstybės narės sistemą, kad galėtų papildomai apdrausti indėlius, priimančiosios valstybės narės sistema kartu su valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, sistema nustato atitinkamas kompensacijų išmokėjimo to filialo indėlininkams taisykles. Rengiant minėtas procedūras bei numatant tokiam filialui taikytinas dalyvavimo sistemoje sąlygas (kaip nurodyta šios direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje), vadovaujamasi toliau išvardytais principais:a) priimančiosios valstybės narės sistema išlaiko visas teises taikyti savo objektyvias taisykles, bendrai taikomas toje sistemoje dalyvaujančioms kredito įstaigoms; pagal šią draudimo sistemą gali būti reikalaujama, kad jai būtų pateikiama atitinkama informacija bei suteikta teisė valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, kompetentingose institucijose patikrinti tokią kredito įstaigos informaciją;b) priimančiosios valstybės narės sistema patenkina pretenzijas dėl papildomo kompensavimo valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, kompetentingoms institucijoms pranešus, kad kredito įstaigoje laikomi indėliai nebeišmokami. Priimančiosios valstybės narės sistema, prieš išmokėdama indėlininkams papildomą kompensaciją, išsaugo visas teises pagal savo standartus ir tvarką patikrinti indėlininkų teisę į tokią kompensaciją;c) valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, sistema ir priimančiosios valstybės narės sistema visapusiškai tarpusavyje glaudžiai bendradarbiauja, kad užtikrintų, jog indėlininkai greitai gautų kompensacijas ir jų suma būtų teisinga. Visų pirma susitariama dėl to, kokią įtaką kiekvienos sistemos indėlininkui mokamai kompensacijai turės pateiktas priešpriešinis reikalavimas, dėl kurio kiekvienoje iš sistemų gali būti atliktas įskaitymas;d) priimančiosios valstybės narės sistemos turi teisę filialams nustatyti mokestį už papildomą draudimą vadovaudamosi nuostatomis, kai atsižvelgiama į valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, sistemos finansuojamą garantiją. Kad būtų lengviau nustatyti mokestį, priimančiosios valstybės narės sistema turi teisę vadovautis prielaida, kad esant bet kokioms aplinkybėms jos įsipareigojimai apsiribos tik ta garantijos dalimi, kuri viršija valstybės narės, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, siūlomą garantiją, neatsižvelgiant į tai, ar valstybė narė, kurioje yra kredito įstaigos buveinė, už priimančiosios valstybės narės teritorijoje laikomus indėlius indėlininkams išmoka kompensacijas ar jų neišmoka.--------------------------------------------------III PRIEDAS12 straipsnyje paminėtų kredito įstaigų sąrašasa) Specializuotos grupės Ispanijos kredito įstaigos, kurių teisinis statusas šiuo metu keičiamas ir kurios yra gavusios veiklos licencijas:- Entidades de Financiación o Factoring,- Sociedades de Arrendamiento Financiero,- Sociedades de Crédito Hipotecario.b) Šios Ispanijos valstybinės įstaigos:- Banco de Crédito Agrícola, SA,- Banco Hipotecario de España, SA,- Banco de Crédito Local, SA.c) Šie Graikijos kredito kooperatyvai:- Lamijos kredito kooperatyvas,- Joaninos kredito kooperatyvas,- Ksilokastrono kredito kooperatyvas,taip pat toliau išvardyti panašaus pobūdžio kredito kooperatyvai, kurie šios direktyvos priėmimo dieną jau buvo gavę veiklos licenciją arba kurių prašymai dėl veiklos licencijos išdavimo nagrinėjami šios direktyvos priėmimo dieną:- Chanjos kredito kooperatyvas,- Herakliono kredito kooperatyvas,- Magnizijos kredito kooperatyvas,- Larisos kredito kooperatyvas,- Patraso kredito kooperatyvas,- Salonikų kredito kooperatyvas.--------------------------------------------------