title: 2006 m. lapkričio 27 d. Komisijos direktyva 2006/119/EB, iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/56/EB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų šildymo sistemų siekiant ją suderinti su technikos pažanga   (Tekstas svarbus EEE)

text:
28.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 330/12

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2006/119/EB
   2006 m. lapkričio 27 d.
   iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/56/EB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų šildymo sistemų siekiant ją suderinti su technikos pažanga
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo (1), ypač į jos 13 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/56/EB (2) yra viena iš EB tipo patvirtinimo procedūros, nustatytos Direktyvoje 70/156/EEB, atskirųjų direktyvų. Direktyvoje 2001/56/EB nustatyti reikalavimai dėl transporto priemonių, kuriose įmontuotos degimo krosnelės, ir degimo krosnelių kaip sudėtinių dalių tipo patvirtinimo.

               (2)

               2006 m. sausio 18 d. įsigaliojo Jungtinių Tautų ECE taisyklė Nr. 122 dėl M, N ir O kategorijų transporto priemonių patvirtinimo atsižvelgiant į jų šildymo sistemas. Kadangi ši taisyklė taikoma Bendrijai, būtina užtikrinti Direktyvoje 2001/56/EB nustatytų reikalavimų ir Jungtinių Tautų ECE taisyklėje Nr. 122 nustatytų reikalavimų lygiavertiškumą. Todėl Jungtinių Tautų ECE taisyklės Nr. 122 9 priede nustatyti specialūs reikalavimai dėl transporto priemonių, kuriomis vežami pavojingi kroviniai, šildymo sistemų įtraukiami į Direktyvą 2001/56/EB.

               (3)

               Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 2001/56/EB.

               (4)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Derinimo su technikos pažanga komiteto, įsteigto pagal Direktyvos 70/156/EEB 13 straipsnį, nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2001/56/EB pakeitimas
   Direktyva 2001/56/EB iš dalies keičiama pagal šios direktyvos priedo tekstą.
   2 straipsnis
   Pereinamojo laikotarpio nuostatos
   1.   Atsižvelgiant į transporto priemonių, kuriose įmontuota šildymo sistema, naudojanti suskystintas naftos dujas ir atitinkanti Direktyvoje 2001/56/EB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nustatytus reikalavimus, tipą, nuo 2007 m. spalio 1 d. valstybės narės dėl su šildymo sistemomis susijusių priežasčių neturi taikyti šių priemonių:

               a)

               atsisakyti suteikti EB tipo patvirtinimą arba nacionalinio tipo patvirtinimą;

               b)

               uždrausti registruoti, parduoti arba pradėti eksploatuoti tokio tipo transporto priemones.

         2.   Atsižvelgiant į degimo krosnelių kaip sudedamųjų dalių, naudojančių suskystintas naftos dujas ir atitinkančių Direktyvoje 2001/56/EB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nustatytus reikalavimus, tipą, nuo 2007 m. spalio 1 d. valstybės narės neturi taikyti šių priemonių:

               a)

               atsisakyti suteikti EB tipo patvirtinimą arba nacionalinio tipo patvirtinimą;

               b)

               uždrausti parduoti arba pradėti eksploatuoti tokio tipo sudedamąsias dalis.

         3.   Atsižvelgiant į transporto priemonių, kuriose įmontuota šildymo sistema, naudojanti suskystintas naftos dujas, tipą arba į degimo krosnelių kaip sudedamųjų dalių, naudojančių suskystintas naftos dujas ir neatitinkančių Direktyvoje 2001/56/EB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nustatytų reikalavimų, tipą, nuo 2008 m. balandžio 1 d. valstybės narės atsisako suteikti EB tipo patvirtinimą ir gali atsisakyti suteikti nacionalinio tipo patvirtinimą.
   3 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės priima ir skelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2007 m. rugsėjo 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacijos lentelę.
   Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.
   4 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   5 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. lapkričio 27 d.

            Komisijos vardu

         Günter VERHEUGEN

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 42, 1970 2 23, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/40/EB (OL L 161, 2006 6 14, p. 12).

      (2)  OL L 292, 2001 11 9, p. 21. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2004/78/EB (OL L 231, 2004 6 30, p. 69).

      PRIEDAS
      Direktyva 2001/56/EB iš dalies keičiama taip:

                  1)

                  Priedų sąrašo pabaigoje įterpiama ši eilutė:

                              „IX priedas

                           Tam tikroms transporto priemonėms taikomos papildomos nuostatos, kaip apibrėžta Direktyvoje 94/55/EB“.

                  2)

                  VIII priedas iš dalies keičiamas taip:

                              a)

                              1 skirsnio pavadinimas pakeičiamas taip:„1.   SUSKYSTINTAS NAFTOS DUJAS NAUDOJANČIOS ŠILDYMO SISTEMOS, SKIRTOS KELIU VAŽIUOJANČIOMS MOTORINĖMS TRANSPORTO PRIEMONĖMS“.

                              b)

                              1.1.6.2 punktas pakeičiamas taip:

                                          „1.1.6.2.

                                          atsitiktinio atsikabinimo atveju negali įvykti nekontroliuojamas nutekėjimas. Siekiant sustabdyti suskystintų naftos dujų tekėjimą bus imtasi priemonių – bus instaliuotas įtaisas iš karto už cilindro ar už reguliatoriaus, pritvirtinto prie talpyklos, arba cilindre ar reguliatoriuje, arba, jeigu reguliatorius pritvirtintas ne prie cilindro ar talpyklos, įtaisas pritvirtinamas prie pat cilindro ar talpyklos žarnos ar vamzdžio, o reguliatoriuje arba už jo pritvirtinamas papildomas įtaisas.“

                              c)

                              2 skirsnio pavadinimas pakeičiamas taip:„2.   SUSKYSTINTAS NAFTOS DUJAS NAUDOJANČIOS ŠILDYMO SISTEMOS, SKIRTOS TIK STOVINČIOMS MOTORINĖMS TRANSPORTO PRIEMONĖMS IR JŲ PRIEKABOMS“.

                  3)

                  Pridedamas šis IX priedas:

                     „IX PRIEDAS
                     TAM TIKROMS TRANSPORTO PRIEMONĖMS TAIKOMOS PAPILDOMOS NUOSTATOS, KAIP APIBRĖŽTA DIREKTYVOJE 94/55/EB (1)

                     1.   TAIKYMO SRITIS
                     Šis priedas taikomas transporto priemonėms, kurioms taikomi Direktyvoje 94/55/EB nustatyti specialūs reikalavimai dėl degimo krosnelių ir jų instaliavimo.
                     2.   APIBRĖŽTYS
                     Šiame priede taikomos Direktyvos 94/55/EB B priedo 9.1 skyriuje nustatytų transporto priemonių tipo žymenų EX/II, EX/III, AT, FL ir OX apibrėžtys.
                     3.   TECHNINĖS NUOSTATOS
                     3.1.   Bendrosios nuostatos (EX/II, EX/III, AT, FL ir OX transporto priemonės)
                     3.1.1.   Degimo krosnelės ir jų išmetimo sistema, skirta dujoms pašalinti, turi būti sukonstruotos, išdėstytos, apsaugotos ar padengtos taip, kad nekiltų jokia nepageidaujama krovinio įkaitimo ar užsidegimo rizika. Šis reikalavimas laikomas įvykdytu, jei įrenginio kuro bakas ir išmetimo sistema atitinka 3.1.1.1 ir 3.1.1.2 punktuose nustatytas nuostatas. Tikrinama, ar sukomplektuota transporto priemonė atitinka šias nuostatas.
                     3.1.1.1.   Degalų bakai, skirti degalams tiekti į įrenginį, turi atitikti šiuos reikalavimus:

                                 a)

                                 bet kokio nuotėkio atveju degalai turi tekėti ant žemės, neturėdami sąlyčio su įkaitusiomis transporto priemonės dalimis ar kroviniu;

                                 b)

                                 benziną talpinančiuose degalų bakuose įrengiamas efektyvus liepsnos gaudytuvas, apsaugantis įpylimo angą, arba uždarymo įtaisas, sandariai uždarantis angą.

                           3.1.1.2.   Išmetimo sistema, taip pat ir išmetimo vamzdžiai, išdėstoma arba apsaugoma taip, kad nebūtų sudarytos sąlygos kroviniui įkaisti ar užsidegti. Išmetimo sistemos dalys, esančios iš karto po degalų baku (dyzelinas), turi būti bent 100 mm nuo jo arba apsaugotos šiluminiu ekranu.
                     3.1.2.   Degimo krosnelės įjungiamos rankiniu būdu. Programuojamieji įtaisai yra draudžiami.
                     3.2.   EX/II ir EX/III transporto priemonės
                     Neleidžiama eksploatuoti dujinį kurą naudojančių degimo krosnelių.
                     3.3.   FL transporto priemonės
                     3.3.1.   Degimo krosnelės išjungiamos tokiais būdais:

                                 a)

                                 specialiai išjungiant rankiniu būdu vairuotojo kabinoje;

                                 b)

                                 išjungiant transporto priemonės variklį; tokiu atveju šildymo įtaisą vairuotojas gali vėl įjungti rankiniu būdu;

                                 c)

                                 įjungiant kurą tiekiantį siurblį motorinėje transporto priemonėje, kai vežami pavojingi kroviniai.

                           3.3.2.   Leidžiamas inercinis degimo krosnelių veikimas jas išjungus. Taikant 3.3.1 dalies b ir c punktuose nurodytus metodus, degimui reikalingo oro tiekimas tinkamomis priemonėmis nutraukiamas po ne ilgesnio kaip 40 sekundžių inercinio režimo ciklo. Eksploatuojami tik tie šildymo įtaisai, kai įrodoma, kad šilumokaitis yra atsparus išlaikyti sutrumpintą 40 sekundžių inercinio režimo ciklą, esant įprastai jų naudojimo trukmei.

                     (1)  OL L 319, 1994 12 21, p. 7.“"


title: 1989 m. liepos 18 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su tam tikrų kategorijų motorinių transporto priemonių ir jų priekabų padangų protektoriaus gyliu, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0459

Oficialusis leidinys L 226 , 03/08/1989 p. 0004 - 0004 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 7 tomas 3 p. 0181  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 7 tomas 3 p. 0181

		Tarybos direktyva1989 m. liepos 18 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su tam tikrų kategorijų motorinių transporto priemonių ir jų priekabų padangų protektoriaus gyliu, suderinimo(89/459/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Taryba ir valstybių narių Vyriausybių atstovai, 1984 m. gruodžio 19 d. susirinkę Taryboje, priėmė rezoliuciją dėl kelių eismo saugos [4], ragindami Komisiją pateikti pasiūlymus šiuo klausimu;kadangi taisyklės dėl mažiausio padangų protektoriaus gylio, neatsižvelgiant į problemos individualumą ir specifiškumą, yra tarp tikslų ir veiksmų, numatytų 1986 m., kurie Bendrijoje buvo paskelbti Kelių eismo saugos metais;kadangi Europos Parlamentas 1986 m. vasario 18 d. priėmė rezoliuciją dėl 1986 m. Komisijos Kelių eismo saugos metų programos [5], į kurią, kaip vieną iš kuo skubiau priimtinų Bendrijos nuostatų, įtraukė nuostatą dėl padangų protektoriaus gylio;kadangi tokios nuostatos turi užtikrinti didesnę saugą;kadangi nacionaliniai reikalavimai, reglamentuojantys mažiausią protektoriaus gylį, valstybėse narėse skiriasi ir kadangi dėl šių skirtumų kyla problemų, susijusių su vairuotojų, naudojančių savo automobilius skirtingų valstybių narių teritorijose, kelių teisės aktų laikymosi;kadangi šių reikalavimų suderinimas palengvintų laisvą transporto priemonių judėjimą ir individualias keliones į valstybes nares bei pašalintų prekybos kliūtis ir konkurencijos iškraipymus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės imasi visų būtinų veiksmų užtikrinti, kad M1, N1, 01 ir 02 transporto priemonių kategorijų, apibūdintų 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvos 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimu, suderinimo [6] su paskutiniais pataisymais, padarytais Direktyva 87/403/EEB [7], I priede padangų protektoriaus rašto pagrindinių griovelių gylis visą eksploatavimo keliuose laiką būtų ne mažesnis kaip 1,6 mm."Pagrindiniai grioveliai" – tai platūs protektoriaus rašto pagrindiniai grioveliai, kurie dengia apie tris ketvirčius protektoriaus rašto.2 straipsnisPasikonsultavusios su Komisija valstybės narės gali netaikyti šios direktyvos nuostatų arba numatyti specialias nuostatas toms transporto priemonėms, kurios paskelbtos istoriškai vertingomis ir kurių naujų padangų, pneumatinių ar kitų, joms esant naujoms, protektoriaus gylis buvo mažesnis kaip 1,6 mm, jei jos su šiomis padangomis yra naudojamos išimtinėmis sąlygomis ir jomis niekada – arba beveik niekada – važiuojama viešaisiais keliais.3 straipsnisPasikonsultavusios su Komisija valstybės narės iki 1991 m. birželio 1 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję 1992 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Valstybės narės pateikia Komisijai nuostatų, kurias jos priima įgyvendindamos šią direktyvą, tekstus.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1989 m. liepos 18 d.Tarybos varduPirmininkasR. Dumas[1] OL C 279, 1987 10 17, p. 5.[2] OL C 47, 1989 2 27, p. 185.[3] OL C 80, 1988 3 28, p. 22.[4] OL C 341, 1984 12 21, p. 1.[5] OL C 68, 1986 3 24, p. 35.[6] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[7] OL L 220, 1987 8 8, p. 44.--------------------------------------------------


title: 2010 m. gegužės 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/30/ES dėl su energija susijusių gaminių suvartojamos energijos ir kitų išteklių nurodymo ženklinant gaminį ir apie jį pateikiant standartinę informaciją  (Tekstas svarbus EEE )

text:
18.6.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 153/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2010/30/ES
   2010 m. gegužės 19 d.
   dėl su energija susijusių gaminių suvartojamos energijos ir kitų išteklių nurodymo ženklinant gaminį ir apie jį pateikiant standartinę informaciją
   (nauja redakcija)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 194 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   spręsdami pagal įprastą teisėkūros procedūrą (2),
   kadangi:

               (1)

               1992 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyva 92/75/EEB dėl buitinių prietaisų energijos ir kitų išteklių suvartojimo parodymo ženklinant gaminį bei pateikiant standartinę informaciją apie gaminį (3) buvo iš esmės keičiama (4). Kadangi šią direktyvą reikia keisti dar kartą, siekiant aiškumo ji turėtų būti išdėstyta nauja redakcija.

               (2)

               Direktyva 92/75/EEB taikoma tik buitiniams prietaisams. 2008 m. liepos 16 d. Komisijos komunikatas dėl tvaraus vartojimo bei gamybos ir tvarios pramonės politikos veiksmų plano parodė, kad į Direktyvos 92/75/EEB taikymo sritį įtraukus su energija susijusius gaminius, kuriuos naudojant daroma didelė tiesioginė arba netiesioginė įtaka energijos vartojimui, būtų galima sustiprinti potencialią galiojančių teisinių priemonių sąveiką, ypač su 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/125/EB, nustatančia ekologinio projektavimo reikalavimų su energija susijusiems gaminiams nustatymo sistemą (5). Ši direktyva neturėtų trukdyti taikyti Direktyvą 2009/125/EB. Kartu su minėtąja direktyva ir kitais Sąjungos dokumentais ši direktyva yra platesnės teisinės sistemos dalis, todėl, laikantis visuotinio požiūrio, ją įgyvendinant bus taip pat sutaupyta daugiau energijos bei sumažintas poveikis aplinkai.

               (3)

               2007 m. kovo 8–9 d. Europos Vadovų Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės išvadose buvo pabrėžtas poreikis padidinti energijos vartojimo efektyvumą Sąjungoje, kad būtų pasiektas tikslas – sutaupyti 20 % Sąjungos suvartojamos energijos iki 2020 m., nustatyti atsinaujinančiųjų energijos išteklių vystymo ES mastu ir išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslai ir buvo paraginta visapusiškai ir greitai įgyvendinti veiksmus prioritetinėse srityse, nurodytose 2006 m. spalio 19 d. Komisijos komunikate „Efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planas: išnaudoti potencialą“. Veiksmų plane pabrėžiamos milžiniškos energijos taupymo galimybės gaminių srityje.

               (4)

               Su energija susijusių gaminių energijos vartojimo efektyvumo didinimas suteikiant vartotojams informaciją, kad jie galėtų pasirinkti gaminius, yra naudingas visai ES ekonomikai.

               (5)

               Tikslios, svarbios ir lygintinos informacijos apie su energija susijusių gaminių konkretų energijos suvartojimą teikimas turėtų daryti įtaką galutiniams naudotojams pasirenkant gaminius, kurie suvartoja arba kuriuos naudojant netiesiogiai suvartojama mažiau energijos ir kitų svarbių išteklių, ir tuo pačiu skatinti gamintojus imtis veiksmų, kad jų gaminiai suvartotų mažiau energijos ir kitų svarbių išteklių. Be to, taip netiesiogiai turėtų būti skatinamas šių gaminių efektyvus naudojimas siekiant ES tikslo 20 % sumažinti energijos vartojimą. Neturint šios informacijos, vien tik rinkos veiksniais nebus skatinamas šių gaminių racionalus energijos ir kitų svarbių išteklių naudojimas.

               (6)

               Turėtų būti priminta, kad galioja Sąjungos ir nacionalinės teisės aktai, kurie vartotojams suteikia tam tikrų teisių, susijusių su įsigytais gaminiais, įskaitant kompensavimą arba gaminių pakeitimą.

               (7)

               Komisija turėtų pateikti prioritetinių su energija susijusių gaminių sąrašą, kuris galėtų būti priimtas kaip deleguotas teisės aktas pagal šią direktyvą. Toks sąrašas galėtų būti įtrauktas į Direktyvoje 2009/125/EB nurodytą darbo planą.

               (8)

               Informacija daro labai didelę įtaką rinkos veiksniams, ir todėl būtina įvesti to paties tipo gaminių vienodą ženklinimą, kad potencialūs pirkėjai gautų papildomą standartizuotą informaciją apie šių gaminių su energija susijusias išlaidas ir kitų svarbių išteklių naudojimą, ir būtų imamasi priemonių užtikrinti, kad potencialūs galutiniai naudotojai, nematantys demonstruojamo gaminio ir negalintys matyti etiketės, taip pat gautų šią informaciją. Kad būtų veiksminga ir sėkminga, etiketė turėtų būti lengvai suprantama galutiniams naudotojams, paprasta ir glausta. Dėl to esamas etiketės formatas turėtų būti išsaugotas kaip pagrindas informuoti galutinius naudotojus apie gaminių energijos vartojimo efektyvumą. Informacija apie gaminių suvartojamą energiją ir kita informacija turi būti nustatyta pagal vienodus standartus ir vienodais metodais.

               (9)

               Kaip nurodyta Komisijos poveikio įvertinimo ataskaitoje, pridedamoje prie Komisijos pasiūlymo dėl šios direktyvos, suvartojamos energijos ženklinimo sistema kaip pavyzdžiu naudojamasi įvairiose pasaulio šalyse.

               (10)

               Valstybės narės turėtų reguliariai stebėti, kaip laikomasi šios direktyvos reikalavimų ir įtraukti atitinkamą informaciją į ataskaitą, kurią jos pagal šią direktyvą privalo pateikti Komisijai kas ketverius metus, ypač susijusią su tiekėjų ir prekiautojų pareigomis.

               (11)

               2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 765/2008, nustatančiame su gaminių prekyba susijusius akreditavimo ir rinkos priežiūros reikalavimus (6), išdėstytos bendros nuostatos dėl rinkos priežiūros, susijusios su gaminių prekyba. Siekiant įgyvendinti jo tikslus, šioje direktyvoje išdėstomos išsamesnės nuostatos šiuo klausimu. Tos nuostatos atitinka Reglamentą (EB) Nr. 765/2008.

               (12)

               Taikant visiškai savanorišką sistemą tik nedaugelis gaminių būtų ženklinami, arba standartiniai duomenys būtų pateikiami tik apie nedaugelį gaminių, todėl gali kilti pavojus, kad kai kurie galutiniai naudotojai bus suklaidinti arba net klaidingai informuoti. Ši sistema turėtų užtikrinti, kad visų atitinkamų gaminių etiketėje ir standartinėse gaminių vardinių parametrų lentelėse būtų nurodyta, kiek suvartojama energijos ir kitų svarbių išteklių.

               (13)

               Naudojant su energija susijusius gaminius daroma tiesioginė arba netiesioginė įtaka suvartojamam įvairių rūšių energijos, iš kurių elektros energija ir dujos yra svarbiausios, kiekiui. Todėl ši direktyva turėtų apimti su energija susijusius gaminius, turinčius tiesioginės ar netiesioginės įtakos suvartojamam bet kurios rūšies energijos kiekiui jų naudojimo metu.

               (14)

               Kai pateikiant informaciją etiketėje galima paskatinti galutinius naudotojus pirkti efektyvesnius gaminius, deleguotas teisės aktas turėtų būti taikomas tiems su energija susijusiems gaminiams, kuriuos naudojant daroma didelė tiesioginė ar netiesioginė įtaka energijos arba, kai tinka, svarbių išteklių suvartojimui ir kurių efektyvumas gali būti pakankamai pagerintas.

               (15)

               Siekiant, kad būtų įvykdyti su klimato kaita ir energetiniu saugumu susiję Sąjungos tikslai, ir atsižvelgiant į tai, kad tikimasi, jog bendras gaminių suvartojamos energijos kiekis toliau didės ilgalaikėje perspektyvoje, pagal šią direktyvą priimtuose deleguotuose teisės aktuose prireikus taip pat galėtų būti nustatyta etiketėje pabrėžti didelį gaminio suvartojamos energijos kiekį.

               (16)

               Kai kurios valstybės narės taiko viešųjų pirkimų politiką, pagal kurią reikalaujama, kad perkančiosios organizacijos pirktų energiją taupančius gaminius. Be to, kai kurios valstybės narės taiko paskatas energiją taupantiems gaminiams. Nustatydamos, ar gaminiai atitinka viešųjų pirkimų arba paskatų reikalavimus, valstybės narės gali taikyti labai skirtingus kriterijus. Pagal šios direktyvos deleguotus teisės aktus nustačius konkrečių gaminių veiksmingumo klases arba lygius, būtų galima sumažinti viešųjų pirkimų ir paskatų skirtumus ir paskatinti naudoti daugiau energiją taupančių gaminių.

               (17)

               Paskatos, kurias valstybės narės gali taikyti remdamos energiją taupančius gaminius, galėtų būti laikomos valstybės pagalba. Ši direktyva nedaro poveikio jokių valstybės pagalbos procedūrų, kurių dėl tokių paskatų ateityje gali būti imamasi pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 107 ir 108 straipsnius, rezultatams ir ji neturėtų būti taikoma mokesčiams bei fiskaliniams klausimams. Valstybės narės gali pačios nuspręsti, koks turėtų būti tokių paskatų pobūdis.

               (18)

               Energiją taupančių gaminių rėmimas pasitelkus ženklinimą, viešuosius pirkimus ir paskatas neturėtų daryti neigiamo poveikio bendram jų aplinkosaugos veiksmingumui ir tokių gaminių veikimui.

               (19)

               Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus priimti deleguotus teisės aktus pagal SESV 290 straipsnį dėl su energija susijusių gaminių naudojimo metu suvartojamos energijos ir kitų svarbių išteklių nurodymo ženklinant gaminį ir apie jį pateikiant standartinę informaciją. Ypač svarbu, kad Komisija atitinkamai konsultuotųsi parengiamųjų darbų metu, įskaitant ekspertų lygiu.

               (20)

               Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų reguliariai pateikti pagal šią direktyvą valstybių narių pateiktų ataskaitų apie vykdymo užtikrinimo veiklą ir laikymosi lygį santrauką, apimančią ES ir kiekvieną valstybę narę atskirai.

               (21)

               Komisija turėtų būti atsakinga už ženklinimo klasifikacijos pritaikymą, siekdama kad ji būtų nuspėjama pramonei ir suprantama vartotojams.

               (22)

               Atsižvelgiant į atitinkamą gaminį, technologinę pažangą ir papildomo didelio energijos taupymo galimybes, gali reikėti labiau diferencijuoti gaminius taip pagrindžiant klasifikavimo peržiūrą. Tokia peržiūra visų pirma turėtų apimti galimybę pakeisti skalę. Ši peržiūra turėtų būti atliekama kuo greičiau tų gaminių atveju, kurie dėl jų labai novatoriškų savybių gali būti itin svarbūs energijos vartojimo efektyvumui.

               (23)

               Kai Komisija peržiūrės padarytą pažangą ir 2012 m. pateiks ataskaitą dėl Tvaraus vartojimo bei gamybos ir tvarios pramonės politikos veiksmų plano, ji visų pirma analizuos, ar reikia tolesnių veiksmų gaminių aplinkosauginiam veiksmingumui ir energijos vartojimo efektyvumui gerinti, įskaitant, inter alia, galimybę suteikti vartotojams informaciją apie gaminių išskiriamą anglies junginių kiekį arba gaminių poveikį aplinkai jų gyvavimo ciklo metu.

               (24)

               Pareiga perkelti šią direktyvą į nacionalinę teisę turėtų apsiriboti tomis nuostatomis, kurios iš esmės skiriasi nuo Direktyvos 92/75/EEB. Pareiga perkelti iš esmės nepakeistas nuostatas kyla iš Direktyvos 92/75/EEB.

               (25)

               Įgyvendindamos šios direktyvos nuostatas, valstybės narės turėtų stengtis susilaikyti nuo priemonių, kuriomis galėtų būti nustatytos biurokratinės arba sunkiai įvykdomos pareigos atitinkamiems rinkos dalyviams, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms.

               (26)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių pareigų, susijusių su Direktyvos 92/75/EEB perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais.

               (27)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (7) 34 punktą valstybės narės raginamos savo ir Sąjungos interesų labui parengti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Taikymo sritis
   1.   Šia direktyva nustatoma sistema, kurios paskirtis – suderinti nacionalines priemones, susijusias su informacija galutiniams naudotojams, ypač ženklinant ir pateikiant standartinę informaciją apie gaminį, taip pat susijusias su energijos naudojimu ir, prireikus, kitų svarbių išteklių suvartojimu gaminio naudojimo metu, ir papildoma informacija apie su energija susijusius gaminius, taip suteikiant galutiniams naudotojams galimybę pasirinkti efektyvesnius gaminius.
   2.   Ši direktyva taikoma su energija susijusiems gaminiams, kuriuos naudojant daroma didelė tiesioginė ar netiesioginė įtaka energijos ir, kai tinka, kitų svarbių išteklių suvartojimui.
   3.   Ši direktyva netaikoma:

               a)

               naudotiems gaminiams;

               b)

               jokioms keleivinio ar krovininio transporto priemonėms;

               c)

               duomenų lentelei ar lygiareikšmei prie gaminių saugumo tikslais pritvirtintai informacijai.

         2 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šioje direktyvoje:
   a)   su energija susijęs gaminys arba gaminys– bet kokia prekė, kurią naudojant daroma įtaka energijos vartojimui ir kuri pateikiama į rinką ir (arba) pradedama naudoti Sąjungoje, įskaitant ir dalis, kurios skirtos įmontuoti į su energija susijusius gaminius, kuriems taikoma ši direktyva, ir kurios teikiamos į rinką ir (arba) galutinių naudotojų pradedamos naudoti kaip atskiros dalys ir kurių aplinkosaugos veiksmingumą galima įvertinti atskirai;
   b)   vardinių parametrų lentelė– standartinė su gaminiu susijusios informacijos lentelė;
   c)   kiti svarbūs ištekliai– vanduo, cheminės medžiagos ar bet kurios kitos medžiagos, kurias gaminys vartoja įprastinėmis naudojimo sąlygomis;
   d)   papildoma informacija– kita informacija apie gaminio veikimą ir savybes, kuri susijusi su energijos ar kitų svarbių išteklių suvartojimu ar padeda įvertinti šį suvartojimą, grindžiamą išmatuojamais duomenimis;
   e)   tiesioginė įtaka– gaminių, kurie faktiškai vartoja energiją jų naudojimo metu, įtaka;
   f)   netiesioginė įtaka– gaminių, kurie nevartoja energijos, bet prisideda prie energijos taupymo jų naudojimo metu, įtaka;
   g)   prekiautojas– mažmenininkas ar kitas asmuo, galutiniams naudotojams parduodantis, nuomojantis, siūlantis pirkti išsimokėtinai ar demonstruojantis gaminius;
   h)   tiekėjas– gamintojas, ar jo įgaliotasis atstovas Sąjungoje arba importuotojas, kuris gaminį pateikia į Sąjungos rinką arba pradeda jį naudoti joje. Jei jų nėra, bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, pateikiantis į rinką gaminius, kuriems taikoma ši direktyva, arba pradedantis juos naudoti, laikomas tiekėju;
   i)   pateikimas į rinką– gaminio pateikimas Sąjungos rinkai pirmą kartą siekiant jį platinti arba naudoti Sąjungoje nesvarbu, ar už atlygį, ar nemokamai ir neatsižvelgiant į pardavimo būdą;
   j)   pradėjimas naudoti– gaminio panaudojimas pagal paskirtį pirmą kartą Sąjungoje;
   k)   neleistinas etiketės naudojimas– etiketės naudojimas kitų, nei valstybių narių valdžios institucijos arba ES institucijos, subjektų būdu, kuris nenumatytas šioje direktyvoje arba deleguotame teisės akte.
   3 straipsnis
   Valstybių narių pareigos
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad:

               a)

               visi jų teritorijoje įsisteigę tiekėjai ir prekiautojai vykdytų 5 ir 6 straipsniuose nustatytas pareigas;

               b)

               gaminius, kuriems taikoma ši direktyva, būtų draudžiama ženklinti kitomis etiketėmis, ženklais, simboliais ar užrašais, neatitinkančiais šios direktyvos ir atitinkamų deleguotų teisės aktų, jei dėl to galutiniai naudotojai gali būti klaidinami dėl gaminių naudojimo metu suvartojamos energijos arba, kai tinka, kitų svarbių išteklių;

               c)

               diegiant etikečių ir vardinių parametrų lentelių apie energijos suvartojimą arba taupymą sistemą būtų vykdomos švietimo ir informacinių reklamų kampanijos, propaguojančios energijos vartojimo efektyvumą ir skatinančios galutinius naudotojus atsakingiau naudoti energiją;

               d)

               būtų imtasi atitinkamų priemonių skatinti už šios direktyvos įgyvendinimą atsakingas atitinkamas nacionalinės ar regioninės valdžios institucijas bendradarbiauti tarpusavyje ir teikti viena kitai ir Komisijai informaciją, kad šią direktyvą būtų lengviau taikyti. Administracinis bendradarbiavimas ir keitimasis informacija turi būti vykdomas kuo daugiau naudojantis elektroninėmis ryšio priemonėmis, turi būti ekonomiškai efektyvus ir gali būti remiamas pagal atitinkamas ES programas. Taip bendradarbiaujant prireikus turi būti užtikrintas šios procedūros metu perduodamos neskelbtinos informacijos tvarkymo saugumas, konfidencialumas ir jos apsauga. Komisija imasi atitinkamų priemonių, kad skatintų ir remtų šiame punkte minimą valstybių narių bendradarbiavimą.

         2.   Jeigu valstybė narė nustato, kad gaminys neatitinka visų atitinkamų šios direktyvos ir deleguotų teisės aktų reikalavimų, taikomų etiketėms ir vardinių parametrų lentelėms, tiekėjas įpareigojamas užtikrinti, kad gaminys atitiktų tiems reikalavimams valstybės narės nustatytomis veiksmingomis ir proporcingomis sąlygomis.
   Jei yra pakankamai įrodymų, kad gaminys gali neatitikti reikalavimų, atitinkama valstybė narė imasi būtinų prevencinių priemonių ir priemonių, kuriomis siekiama užtikrinti, kad gaminys atitiktų reikalavimus per tiksliai nustatytą terminą, atsižvelgiant į daromą žalą.
   Jeigu gaminys ir toliau neatitinka reikalavimų, atitinkama valstybė narė priima sprendimą nustatyti apribojimus ar uždrausti šį gaminį teikti į rinką ir (arba) pradėti naudoti, arba užtikrina, kad jis būtų pašalintas iš rinkos. Jei gaminys pašalinamas iš rinkos arba uždraudžiama jį pateikti į rinką, apie tai nedelsiant informuojama Komisija ir kitos valstybės narės.
   3.   Kas ketveri metai valstybės narės pateikia Komisijai ataskaitą, kurioje, be kita ko, išsamiai nurodo įgyvendinimo kontrolės priemones ir atitikties lygį jų teritorijose.
   Nustatydama gaires, Komisija gali nurodyti šių ataskaitų bendro turinio detales.
   4.   Komisija reguliariai pateikia tų ataskaitų santrauką Europos Parlamentui ir Tarybai informuoti.
   4 straipsnis
   Reikalavimai informacijos pateikimui
   Valstybės narės užtikrina, kad:

               a)

               galutinių naudotojų dėmesys į informaciją apie elektros energijos, kitų energijos rūšių bei prireikus kitų svarbių išteklių suvartojimą gaminių naudojimo metu ir į papildomą informaciją būtų atkreipiamas, vadovaujantis pagal šią direktyvą deleguotais teisės aktais vardinių parametrų lentelėse ir etiketėse, susijusiose su parduoti, nuomoti, pirkti išsimokėtinai ar galutiniams naudotojams demonstruoti tiesiogiai arba netiesiogiai bet kokiais nuotolinės prekybos būdais, įskaitant internetą, siūlomais gaminiais;

               b)

               apie integruotus arba įmontuotus gaminius a punkte nurodyta informacija būtų pateikiama tik tuomet, kai to reikalaujama taikytiname deleguotame teisės akte;

               c)

               konkretaus su energija susijusių gaminių, kuriems taikomas pagal šią direktyvą priimtas deleguotas teisės aktas, modelio reklamoje, kai pateikiama su energija arba su kaina susijusi informacija, nurodoma gaminio energijos vartojimo efektyvumo klasė;

               d)

               su energija susijusių gaminių techninėje reklaminėje medžiagoje, kurioje aprašomi konkretūs techniniai gaminio parametrai, visų pirma techniniuose vadovuose ir gamintojo brošiūrose neatsižvelgiant į tai, ar jos būtų atspausdintos, ar pateiktos internete, galutiniams naudotojams suteikiama būtina informacija apie energijos suvartojimą arba nurodoma gaminio energijos vartojimo efektyvumo klasė.

         5 straipsnis
   Tiekėjų pareigos
   Valstybės narės užtikrina, kad:

               a)

               tiekėjai, teikiantys į rinką arba pradedantys naudoti gaminius, kuriems taikomas deleguotas teisės aktas, laikydamiesi šios direktyvos ir deleguoto teisės akto pateiktų etiketę ir vardinių parametrų lentelę;

               b)

               tiekėjai parengtų pakankamai išsamią techninę dokumentaciją, kuria remiantis būtų galima įvertinti etiketėje ir vardinių parametrų lentelėje pateiktos informacijos tikslumą. Ta techninė dokumentacija apima:

                           i)

                           bendrą gaminio aprašymą;

                           ii)

                           prireikus, konstrukcijos skaičiavimų rezultatus;

                           iii)

                           bandymų ataskaitas, jeigu jos yra parengtos, įskaitant ir tas, kurias parengė kituose Sąjungos teisės aktuose apibrėžtos atitinkamos notifikuotosios įstaigos;

                           iv)

                           kai reikšmės naudojamos panašiems modeliams – nuorodas, pagal kurias būtų galima nustatyti tuos modelius.

                     Šiuo tikslu tiekėjai gali naudotis dokumentacija, kuri jau buvo parengta vadovaujantis reikalavimais, nustatytais atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose.

               c)

               tiekėjai suteiktų galimybes patikrinti techninę dokumentaciją praėjus penkeriems metams nuo atitinkamo paskutinio gaminio pagaminimo dienos;
               Valstybių narių rinkos priežiūros institucijų ir Komisijos prašymu tiekėjai pateikia elektroninę techninės dokumentacijos versiją per 10 darbo dienų nuo valstybės narės kompetentingos institucijos arba Komisijos prašymo gavimo dienos.

               d)

               gaminiui ženklinti ir informacijai apie jį pateikti būtinas etiketes tiekėjai prekiautojams pateiktų nemokamai;
               Neribojant tiekėjų galimybės pasirinkti etikečių pristatymo sistemą, prekiautojams paprašius etiketes tiekėjai pateikia nedelsdami;

               e)

               be etikečių, tiekėjai pateiktų gaminio vardinių parametrų lentelę;

               f)

               visose brošiūrose apie gaminį tiekėjai pateiktų gaminio vardinių parametrų lentelę. Jei gaminio brošiūros nepateikiamos, vardinių parametrų lenteles tiekėjas pateikia kartu su kita raštiška informacija apie gaminį;

               g)

               tiekėjai būtų atsakingi už jų etiketėse ir vardinių parametrų lentelėse pateiktos informacijos tikslumą;

               h)

               būtų laikoma, kad tiekėjai sutinka, jog etiketėje ar vardinių parametrų lentelėje pateikta informacija būtų skelbiama.

         6 straipsnis
   Prekiautojų pareigos
   Valstybės narės užtikrina, kad:

               a)

               prekiautojai tinkamai pritvirtintų etiketes, kad jos būtų matomos ir įskaitomos, ir gaminio brošiūroje ar kitame parduodant gaminį galutiniams naudotojams pridedamame dokumente pateiktų vardinių parametrų lentelę;

               b)

               prekiautojai, demonstruodami gaminį, kuriam taikomas deleguotas teisės aktas, matomoje vietoje, apibrėžtoje taikytiname deleguotame teisės akte, pritvirtintų reikiamą etiketę atitinkama kalba.

         7 straipsnis
   Nuotolinė prekyba ir kitos prekybos formos
   Siūlant gaminius parduoti, nuomoti ar pirkti išsimokėtinai paštu, naudojantis katalogu, internetu, telemarketingu ar bet kokiomis kitomis priemonėmis, kurias taikant nesitikima, kad potencialus galutinis naudotojas pamatys demonstruojamą gaminį, į deleguotus teisės aktus įtraukiama nuostata, užtikrinanti, kad potencialus galutinis naudotojas, prieš pirkdamas gaminį, gaus etiketėje ir vardinių parametrų lentelėje nurodytą informaciją apie gaminį. Deleguotuose teisės aktuose prireikus nurodoma, kaip ta etiketė arba vardinių parametrų lentelė, arba joje nurodyta informacija yra demonstruojama ar pateikiama potencialiam galutiniam naudotojui.
   8 straipsnis
   Laisvas judėjimas
   1.   Valstybės narės nedraudžia, neriboja ar netrukdo jų teritorijose pateikti į rinką arba pradėti naudoti gaminius, kurie nurodyti šioje direktyvoje ir taikytiname deleguotame teisės akte ir atitinka jo reikalavimus.
   2.   Jeigu nėra priešingų įrodymų, valstybės narės laiko, kad etiketės ir vardinių parametrų lentelės atitinka šios direktyvos ir deleguotų teisės aktų nuostatas. Valstybės narės reikalauja tiekėjų pateikti įrodymus pagal 5 straipsnį apie etiketėse ar vardinių parametrų lentelėse pateiktos informacijos tikslumą, jeigu yra pagrindo manyti, kad tokia informacija neteisinga.
   9 straipsnis
   Viešieji pirkimai ir paskatos
   1.   Kai gaminiui taikomas deleguotas teisės aktas, organizacijos, kurios sudaro viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutartis, nurodytas 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (8), ir kurioms netaikomos išimtys pagal jos 12–18 straipsnius, stengiasi pirkti tik tokius gaminius, kurie atitinka aukščiausių veiksmingumo lygių ir aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės kriterijus. Valstybės narės taip pat gali reikalauti, kad perkančiosios organizacijos pirktų tik tokius gaminius, kurie atitinka tuos kriterijus. Valstybės narės gali nustatyti, kad tie kriterijai taikomi atsižvelgiant į ekonominį efektyvumą, ekonominį įgyvendinamumą ir techninį tinkamumą bei pakankamą konkurenciją.
   2.   1 dalis taikoma sutartims, kurių apskaičiuota vertė yra lygi Direktyvos 2004/18/EB 7 straipsnyje nustatytoms riboms arba didesnė.
   3.   Kai valstybės narės taiko bet kurias paskatas gaminiui, kuriam taikomas deleguotas teisės aktas, jos jas taiko aukščiausių veiksmingumo lygių, įskaitant aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės gaminiams, kaip nustatyta taikytiname deleguotame teisės akte. Mokestinės ir fiskalinės priemonės nėra paskatos pagal šią direktyvą.
   4.   Valstybės narės teikdamos paskatas tiek galutiniams naudotojams, naudojantiems itin veiksmingus gaminius, tiek pramonės subjektams, kurie propaguoja ir gamina tokius gaminius, veiksmingumo lygius nurodo klasėmis, kaip apibrėžta taikytiname deleguotame teisės akte, išskyrus tuos atvejus, kai jie nustato aukštesnius veiksmingumo lygius, nei deleguotame teisės akte nustatyta aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės viršutinė riba. Valstybės narės gali nustatyti aukštesnius veiksmingumo lygius nei deleguotame teisės akte nustatyta aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės viršutinė riba.
   10 straipsnis
   Deleguoti teisės aktai
   1.   Kiekvienam gaminio tipui pagal šį straipsnį Komisija deleguotuose teisės aktuose pagal 11, 12, 13 straipsnius nustato išsamią informaciją, susijusią su etiketėmis ir vardinių parametrų lentelėmis.
   Jei gaminys atitinka 2 dalyje išvardytus kriterijus, jam taikomas deleguotas teisės aktas pagal 4 dalį.
   Deleguotų teisės aktų nuostatomis dėl etiketėje ir vardinių parametrų lentelėje pateikiamos informacijos apie naudojant gaminį suvartojamą energiją ir kitus svarbius išteklius siekiama geriau informuoti galutinius naudotojus, kad rinkdamiesi gaminius jie galėtų priimti labiau informacija pagrįstus sprendimus, ir sudaryti sąlygas rinkos priežiūros institucijoms patikrinti, ar gaminiai atitinka pateiktą informaciją.
   Kai deleguotame teisės akte pateikiamos nuostatos ir dėl gaminio energijos vartojimo efektyvumo, ir dėl svarbių išteklių suvartojimo, etiketės dizainu ir turiniu pabrėžiamas gaminio energijos vartojimo efektyvumas.
   2.   1 dalyje nurodyti kriterijai yra tokie:

               a)

               atsižvelgiant į naujausius turimus duomenis ir į Sąjungos rinkai pateiktą gaminių kiekį, gaminiai turi didelį energijos ir, kai tinka, kitų svarbių išteklių taupymo potencialą;

               b)

               rinkoje esančių vienodo funkcionalumo gaminių atitinkami veiksmingumo lygiai labai skiriasi;

               c)

               Komisija atsižvelgia į atitinkamus Sąjungos teisės aktus ir savireguliacijos priemones, kaip antai savanoriškus susitarimus, kuriuos taikant tikimasi, kad politikos tikslai bus pasiekti greičiau ar pigiau, nei taikant privalomus reikalavimus.

         3.   Rengdama deleguoto teisės akto projektą Komisija:

               a)

               atsižvelgia į tuos Direktyvos 2009/125/EB I priedo 1 dalyje nurodytus aplinkosauginius kriterijus, kurie laikomi reikšmingais atitinkamoje įgyvendinimo priemonėje, priimtoje pagal Direktyvą 2009/125/EB, ir kurie svarbūs galutiniams naudotojams naudojant gaminį;

               b)

               įvertina akto poveikį aplinkai, galutiniams naudotojams ir gamintojams, įskaitant mažas ir vidutines įmones (MVĮ), susijusį su konkurencingumu (taip pat ir Sąjungai nepriklausančiose rinkose), novatoriškumu, galimybe patekti į rinką ir sąnaudomis bei nauda;

               c)

               tinkamai konsultuojasi su suinteresuotosiomis šalimis;

               d)

               nustato įgyvendinimo datą (-as), etapais įgyvendinamąsias arba pereinamąsias priemones arba laikotarpius, atsižvelgdama visų pirma į galimą poveikį MVĮ arba atskiroms gaminių, ypač tų, kuriuos gamina MVĮ, grupėms.

         4.   Deleguotuose teisės aktuose visų pirma nurodoma:

               a)

               tikslus gaminių, kuriems taikoma priemonė, tipo apibūdinimas;

               b)

               matavimo standartai ir metodai, taikomi 1 straipsnio 1 dalyje nurodytai informacijai gauti;

               c)

               išsami informacija apie 5 straipsnyje nurodytą techninę dokumentaciją;

               d)

               4 straipsnyje nurodytos etiketės, kuo labiau atitinkančios vienodo dizaino charakteristikas visose gaminių grupėse ir bet kuriuo atveju aiškiai matomos ir įskaitomos, dizainas ir turinys. Etiketės formate kaip pagrindas išlaikoma A–G raidėmis grindžiama klasifikacija; klasifikacijos klasės atitinka didelį energijos ir sąnaudų taupymo skirtumą galutinio naudotojo požiūriu.
               Klasifikacija gali būti papildyta trimis papildomomis klasėmis, jei to reikia atsižvelgiant į technologinę pažangą. Tos papildomos klasės yra A+, A++ ir A+++, kuri žymi pačią veiksmingiausią klasę. Iš esmės bendras klasių skaičius neviršys septynių, išskyrus atvejus, kai vis dar yra gaminių, priskirtinų kitoms klasėms.
               Spalvų skalė yra sudaryta iš ne daugiau kaip septynių skirtingų spalvų pradedant tamsiai žalia, baigiant raudona. Tik aukščiausios klasės spalvinis kodas visuomet yra tamsiai žalios spalvos. Jeigu yra daugiau negu septynios klasės, tik raudoną spalvą galima dubliuoti.
               Klasifikacija peržiūrima visų pirma tada, kai didelė dalis gaminių vidaus rinkoje priskiriama dviem aukščiausioms energijos vartojimo efektyvumo klasėms ir kai galima papildomai sutaupyti dar labiau diferencijuojant gaminius.
               Išsamūs galimo gaminių perklasifikavimo kriterijai prireikus nustatomi atitinkamu deleguotu teisės aktu atsižvelgiant į kiekvieną atskirą atvejį.

               e)

               demonstruojamo gaminio vieta, prie kurios turi būti tvirtinama etiketė ir būdas, kaip etiketė ir (arba) informacija turi būti pateikta siūlymų parduoti, nurodytų 7 straipsnyje, atveju. Jeigu reikia, deleguotuose teisės aktuose gali būti numatyta, kad etiketė turi būti pritvirtinta prie gaminio ar atspausdinta ant pakuotės, arba pateikiama išsami informacija apie ženklinimo reikalavimus kataloguose, nuotolinės prekybos ir prekybos internetu atvejais;

               f)

               turinys ir prireikus formatas bei kita informacija apie vardinių parametrų lentelę ar 4 straipsnyje ir 5 straipsnio c dalyje nurodyta papildoma informacija. Į vardinių parametrų lentelę įrašoma ir etiketėje pateikta informacija;

               g)

               etiketės, lengvai matoma ir įskaitoma forma pateikiamos reklamai, konkretus turinys, įskaitant, jei reikia, tam tikro gaminio energijos klasę ir kitą (-us) svarbų (-ius) veiksmingumo lygį (-ius);

               h)

               kai reikia, pagal d punktą etiketėje nurodytos klasifikacijos (-ų) galiojimo laikas;

               i)

               etiketėse ir vardinių parametrų lentelėse pateikiamos informacijos tikslumo lygis;

               j)

               deleguoto teisės akto įvertinimo ir galimo peržiūrėjimo data, atsižvelgiant į technologijų pažangos tempą.

         11 straipsnis
   Delegavimas
   1.   Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 10 straipsnyje nurodytus deleguotus teisės aktus penkerių metų laikotarpiui nuo 2010 m. birželio 19 d. Komisija pateikia ataskaitą dėl deleguotų įgaliojimų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas automatiškai pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas ar Taryba jį atšaukia pagal 12 straipsnį.
   2.   Kai tik Komisija priima deleguotą teisės aktą, apie tai ji tuo pačiu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
   3.   Įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 12 ir 13 straipsniuose nustatytų sąlygų.
   12 straipsnis
   Delegavimo atšaukimas
   1.   Europos Parlamentas ar Taryba gali atšaukti 10 straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.
   2.   Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, stengiasi informuoti kitą instituciją ir Komisiją per protingą laikotarpį iki galutinio sprendimo priėmimo dienos, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti.
   3.   Sprendimu dėl atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Sprendimas neturi poveikio jau galiojančių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   13 straipsnis
   Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
   1.   Europos Parlamentas ar Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo dienos.
   Europos Parlamento ar Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviems mėnesiams.
   2.   Jeigu praėjus tam laikotarpiui, nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, deleguotas teisės aktas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jo nuostatose nurodytą dieną.
   Deleguotas teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki to laikotarpio pabaigos, jeigu Europos Parlamentas ir Taryba kartu informavo Komisiją, kad jie nepareikš prieštaravimo.
   3.   Jeigu Europos Parlamentas ar Taryba pareiškia prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Prieštaravimus pareiškusi institucija nurodo prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto priežastis.
   14 straipsnis
   Įvertinimas
   Ne vėliau kaip 2014 m. gruodžio 31 d. Komisija peržiūri šios direktyvos ir jos deleguotų teisės aktų veiksmingumą bei pateikia ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai.
   Tuo metu Komisija taip pat įvertina:

               a)

               4 straipsnio c punkto svarbą siekiant šios direktyvos tikslo;

               b)

               9 straipsnio 1 dalies veiksmingumą;

               c)

               poreikį iš dalies keisti 10 straipsnio 4 dalies d punktą, atsižvelgiant į techninę pažangą ir į tai, kaip vartotojai supranta etiketės formatą.

         15 straipsnis
   Sankcijos
   Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikytinų pažeidus nacionalines nuostatas, priimtas pagal šią direktyvą ir jos deleguotus teisės aktus, be kita ko, taikytinų už neleistiną etiketės naudojimą, ir imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad jos būtų įgyvendintos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Valstybės narės praneša Komisijai apie šias nuostatas ne vėliau kaip 2011 m. birželio 20 d. ir nedelsdamos praneša Komisijai apie visus vėlesnius toms nuostatoms įtakos turinčius pakeitimus.
   16 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini šiai direktyvai įgyvendinti ne vėliau kaip 2011 m. birželio 20 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus.
   Jos taiko tas nuostatas nuo 2011 m. liepos 20 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jose taip pat pateikiamas pareiškimas, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į Direktyvą 92/75/EEB, laikomos nuorodomis į šią direktyvą. Tokios nuorodos darymo tvarką ir to pareiškimo formuluotę nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   17 straipsnis
   Panaikinimas
   Direktyva 92/75/EEB su pakeitimais, padarytais reglamentu, nurodytu I priedo A dalyje, panaikinama nuo 2011 m. liepos 21 d., nedarant poveikio valstybių narių įsipareigojimams, susijusiems su tos direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, nustatytais I priedo B dalyje.
   Nuorodos į Direktyvą 92/75/EEB laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikties lentelę.
   18 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   5 straipsnio d, g ir h punktai taikomi nuo 2011 m. liepos 31 d.
   19 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2010 m. gegužės 19 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BUZEK

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         D. LÓPEZ GARRIDO

      (1)  OL C 228, 2009 9 22, p. 90.

      (2)  2009 m. gegužės 5 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2010 m. balandžio 14 d. Tarybos pozicija pirmojo svarstymo metu (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2010 m. gegužės 18 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (3)  OL L 297, 1992 10 13, p. 16.

      (4)  Žr. I priedo A dalį.

      (5)  OL L 285, 2009 10 31, p. 10.

      (6)  OL L 218, 2008 8 13, p. 30.

      (7)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (8)  OL L 134, 2004 4 30, p. 114.

      I PRIEDAS
      A   DALIS

         Panaikinta direktyva ir jos pakeitimas

         (nurodyta 17 straipsnyje)

                  Tarybos direktyva 92/75/EEB
                  (OL L 297, 1992 10 13, p. 16).

                  Reglamentas (EB) Nr. 1882/2003
                  (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

                  Tik III priedo 32 punktas

            B   DALIS

         Perkėlimo į nacionalinę teisę terminų sąrašas

         (nurodyta 16 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo į nacionalinę teisę terminas

                  92/75/EEB

                  1994 m. sausio 1 d.

      II PRIEDAS

         Atitikties lentelė

                  Direktyva 92/75/EEB

                  Ši direktyva

                  1 straipsnio 1 dalies įžanginės formuluotės pirmas sakinys

                  1 straipsnio 1 dalis

                  1 straipsnio 1 dalies įžanginės formuluotės antras sakinys

                  1 straipsnio 2 dalis

                  1 straipsnio 1 dalies pirma–septinta įtraukos

                  —

                  1 straipsnio 2 dalis

                  —

                  —

                  1 straipsnio 3 dalies a ir b punktai

                  1 straipsnio 3 dalis

                  1 straipsnio 3 dalies c punktas

                  —

                  2 straipsnio a ir b punktai

                  1 straipsnio 4 dalies pirma ir antra įtraukos

                  2 straipsnio g ir h punktai

                  1 straipsnio 4 dalies trečia įtrauka

                  —

                  1 straipsnio 4 dalies ketvirta įtrauka

                  2 straipsnio c punktas

                  1 straipsnio 4 dalies penkta įtrauka

                  2 straipsnio d punktas

                  —

                  2 straipsnio e, f, i, j ir k punktai

                  1 straipsnio 5 dalis

                  —

                  2 straipsnio 1 dalis

                  4 straipsnio a punktas

                  —

                  4 straipsnio b, c ir d punktai

                  2 straipsnio 2 dalis

                  —

                  2 straipsnio 3 dalis

                  5 straipsnio b punktas

                  2 straipsnio 4 dalis

                  5 straipsnio b ir c punktai

                  3 straipsnio 1 dalis

                  5 straipsnio a punktas

                  3 straipsnio 2 dalis

                  5 straipsnio e ir f punktai

                  3 straipsnio 3 dalis

                  5 straipsnio g punktas

                  3 straipsnio 4 dalis

                  5 straipsnio h punktas

                  —

                  6 straipsnio a punktas

                  4 straipsnio a punktas

                  6 straipsnio b punktas

                  4 straipsnio b punktas

                  —

                  5 straipsnis

                  7 straipsnis

                  6 straipsnis

                  —

                  7 straipsnio a punktas

                  3 straipsnio 1 dalies a punktas

                  7 straipsnio b punktas

                  3 straipsnio 1 dalies b punktas

                  7 straipsnio c punktas

                  3 straipsnio 1 dalies c punktas

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies d punktas

                  —

                  3 straipsnio 1 dalis, 3 dalis ir 4 dalis

                  8 straipsnio 1 dalis

                  8 straipsnio 1 dalis

                  8 straipsnio 2 dalis

                  8 straipsnio 2 dalis

                  9 straipsnis

                  —

                  —

                  9 straipsnis

                  10 straipsnis

                  —

                  —

                  10 straipsnio 1 dalis, 2 dalis ir 3 dalis

                  11 straipsnis

                  —

                  12 straipsnio a punktas

                  10 straipsnio 4 dalies a punktas

                  12 straipsnio b punktas

                  10 straipsnio 4 dalies b punktas

                  12 straipsnio c punktas

                  10 straipsnio 4 dalies c punktas

                  12 straipsnio d punktas

                  10 straipsnio 4 dalies d punktas

                  12 straipsnio e punktas

                  10 straipsnio 4 dalies e punktas

                  12 straipsnio f punktas

                  10 straipsnio 4 dalies f punktas

                  12 straipsnio g punktas

                  —

                  —

                  10 straipsnio 4 dalies g, h, i ir j punktai

                  —

                  11, 12, 13, 14 ir 15 straipsniai

                  13 straipsnis

                  17 straipsnis

                  14 straipsnis

                  16 straipsnis

                  —

                  18 straipsnis

                  15 straipsnis

                  19 straipsnis

                  —

                  I priedas

                  —

                  II priedas


title: 1985 m. liepos 8 d. Tarybos direktyva iš dalies keičianti Direktyvą 83/181/EEB dėl Direktyvos 77/388/EEB 14 straipsnio 1 dalies d punkto taikymo atleidžiant tam tikrų prekių galutinį importą nuo pridėtinės vertės mokesčio

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31985L0346

Oficialusis leidinys L 183 , 16/07/1985 p. 0021 - 0021 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 9 tomas 1 p. 0123  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 09 tomas 2 p. 0003  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 9 tomas 1 p. 0123  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 09 tomas 2 p. 0003

		Tarybos direktyva1985 m. liepos 8 d.iš dalies keičianti Direktyvą 83/181/EEB dėl Direktyvos 77/388/EEB 14 straipsnio 1 dalies d punkto taikymo atleidžiant tam tikrų prekių galutinį importą nuo pridėtinės vertės mokesčio(85/346/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 99 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonominių ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Direktyvoje 83/181/EEB [4] buvo nustatytas minimalus kuro kiekis, esantis komercinių transporto priemonių kuro bakuose, kuris atvykstant atleidžiamas nuo pridėtinės vertės mokesčio;kadangi, siekiant palengvinti sienų Bendrijos viduje kirtimą, pradiniame etape transporto priemonėms, skirtoms ir galinčioms gabenti asmenis ir vykstančioms tarp valstybių narių, reikėtų padidinti minėtą kiekį; kadangi antrajame etape Taryba, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, turi priimti sprendimą dėl pirmiau nurodyto kiekio padidinimo transporto priemonėms, vykstančioms tarp valstybių narių ir skirtoms ir galinčioms gabenti prekes,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 83/181/EEB šia direktyva keičiama taip:1) 83 straipsnis keičiamas taip:"83 straipsnisValstybės narės gali apriboti nuo pridėtinės vertės mokesčio atleidžiamo komercinių transporto priemonių standartiniuose bakuose esančio kuro kiekį:a) kai transporto priemonė atvyksta iš trečiosios šalies, iki 200 litrų vienai transporto priemonei vienos kelionės metu;b) kai transporto priemonė atvyksta iš kitos valstybės narės:- iki 200 litrų vienai transporto priemonei vienos kelionės metu, jeigu transporto priemonės yra skirta ir galinti gabenti prekes, už atlygį ar be jo,- iki 600 litrų vienai transporto priemonei vienos kelionės metu, jeigu transporto priemonės yra skirta ir galinti gabenti daugiau kaip devynis asmenis, įskaitant vairuotoją, už atlygį ar be jo.Taryba, veikdama pagal šiuo klausimu Sutartyje nustatytas procedūras, iki 1986 m. liepos 1 d., atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, priima sprendimą dėl atleidžiamo nuo mokesčio įvežamo kuro kiekio, esančio šio straipsnio pirmos pastraipos b punkto pirmoje įtraukoje nurodytų transporto priemonių standartiniuose kuro bakuose, padidinimo.";2) 84 straipsnio a punktas keičiamas taip:"a) komercinėms transporto priemonėms, atliekančioms tarptautinius pervežimus iš trečiųjų šalių į jų pasienio zoną, tačiau ne daugiau kaip 25 km į šalies gilumą tiesia linija, jeigu tokiu būdu yra vežami minėtoje zonoje gyvenantys asmenys;".2 straipsnisValstybės narės vėliausiai iki 1985 m. spalio 1 d. patvirtina priemones, kurios įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1985 m. liepos 8 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Santer[1] OL C 95, 1984 4 6, p. 3.[2] OL C 172, 1984 7 2, p. 15.[3] OL C 248, 1984 9 17, p. 13.[4] OL L 105, 1983 4 23, p. 38.--------------------------------------------------


title: 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/94/EB dėl tam tikroms krovinių vežimo keliais rūšims taikomų bendrųjų taisyklių nustatymo (kodifikuota redakcija) Tekstas svarbus EEB

text:
27.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 374/5

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2006/94/EB

   2006 m. gruodžio 12 d.
   dėl tam tikroms krovinių vežimo keliais rūšims taikomų bendrųjų taisyklių nustatymo
   (kodifikuota redakcija)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1962 m. liepos 23 d. Pirmoji Tarybos direktyva, nustatanti tam tikras bendrąsias tarptautinio transporto (krovinių vežimo keliais samdos pagrindais ar už atlygį) taisykles (3), buvo keletą kartų iš esmės keičiama (4). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.

               (2)

               Bendra transporto politika, inter alia, apima bendrąsias taisykles dėl tarptautinio krovinių vežimo keliais į valstybių narių teritorijas arba iš jų arba kertant vienos arba kelių valstybių narių teritoriją taisykles. Šios taisyklės turi prisidėti prie vidaus transporto rinkos sklandaus veikimo.

               (3)

               Atsižvelgiant į prekybos plėtrą ir prekių judėjimą Bendrijoje, būtina užtikrinti laipsnišką tarptautinio krovinių vežimo keliais plėtrą.

               (4)

               Tam tikram vežimo rūšių skaičiui netaikomos kvotos ir vežimo leidimų sistema. 1992 m. kovo 26 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 881/92 dėl patekimo į rinką vežant krovinius Bendrijos keliais į valstybės narės teritoriją ar iš jos arba kertant vienos ar kelių valstybių narių teritorijas (5) įdiegtus naujus rinkos organizavimo principus, kai kurioms vežimo rūšims dėl jų specifinio pobūdžio turėtų būti toliau leidžiama netaikyti Bendrijos leidimų ir visų kitų vežimo leidimų sistemos.

               (5)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių pareigų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminais, numatytais II priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   1.   Laikydamosi šio straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų, valstybės narės liberalizuoja tarptautinio krovinių vežimo keliais savo sąskaita bei samdos pagrindais ar už atlygį I priede išvardytas rūšis, kai vežama į arba iš jų teritorijos arba tranzitu per jų teritoriją.
   2.   Vežimo rūšims ir nepakrautų transporto priemonių reisams, atitinkantiems I priede išvardytas vežimo rūšis, nereikalingi nei Bendrijos, nei kiti vežimo leidimai.
   2 straipsnis
   Ši direktyva neturi įtakos reikalavimams, pagal kuriuos visos valstybės narės leidžia savo piliečiams užsiimti šioje direktyvoje nurodyta veikla.
   3 straipsnis
   1962 m. liepos 23 d. Pirmoji Tarybos direktyva, nustatanti tam tikrų rūšių krovinių vežimo keliais bendrąsias taisykles, yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių pareigų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminais, numatytais II priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal III priede pateiktą atitikmenų lentelę.
   4 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   5 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2006 m. gruodžio 12 d..

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. PEKKARINEN

      (1)  OL C 241,2004 9 28, p. 19.

      (2)  2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 104 E, 2004 4 30, p. 545) ir 2006 m. lapkričio 14 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 70, 1962 8 6, p. 2005/62. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 881/92 (OL L 95, 1992 4 9, p. 1).

      (4)  Žr. II priedo A dalį.

      (5)  OL L 95, 1992 4 9, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      I PRIEDAS
      Vežimo rūšys, kurioms nereikalingi nei Bendrijos, nei kiti vežimo leidimai

                  1.

                  Pašto siuntų vežimas kaip viešoji paslauga.

                  2.

                  Sugadintų ir avarijas patyrusių transporto priemonių vežimas.

                  3.

                  Krovinių vežimas motorinėmis transporto priemonėmis, kai pakrautos transporto priemonės, įskaitant priekabą, leidžiamas svoris neviršija 6 tonų arba krovinio, įskaitant priekabą, leidžiamas svoris neviršija 3,5 tonų.

                  4.

                  Krovinio vežimas motorinėmis transporto priemonėmis, laikantis šių sąlygų:

                              a)

                              vežamas krovinys turi priklausyti įmonei arba turi būti tos įmonės parduotas, nupirktas, išnuomotas, išsinuomotas, pagamintas, išgautas, apdorotas ar pataisytas;

                              b)

                              reiso tikslas turi būti krovinio vežimas savo reikmėms į ar iš įmonės arba jo judėjimas įmonėje arba už jos ribų;

                              c)

                              krovinį vežančias motorines transporto priemones turi vairuoti įmonės vairuotojai;

                              d)

                              krovinį vežančios transporto priemonės turi priklausyti įmonei, būti įsigytos išsimokėtinai ar išsinuomotos, laikantis sąlygų, nustatytų 2006 m. sausio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2006/1/EB dėl transporto priemonių, išsinuomojamų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais (1).
                              Ši nuostata netaikoma transporto priemonėms, kurios pakeitė įprastai naudojamas, tačiau trumpam sugedusias transporto priemones;

                              e)

                              vežimas turi būti tik pagalbinė įmonės veikla.

                  5.

                  Vaistų, prietaisų, įrenginių ir kitų gaminių, reikalingų medicininei pagalbai teikti vykdant gelbėjimo darbus, ypač stichinių nelaimių atveju, vežimas.

         (1)  OL L 33, 2006 2 4, p. 82.

      II PRIEDAS
      A DALIS
      Panaikinama direktyva su vėlesniais pakeitimais

                  1962 m. liepos 23 d. Pirmoji Tarybos direktyva, nustatanti tam tikras bendrąsias tarptautinio transporto (krovinių vežimo keliais samdos pagrindais ar už atlygį) taisykles
                  (OL 70, 1962 8 6, p. 2005/62)

                  Tarybos direktyva 72/426/EEB
                  (OL L 291, 1972 12 28, p. 155)

                  Tarybos direktyva 74/149/EEB
                  (OL L 84, 1974 3 28, p. 8)

                  Tarybos direktyva 77/158/EEB
                  (OL L 48, 1977 2 19, p. 30)

                  Tarybos direktyva 78/175/EEB
                  (OL L 54, 1978 2 25, p. 18)

                  Tarybos direktyva 80/49/EEB
                  (OL L 18, 1980 1 24, p. 23)

                  Tarybos direktyva 82/50/EEB
                  (OL L 27, 1982 2 4, p. 22)

                  Tarybos direktyva 83/572/EEB
                  (OL L 332, 1983 11 28, p. 33)

                  tik 2 straipsnis

                  Tarybos direktyva 84/647/EEB
                  (OL L 335, 1984 12 22, p. 72)

                  tik 6 straipsnis

                  Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 881/92
                  (OL L 95, 1992 4 9, p. 1)

                  tik 13 straipsnis

            B DALIS
      Perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminų sąrašas (nurodytas 3 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  Taikymo pradžios data

                  1962 m. liepos 23 d. Pirmoji Tarybos direktyva, nustatanti tam tikras bendrąsias tarptautinio transporto (krovinių vežimo keliais samdos pagrindais ar už atlygį) taisykles

                  1962 m. gruodžio 31 d.

                  72/426/EEB

                  __

                  74/149/EEB

                  __

                  1974 m. liepos 1 d.

                  77/158/EEB

                  1977 m. liepos 1 d.

                  78/175/EEB

                  1978 m. liepos 1 d.

                  80/49/EEB

                  __

                  1980 m. liepos 1 d.

                  82/50/EEB

                  1983 m. sausio 1 d.

                  83/572/EEB

                  1984 m. sausio 1 d.

                  84/647/EEB

                  1986 m. birželio 30 d.

      III PRIEDAS
      ATITIKMENŲ LENTELĖ

                  1962 m. liepos 23 d. Pirmoji Tarybos direktyva dėl tam tikroms krovinių vežimo keliais rūšims taikomų bendrųjų taisyklių nustatymo

                  Ši direktyva

                  1 straipsnis

                  1 straipsnis

                  2 straipsnis

                  —

                  3 straipsnis

                  2 straipsnis

                  —

                  3 straipsnis

                  —

                  4 straipsnis

                  4 straipsnis

                  5 straipsnis

                  Priedas

                  I priedas

                  —

                  II priedas

                  —

                  III priedas


title: 1988 m. gegužės 3 d. Tarybos direktyva, iš dalies keičianti Direktyvą 74/150/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ar miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimą, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988L0297

Oficialusis leidinys L 126 , 20/05/1988 p. 0052 - 0052 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0062  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0062

		Tarybos direktyva1988 m. gegužės 3 d.iš dalies keičianti Direktyvą 74/150/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ar miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimą, suderinimo(88/297/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100A straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi siekiant toliau kurti vidaus rinką svarbu patvirtinti priemones iki 1992 m. gruodžio 31 d.; kadangi vidaus rinka yra teritorija be vidaus sienų, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas,kadangi Direktyvos 74/150/EEB [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 82/890/EEB [5], II priede yra pateiktas sąrašas dalių ar rodiklių, pažymėtų raidėmis "SD", kurios reiškia, kad buvo arba turi būti priimtos Bendrijos direktyvos; kadangi jau nebereikia priimti Bendrijos taisyklių dėl kai kurių šių dalių bei rodiklių, nes traktorių gamyboje jos vis rečiau ir rečiau naudojamos arba buvo pakeistos kitais prietaisais, kurie jau tapo privalomi;kadangi tos traktorių EEB tipo patvirtinimą reguliuojančios Bendrijos taisyklės, kurios yra susijusios su atitinkamomis dalimis bei rodikliais, gali būti pakeistos nuostata, kad jos atitinka gamintojo nurodytas ypatybes bei informaciją,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 74/150/EEB II priede santrumpa "SD", esanti 7.3.4, 7.5 ir 7.6.3 punktuose yra pakeičiama santrumpa "CONF".2 straipsnis1. Valstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios ne vėliau kaip iki 1988 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės užtikrina, kad Komisijai būtų pateikti šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1988 m. gegužės 3 d.Tarybos varduPirmininkasM. Bangemann[1] OL C 88, 1987 4 3, p. 10.[2] OL C 156, 1987 6 15, p. 190 ir OL C 94, 1988 4 11, p. 66.[3] OL C 180, 1987 7 8, p. 15.[4] OL L 84, 1974 3 28, p. 10.[5] OL L 378, 1982 12 31, p. 45.--------------------------------------------------


title: 1993 m. spalio 29 d. Tarybos Direktyva 93/98/EEB dėl autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0098

Oficialusis leidinys L 290 , 24/11/1993 p. 0009 - 0013 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 25 p. 0075  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 25 p. 0075

		Tarybos direktyva 93/98/EEB1993 m. spalio 29 d.dėl autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų suderinimoEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalį ir į 66 ir 100a straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],(1) kadangi Berno konvencija dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos ir Tarptautinė konvencija dėl atlikėjų, fonogramų gamintojų ir transliuojančiųjų organizacijų apsaugos (Romos konvencija) numato tik minimalius jose paminėtų teisių apsaugos terminus, palikdamos Susitariančioms Šalims laisvę nustatyti ilgesnius terminus; kadangi kai kurios valstybės narės šia teise pasinaudojo; be to, kai kurios valstybės narės nėra Romos konvencijos dalyvės;(2) kadangi egzistuoja skirtumai tarp nacionalinių įstatymų, reguliuojančių autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminus, ir šie skirtumai gali tapti kliūtimi laisvam prekių judėjimui bei paslaugų teikimui ir iškreipti konkurenciją bendrojoje rinkoje; kadangi siekiant, kad vidaus rinka veiktų sklandžiai, valstybių narių įstatymus būtina suderinti taip, kad apsaugos terminai visoje Bendrijoje būtų vienodi;(3) kadangi reikia suderinti ne tik pačius apsaugos terminus, bet ir tam tikrą tokios apsaugos įgyvendinimo tvarką, pavyzdžiui, datą, nuo kurios skaičiuojamas apsaugos terminas;(4) kadangi šios direktyvos nuostatos neturi poveikio Berno konvencijos 14a straipsnio 2 dalies b, c bei d punktų ir 3 dalies taikymui valstybėse narėse;(5) kadangi Berno konvencijos nustatytu minimaliu apsaugos terminu, kurį sudaro autoriaus gyvenimo trukmė ir 50 metų po jo mirties, buvo siekiama užtikrinti apsaugą autoriui ir pirmosioms dviem jo palikuonių kartoms; kadangi vidutinė gyvenimo trukmė Bendrijoje taip pailgėjo, kad šio termino jau nepakanka apimti dvi kartas;(6) kadangi kai kurios valstybės narės, siekdamos kompensuoti pasaulinių karų įtaką autoriaus darbų panaudojimui, buvo nustatę ilgesnius negu 50 metų (po autoriaus mirties) terminus;(7) kadangi kai kurios valstybės narės gretutinių teisių apsaugai nustatė 50 metų terminą, skaičiuojamą nuo kūrinio teisėto išleidimo arba teisėto viešo paskelbimo datos;(8) kadangi, remiantis Bendrijos pozicija, nustatyta per Urugvajaus raundo derybas, pagal Bendrąjį susitarimą dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) fonogramų gamintojams turėtų būti taikomas 50 metų apsaugos terminas, skaičiuojamas nuo pirmojo išleidimo;(9) kadangi deramas dėmesys suteiktoms teisėms yra vienas iš pagrindinių teisės principų, saugomų Bendrijos teisine tvarka; kadangi autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų derinimas neturi susilpninti šiuo metu Bendrijos teisių turėtojams teikiamos apsaugos; kadangi, siekiant, kad pereinamojo laikotarpio priemonių pasekmės būtų minimalios, o vidaus rinka galėtų praktiškai veikti, apsaugos terminas turėtų būti derinamas palaipsniui;(10) kadangi 1991 m. sausio 17 d. Komisijos pranešime "Žaliosios knygos tęsinys — Komisijos darbo programa autorių ir gretutinių teisių srityje" pabrėžiama būtinybė autorių, kultūros pramonės, vartotojų ir visos visuomenės labui suderinti autorių ir gretutinių teisių aukšto lygio apsaugą, nes šios teisės intelektinei kūrybai yra be galo svarbios, taip pat pabrėžiama, kad šių teisių apsauga užtikrina kūrybos skatinimą ir jos plėtojimą;(11) kadangi, siekiant užtikrinti aukšto lygio apsaugą, kuri kartu atitiktų vidaus rinkos reikalavimus ir poreikį sukurti teisinę aplinką, palankią darniai literatūros ir meno kūrybos plėtotei Bendrijoje, turėtų būti nustatyti vienodi apsaugos terminai: autorių teisėms — 70 metų po autoriaus mirties arba 70 metų nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo, o gretutinėms teisėms — 50 metų nuo įvykio, nuo kurio skaičiuojamas terminas;(12) kadangi, remiantis Berno konvencijos 2 straipsnio 5 dalimi, kūrinių rinkiniai yra saugomi, jei dėl turinio parinkimo ir išdėstymo jie laikomi intelektinės kūrybos rezultatu; kadangi šie kūriniai yra saugomi nepažeidžiant autorių teisės į kiekvieną kūrinį, sudarantį tokio rinkinio dalį; kadangi į rinkinį įtrauktiems kūriniams gali būti taikomi specialūs apsaugos terminai;(13) kadangi visais atvejais, kai autoriais pripažįstami vienas ar daugiau fizinių asmenų, apsaugos terminas turi būti skaičiuojamas nuo jų mirties; kadangi kūrinio ar jo dalies autorystė yra toks klausimas, kurį gali tekti spręsti nacionaliniams teismams;(14) kadangi apsaugos terminai turėtų būti skaičiuojami nuo sausio 1 dienos po tų metų, kuriais buvo atitinkamas įvykis, kaip numatyta Berno ir Romos konvencijose;(15) kadangi 1991 m. gegužės 14 d. Tarybos direktyvos 91/250/EEB dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos [4] 1 straipsnyje teigiama, kad valstybės narės privalo suteikti kompiuterių programoms tokią pat autorių teisių apsaugą, kaip ir Berno konvencijoje apibrėžtiems literatūros kūriniams; kadangi ši direktyva suderina literatūros kūrinių apsaugos Bendrijoje terminą; kadangi Direktyvos 91/250/EEB 8 straipsnis, pateikiantis tik laikinas nuorodas dėl kompiuterių programų apsaugos terminų, turėtų būti panaikintas;(16) kadangi 1992 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvos 92/100/EEB dėl nuomos ir panaudos teisių bei tam tikrų teisių, gretutinių autorių teisėms, intelektinės nuosavybės srityje [5] 11 ir 12 straipsniai nustato tik minimalų apsaugos terminą, kuriam gali būti taikomas tolesnis suderinimas; kadangi ši direktyva numato tokį suderinimą; kadangi šie straipsniai atitinkamai turėtų būti panaikinti;(17) kadangi fotografijų apsaugai taikomos sąlygos valstybėse narėse yra skirtingos; kadangi siekiant pakankamai suderinti apsaugos terminus, taikomus fotografijos kūriniams, ypač tiems, kurie dėl meninių ar profesionalių ypatybių yra svarbūs vidaus rinkoje, būtina apibrėžti šioje direktyvoje reikalaujamo originalumo sąvoką; kadangi pagal Berno konvenciją fotografijos kūrinys laikomas originaliu, jeigu jis yra paties autoriaus intelektinės kūrybos rezultatas, atspindintis jo asmenybę, ir jokie kiti kriterijai, tokie kaip vertingumas ar paskirtis, nėra taikytini; kadangi kitų fotografijų apsaugą turėtų nustatyti nacionaliniai teisės aktai;(18) kadangi, stengiantis išvengti skirtingų apsaugos terminų, taikomų gretutinėms teisėms, būtina pasiekti, kad atskaitos taškas, nuo kurio skaičiuojamas šis terminas, būtų vienodas visoje Bendrijoje; kadangi skaičiuojant apsaugos terminą reikia atsižvelgti į atlikimą, įrašymą, transliaciją, teisėtą išleidimą ir teisėtą viešą paskelbimą, t. y. į tuos perdavimo būdus, kurie leistų gretutinių teisių objektą suvokti neapibrėžtam asmenų ratui nepriklausomai nuo to, kokioje šalyje vyksta tas atlikimas, įrašymas, transliacija, teisėtas išleidimas ar teisėtas viešas paskelbimas;(19) kadangi transliuojančių organizacijų teisės į jų transliacijas nepriklausomai nuo to, ar šios transliacijos perduodamos laidais, ar oru, įskaitant perdavimą kabeliu ir palydoviniu ryšiu, neturėtų galioti neribotą laiką; kadangi dėl šios priežasties būtina nustatyti apsaugos terminą, skaičiuojamą nuo konkrečios transliacijos pirmojo perdavimo; kadangi dėl šios nuostatos galima išvengti naujo termino skaičiavimo tuo atveju, kai transliacija yra identiška anksčiau perduotajai;(20) kadangi valstybėms narėms leidžiama išlaikyti arba įvesti kitokias gretutines teises, ypač susijusias su mokslo ir kritikos leidinių apsauga; kadangi, siekiant užtikrinti skaidrumą visoje Bendrijoje, valstybės narės, įvedančios tokias naujas teises, privalo pranešti apie tai Komisijai;(21) kadangi reikia aiškiai pasakyti, kad šia direktyva nustatomas suderinimas nėra taikomas neturtinėms teisėms;(22) kadangi kūriniams, kurių kilmės šalis pagal Berno konvenciją yra trečioji šalis ir kurių autorius nėra Bendrijos pilietis, turėtų būti taikomas terminų palyginimas, nustatant, kad atitinkantis terminas Bendrijoje neviršija šioje direktyvoje nustatyto termino;(23) kadangi teisių turėtojas, kuris nėra Bendrijos pilietis, pagal tarptautinį susitarimą turi teisę į apsaugą, gretutinių teisių apsaugai turėtų būti taikomas toks pat terminas, koks nustatytas šioje direktyvoje, tačiau jis neturi viršyti termino, nustatyto šalyje, kurios pilietis yra teisių turėtojas;(24) kadangi terminų palyginimas neturėtų prieštarauti valstybių narių tarptautiniams įsipareigojimams;(25) kadangi tam, kad sklandžiai veiktų vidaus rinka, ši direktyva turėtų būti taikoma nuo 1995 m. liepos 1 d.;(26) kadangi valstybėms narėms paliekama teisė nuspręsti, kaip interpretuoti, pritaikyti ir toliau vykdyti sutartis dėl saugomų kūrinių ir kitų objektų naudojimo, kurios buvo sudarytos iki šios direktyvos nustatytų apsaugos terminų įsigaliojimo;(27) kadangi pagarba įgytoms teisėms ir teisėtiems lūkesčiams yra Bendrijos teisinės tvarkos dalis; kadangi valstybės narės gali numatyti, kad tam tikromis aplinkybėmis, pagal šią direktyvą atnaujinus autorių ir gretutines teises, nebus pareikalauta mokesčio iš tų asmenų, kurie anksčiau garbingai naudojo kūrinius, tuo metu priklausiusius visuomenei,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisAutorių teisių galiojimo trukmė1. Literatūros ar meno kūrinio autoriaus teisės, remiantis Berno konvencijos 2 straipsniu, galioja visą autoriaus gyvenimą ir 70 metų po jo mirties nepriklausomai nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo datos.2. Tuo atveju, kai kūrinys sukurtas bendraautorystės pagrindu, 1 dalyje nurodytas terminas skaičiuojamas nuo paskutinio bendraautorio mirties datos.3. Anonimiškai ir slapyvardžių paskelbtų kūrinių apsaugos terminas yra 70 metų nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo. Tačiau jeigu autoriaus pasirinktas slapyvardis nekelia abejonių dėl jo tapatybės arba jis savo tikrąjį vardą atskleidžia per pirmame sakinyje nurodytą laikotarpį, taikomas 1 dalyje nurodytas apsaugos terminas.4. Jeigu valstybės narės numato, kad kolektyvinių kūrinių autorių teisėms turi būti taikomos specialios sąlygos arba kad teisių turėtoju gali tapti juridinis asmuo, apsaugos terminas skaičiuojamas pagal 3 dalies nuostatas, išskyrus tuos atvejus, kai kūrinį sukūrę fiziniai asmenys yra pripažįstami tokiais viešai paskelbtoje kūrinio versijoje. Ši dalis nepažeidžia pripažintų autorių, kurių indėlius (jiems taikomos 1 arba 2 dalies nuostatos) į šiuos kūrinius galima identifikuoti, teisių.5. Jeigu kūrinys išleidžiamas atskirais tomais, dalimis, laidomis, leidiniais ar epizodais, o apsaugos terminas turi būti skaičiuojamas nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo datos, tai šis terminas skaičiuojamas kiekvienam tokiam vienetui atskirai.6. Tie kūriniai, kuriems netaikomi apsaugos terminai, prasidedantys po autoriaus ar autorių mirties, ir kurie per 70 metų nuo jų sukūrimo nebuvo teisėtai viešai paskelbti, yra nebesaugomi.2 straipsnisKinematografijos ir audiovizualiniai kūriniai1. Kinematografijos arba audiovizualinio kūrinio pagrindinis režisierius yra laikomas jo autoriumi arba vienu iš autorių. Valstybės narės turi teisę nuspręsti, ką pripažinti kitais bendraautoriais.2. Kinematografijos arba audiovizualinio kūrinio apsaugos terminas baigiasi praėjus 70 metų nuo ilgiausiai išgyvenusio iš toliau išvardytų asmenų mirties nepriklausomai nuo to, ar šie asmenys laikomi bendraautoriais, ar ne; šie asmenys yra: pagrindinis režisierius, scenarijaus autorius, dialogų autorius ir muzikos, specialiai sukurtos kinematografijos ar audiovizualiniam kūriniui, autorius.3 straipsnisGretutinių teisių galiojimo trukmė1. Atlikėjų teisės saugomos 50 metų nuo atlikimo datos. Tačiau jei per šį laikotarpį teisėtai išleidžiamas arba teisėtai viešai paskelbiamas šio atlikimo įrašas, šių teisių galiojimas baigiasi praėjus 50 metų nuo pirmojo tokio išleidimo arba pirmojo tokio paskelbimo priklausomai nuo to, kas įvyko pirmiau.2. Fonogramų gamintojų teisių galiojimas baigiasi praėjus 50 metų nuo įrašo datos. Tačiau jei per šį laikotarpį fonograma teisėtai išleidžiama arba teisėtai viešai paskelbiama, teisių galiojimas baigiasi praėjus 50 metų nuo pirmojo tokio išleidimo arba pirmojo tokio paskelbimo priklausomai nuo to, kas įvyko pirmiau.3. Filmo pirmojo įrašo gamintojo teisių galiojimas baigiasi praėjus 50 metų nuo to įrašo datos. Tačiau jei per šį laikotarpį filmas teisėtai išleidžiamas arba teisėtai viešai pateikiamas, teisių galiojimas baigiasi praėjus 50 metų nuo pirmojo tokio išleidimo arba pirmojo tokio pateikimo priklausomai nuo to, kas įvyko pirmiau. Sąvoka "filmas" apibūdina kinematografijos arba audiovizualinį kūrinį arba judančius vaizdus, lydimus ar nelydimus garso.4. Transliuojančių organizacijų teisės baigiasi praėjus 50 metų nuo pirmojo transliacijos perdavimo nepriklausomai nuo to, ar ši transliacija perduota laidais, ar oru, įskaitant perdavimą kabeliu ir palydoviniu ryšiu.4 straipsnisAnksčiau neišleistų kūrinių apsaugaAsmuo, kuris, pasibaigus autorių teisių apsaugos terminui, pirmą kartą teisėtai išleidžia arba teisėtai viešai paskelbia anksčiau neišleistą kūrinį, turi teisę į tokią pat apsaugą, kokią suteikia autoriui jo turtinės teisės. Šių teisių apsaugos terminas yra 25 metai nuo pirmojo teisėto išleidimo arba teisėto viešo paskelbimo.5 straipsnisKritikos ir mokslo leidiniaiValstybės narės gali apsaugoti visuomenės nuosavybe tapusių kūrinių kritikos ir mokslo leidinius. Ilgiausias tokių teisių apsaugos terminas yra 30 metų nuo tos datos, kai leidinys buvo pirmą kartą teisėtai išleistas.6 straipsnisFotografijų apsaugaFotografijoms, kurios yra paties autoriaus intelektinės kūrybos išraiška ir dėl to laikomos originaliomis, taikoma 1 straipsnyje numatyta apsauga. Jokie kiti kriterijai nėra svarbūs sprendžiant, ar fotografija turi būti saugoma. Valstybės narės gali numatyti ir kitokių fotografijų apsaugą.7 straipsnisApsauga, taikoma trečiosioms šalims1. Kai kūrinio kilmės šalis pagal Berno konvenciją yra trečioji šalis, o kūrinio autorius nėra Bendrijos pilietis, valstybės narės taiko tokį pat apsaugos terminą, koks nustatytas kūrinio kilmės šalyje, tačiau šis terminas negali būti ilgesnis už tą, kuris nurodytas 1 straipsnyje.2. 3 straipsnyje nustatyti apsaugos terminai galioja ir tiems teisių turėtojams, kurie nėra Bendrijos piliečiai, ir valstybės narės suteikia jiems tokią apsaugą. Tačiau, nepažeidžiant valstybių narių tarptautinių įsipareigojimų, valstybių narių nustatytas apsaugos terminas neturi viršyti teisių turėtojo šalyje nustatyto apsaugos termino ir 3 straipsnyje nurodyto termino.3. Valstybės narės, kurios dėl savo tarptautinių įsipareigojimų šios direktyvos priėmimo metu buvo nustačiusios ilgesnį apsaugos terminą negu nurodyta 1 ir 2 dalyse, gali taikyti tokią apsaugą, kol tarptautiniai susitarimai dėl autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų pasibaigs.8 straipsnisTerminų skaičiavimasŠioje direktyvoje nustatyti terminai pradedami skaičiuoti nuo sausio 1 dienos po tų metų, kuriais įvyko įvykis, kurio pagrindu prasideda termino eiga.9 straipsnisNeturtinės teisėsŠi direktyva nepažeidžia valstybių narių nuostatų, taikomų neturtinėms teisėms.10 straipsnisTerminų taikymas1. Jei apsaugos termino, kuris yra ilgesnis, negu nustatyta šioje direktyvoje, eiga valstybėje narėje prasidėjo iki 13 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos, tas apsaugos terminas valstybėje narėje neturi būti sutrumpintas dėl šios direktyvos.2. Visiems kūriniams ir apsaugos objektams, kurie 13 straipsnio 1 dalyje nurodytu metu bent vienoje valstybėje narėje yra saugomi pagal nacionalines autorių ar gretutinių teisių nuostatas, ir tiems, kurie atitinka Direktyvoje 92/100/EEB nurodytus apsaugos kriterijus, taikomi šioje direktyvoje nustatyti apsaugos terminai.3. Ši direktyva nepažeidžia jokių naudojimo veiksmų, atliktų iki 13 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos. Valstybės narės priima specialias nuostatas, reikalingas trečiųjų šalių įgytoms teisėms apsaugoti.4. Valstybės narės neprivalo 2 straipsnio 1 dalies nuostatų taikyti kinematografijos ir audiovizualiniams kūriniams, sukurtiems iki 1994 m. liepos 1 d.5. Valstybės narės gali nustatyti datą, nuo kurios taikoma 2 straipsnio 1 dalis, jei toji data nebus vėlesnė negu 1997 m. liepos 1 d.11 straipsnisTechninės adaptacijos1. Direktyvos 91/250/EEB 8 straipsnis panaikinamas.2. Direktyvos 92/100/EEB 11 ir 12 straipsniai panaikinami.12 straipsnisPranešimo procedūraValstybės narės privalo nedelsdamos pranešti Komisijai apie bet kokias naujas gretutines teises, kurias jų Vyriausybė ketina suteikti, kartu nurodyti pagrindines jų įvedimo priežastis bei numatomą apsaugos terminą.13 straipsnisBendrosios nuostatos1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję iki 1995 m. liepos 1 d., įgyvendina šios direktyvos 1-11 straipsnius.Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės akų nuostatų tekstus.2. 12 straipsnis valstybėse narėse taikomas nuo šios direktyvos paskelbimo datos.14 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1993 m. spalio 29 d.Tarybos varduPirmininkasR. Urbain[1] OL C 92, 1992 4 11, p. 6 irOL C 27, 1993 1 30, p. 7.[2] OL C 337, 1992 12 21, p. 205 ir1993 m. spalio 27 d. sprendimas (dar neskelbtas Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 287, 1992 11 4, p. 53.[4] OL L 122, 1991 5 17, p. 42.[5] OL L 346, 1992 11 27, p. 61.--------------------------------------------------