title: 2014 m. liepos 8 d. Tarybos direktyva 2014/87/Euratomas, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2009/71/Euratomas, kuria nustatoma Bendrijos branduolinių įrenginių branduolinės saugos sistema

text:
25.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 219/42

         TARYBOS DIREKTYVA 2014/87/EURATOMAS
   2014 m. liepos 8 d.
   kuria iš dalies keičiama Direktyva 2009/71/Euratomas, kuria nustatoma Bendrijos branduolinių įrenginių branduolinės saugos sistema
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 31 ir 32 straipsnius,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, parengtą atsižvelgiant į Mokslo ir technikos komiteto paskirtų valstybių narių mokslinių ekspertų grupės pateiktą nuomonę,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   kadangi:

               (1)

               Tarybos direktyva 2013/59/Euratomas (3) nustatomi asmenų, kurie patiria profesinę, medicininę ir bendrą apšvitą, sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamų pavojų vienodi pagrindiniai saugos standartai;

               (2)

               Tarybos direktyva 2009/71/Euratomas (4) valstybėms narėms nustatyti įpareigojimai sukurti ir palaikyti nacionalinę branduolinės saugos sistemą. Ta direktyva grindžiama pagrindinių tarptautinių branduolinės saugos teisės aktų, t. y. Branduolinės saugos konvencijos (5) ir Saugos pagrindų (6), kuriuos parengė Tarptautinė atominės energijos agentūra (TATENA), nuostatomis;

               (3)

               Tarybos direktyva 2011/70/Euratomas (7) valstybėms narėms nustatomi įpareigojimai sukurti ir palaikyti nacionalinę panaudoto kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo sistemą;

               (4)

               2007 m. gegužės 8 d. Tarybos išvadose dėl branduolinės saugos ir panaudoto branduolinio kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo pažymima, kad „atsakomybė dėl branduolinės saugos tenka kiekvienai valstybei narei; atitinkamais atvejais jos imamasi ES struktūroje. Sprendimai dėl saugos veiksmų ir branduolinių objektų priežiūra ir toliau priklausys tik veiklos vykdytojų ir nacionalinių valdžios institucijų kompetencijai“;

               (5)

               2011 m. Japonijos mieste Fukušimoje įvykusi branduolinė avarija vėl atkreipė viso pasaulio dėmesį į priemones, kurių reikia rizikai kuo labiau sumažinti ir aukščiausiam branduolinės saugos lygiui užtikrinti. Vadovaudamosi 2011 m. kovo 24–25 d. Europos Vadovų Tarybos išvadomis, nacionalinės kompetentingos reguliavimo institucijos kartu su Komisija Europos branduolinės saugos reguliavimo institucijų grupėje (ENSREG), įsteigtoje Komisijos sprendimu 2007/530/Euratomas (8), atliko Bendrijos masto išsamius atominių elektrinių rizikos ir saugos įvertinimus (testavimą nepalankiausiomis sąlygomis). Iš rezultatų matyti, kad galėtų būti įgyvendinti tam tikri dalyvaujančių šalių branduolinės saugos strategijų ir sektoriuje nusistovėjusios praktikos patobulinimai.
               Be to, Europos Vadovų Taryba taip pat paragino Komisiją atitinkamais atvejais persvarstyti galiojantį branduolinių įrenginių saugos teisinį bei reguliavimo pagrindą ir pateikti pasiūlymą dėl visų reikalingų patobulinimų. Europos Vadovų Taryba taip pat pabrėžė, kad Sąjungoje turėtų būti įdiegti ir nuolatos tobulinami aukščiausi branduolinės saugos standartai;

               (6)

               viena iš pagrindinių Bendrijos branduolinės saugos reguliavimo sistemos sąlygų yra stipri kompetentinga reguliavimo institucija, turinti faktinį nepriklausomumą jai priimant reguliavimo sprendimus. Norint užtikrinti aukštą branduolinės saugos lygį itin svarbu, kad kompetentinga reguliavimo institucija turėtų galimybę naudotis savo įgaliojimais nešališkai, skaidriai ir nepatirdama jokios nederamos įtakos reguliavimo sprendimų priėmimo procese. Reguliavimo sprendimai ir vykdymo užtikrinimo veiksmai branduolinės saugos srityje turėtų būti grindžiami objektyviais su sauga susijusiais techniniais sumetimais ir turėtų būti patvirtinami nepatiriant jokios nederamos išorės įtakos, kuri galėtų kelti pavojų saugai, pavyzdžiui, nederamos įtakos, susijusios su kintančiomis politinėmis, ekonominėmis ar visuomeninėmis sąlygomis.
               Direktyvos 2009/71/Euratomas nuostatos dėl kompetentingų reguliavimo institucijų funkcijų atskyrimo turėtų būti sustiprintos siekiant užtikrinti reguliavimo institucijų faktinį nepriklausomumą nuo nederamos įtakos joms priimant reguliavimo sprendimus ir garantuoti, kad joms būtų suteiktos tinkamos priemonės ir kompetencija tinkamai atlikti joms pavestas pareigas. Visų pirma, reguliavimo institucija turėtų turėti pakankamai teisinių galių, pakankamai darbuotojų ir pakankamai finansinių išteklių, kad galėtų tinkamai vykdyti jai pavestas pareigas.
               Tačiau griežtesni reikalavimai neturėtų daryti poveikio glaudžiam bendradarbiavimui atitinkamais atvejais su kitomis atitinkamomis nacionalinėmis valdžios institucijomis ar valstybių narių pateiktoms bendroms politikos gairėms;

               (7)

               reguliavimo sprendimų priėmimo procese turėtų būti atsižvelgta į kompetenciją ir specialiąsias žinias, kurias gali teikti techninės paramos organizacijos. Tos specialiosios žinios turėtų būti grindžiamos pažangiausiomis mokslinėmis ir techninėmis žiniomis, įgytomis, be kita ko, iš eksploatavimo patirties ir su sauga susijusių mokslinių tyrimų, žinių valdymu ir tinkamais techniniais ištekliais;

               (8)

               laikantis TATENA bendrųjų saugos reikalavimų 1 dalies, reikėtų atsižvelgti tiek į valstybių narių vaidmenį kuriant branduolinės saugos sistemą, tiek į reguliavimo institucijos vaidmenį įgyvendinant tą sistemą;

               (9)

               atsižvelgiant į specializuotą branduolinės pramonės pobūdį ir į tai, kad reikiamų specialiųjų žinių ir kompetencijos turinčių asmenų nėra daug, todėl vykdomąsias pareigas atliekantys asmenys gali pereiti dirbti iš branduolinės pramonės į reguliavimo institucijas (ir atvirkščiai), ypač daug dėmesio turėtų būti skiriama tam, kad būtų išvengta interesų konfliktų. Be to, turėtų būti imtasi priemonių užtikrinti, kad nekiltų interesų konflikto toms organizacijoms, kurios teikia konsultacijas ar paslaugas kompetentingai reguliavimo institucijai;

               (10)

               branduolinės avarijos padariniai gali būti juntami ir už valstybės ribų, todėl reikėtų skatinti netoli branduolinio įrenginio esančių valstybių narių kompetentingų reguliavimo institucijų glaudų bendradarbiavimą, veiksmų koordinavimą ir keitimąsi informacija, neatsižvelgiant į tai, ar tos valstybės narės eksploatuoja branduolinius įrenginius, ar ne. Šiuo atžvilgiu valstybės narės turėtų užtikrinti, kad būtų įdiegta derama tvarka, kuri palengvintų tokį bendradarbiavimą tarpvalstybinio poveikio branduolinės saugos klausimais;

               (11)

               siekiant užtikrinti, kad būtų įgyjami tinkami įgūdžiai ir įgyjama bei palaikoma tinkamo lygio kompetencija, visos šalys turėtų užtikrinti, kad visi darbuotojai, turintys pareigų, susijusių su branduolinių įrenginių branduoline sauga ir branduolinio įrenginio aikštelėje taikomomis avarinės parengties ir reagavimo priemonėmis, būtų nuolatos mokomi. Tas tikslas gali būti pasiektas parengus mokymo programas ir mokymo planus, mokymo programų periodinio persvarstymo ir atnaujinimo procedūras ir iš biudžeto tinkamai skiriant lėšų mokymui;

               (12)

               dar viena svarbi Fukušimoje įvykusios branduolinės avarijos pamoka – skaidrumo didinimo branduolinės saugos klausimais svarba. Skaidrumas taip pat yra svarbi reguliavimo sprendimų priėmimo nepriklausomumo skatinimo priemonė. Todėl galiojančiose Direktyvos 2009/71/Euratomas nuostatose dėl plačiajai visuomenei teiktinos informacijos turėtų būti konkrečiau nurodyta, kokios rūšies informacija turėtų būti teikiama. Be to, plačiajai visuomenei pagal nacionalinę branduolinės saugos sistemą ir atsižvelgiant į tai, kad nacionalinės sistemos yra skirtingos, turėtų būti suteikta galimybių dalyvauti atitinkamais su branduoliniais įrenginiais susijusių sprendimų priėmimo proceso etapais. Atsakomybę už sprendimus dėl licencijų išlaiko nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos;

               (13)

               šios direktyvos reikalavimai dėl skaidrumo papildo nustatytuosius galiojančiuose Euratomo teisės aktuose. Tarybos sprendimu 87/600/Euratomas (9) valstybėms narėms nustatomi įpareigojimai pranešti ir pateikti Komisijai ir kitoms valstybėms narėms informaciją radiacinės avarijos jų teritorijoje atveju, o į Direktyvą 2013/59/Euratomas įtraukti įpareigojimai valstybėms narėms informuoti plačiąją visuomenę apie taikytinas sveikatos apsaugos priemones ir veiksmus, kurių turi būti imtasi radiacinės avarijos atveju, taip pat reguliariai teikti atnaujintą informaciją gyventojams, kurie gali nukentėti tokios avarijos atveju;

               (14)

               6-ajame peržiūros susitikime Branduolinės saugos konvencijos Susitariančiosios Šalys pakartojo savo įsipareigojimą dėl 2-ojo neeilinio susitikimo, įvykusio po Fukušimos avarijos, išvadų. Visų pirma jos pabrėžė, kad atominės elektrinės turėtų būti projektuojamos, statomos ir eksploatuojamos siekiant išvengti avarijų, o galimos avarijos atveju – sumažinti jos padarinius ir išvengti taršos už branduolinio įrenginio aikštelės ribų, ir kad reguliavimo institucijos turėtų užtikrinti, kad tais tikslais būtų vadovaujamasi nustatant ir įgyvendinant tinkamus esamų įrenginių saugos patobulinimus;

               (15)

               atsižvelgiant į techninę pažangą, kuri pasiekta TATENA ir Vakarų Europos branduolinės energetikos reguliavimo institucijų asociacijos (WENRA) pastangomis, ir atsižvelgiant į testavimo nepalankiausiomis sąlygomis patirtį ir Fukušimos branduolinės avarijos tyrimų rezultatus, Direktyva 2009/71/Euratomas turėtų būti iš dalies pakeista įtraukiant į ją aukšto lygio Bendrijos branduolinės saugos tikslą, apimantį visus branduolinių įrenginių gyvavimo ciklo etapus (aikštelės parinkimą, projektavimą, statybą, perdavimą eksploatuoti, eksploatavimą ir eksploatavimo nutraukimą). Visų pirma norint įgyvendinti tą tikslą reikia, kad sauga būtų labai padidinama projektuojant naujus reaktorius, kuriems turėtų būti naudojamasi pažangiausiomis žiniomis ir technologijomis, atsižvelgiant į naujausius tarptautinius saugos reikalavimus;

               (16)

               tą tikslą visų pirma reikėtų pasiekti naudojantis branduolinės saugos vertinimais, kurie patenka į šios direktyvos taikymo sritį. Juos turėtų atlikti licencijos turėtojai, kontroliuojant nacionalinei kompetentingai reguliavimo institucijai, ir jais gali būti naudojamasi vertinant didelės avarijos riziką, kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2011/92/ES (10), laikantis šios direktyvos reikalavimų;

               (17)

               pakopinės apsaugos sąvoka yra esminis branduolinių įrenginių saugos aspektas ir aukšto lygio branduolinės saugos tikslų įgyvendinimo pagrindas. Taikant pakopinės apsaugos principus, kaip pripažįstama tarptautiniuose standartuose bei gairėse ir WENRA, užtikrinama, kad saugos srities veiklai, kiek tai pagrįstai praktiškai įmanoma, taikomi vienas su kitu nesusiję nuostatų rinkiniai, kuriais remiantis tikėtino sutrikimo atveju jis būtų aptiktas, kompensuotas arba ištaisytas tinkamomis priemonėmis. Kiekvieno atskiro nuostatų rinkinio veiksmingumas yra svarbus pakopinės apsaugos elementas, kad būtų galima užkirsti kelią avarijoms ir sumažinti padarinius, jeigu jos įvyktų. Pakopinės apsaugos struktūrą paprastai sudaro penki lygiai. Nesuveikus vieno lygio priemonėms, pereinama prie kito lygio. Pirmo apsaugos lygio tikslas yra veikimo anomalijų ir sistemos sutrikimų prevencija. Jei pirmo lygio priemonės nesuveikia, veikimo anomalija kontroliuojama arba sutrikimai aptinkami antro apsaugos lygio priemonėmis. Jei antro lygio priemonės nesuveikia, trečiu lygiu užtikrinama, kad saugos funkcijos būtų toliau vykdomos aktyvuojant specialias saugos sistemas ir kitas saugos priemones. Jei trečio lygio priemonės nesuveikia, ketvirto lygio priemonėmis avarijos plitimas ribojamas taikant avarijos valdymo priemones, kad būtų užkirstas kelias rimtos avarijos sąlygoms, kai radioaktyviosios medžiagos išmetamos į išorę, arba tokios sąlygos būtų sušvelnintos. Paskutinis tikslas (penktas apsaugos lygis) yra didelių kiekių išmetimo į išorę radiologinių padarinių mažinimas taikant avarinių situacijų valdymo priemones už branduolinio įrenginio aikštelės ribų;

               (18)

               kitu aukšto lygio branduolinės saugos užtikrinimo ir nuolatinio jos gerinimo esminiu veiksniu, papildančiu pakopinę apsaugą, laikoma veiksminga branduolinės saugos kultūra. Veiksmingos branduolinės saugos kultūros rodikliai yra visų pirma, visų lygių organizacijos darbuotojų ir vadovų įsipareigojimas užtikrinti ir nuolat gerinti branduolinę saugą, visų lygių darbuotojų gebėjimo kvestionuoti atitinkamų saugos principų ir praktikos užtikrinimą siekiant nuolat gerinti branduolinę saugą skatinimas, darbuotojų gebėjimas laiku pranešti apie saugos problemas, eksploatacijos metu įgytos patirties nustatymas ir sistemingas pranešimas apie visus nukrypimus nuo įprastų eksploatavimo sąlygų ar su avarijų valdymu susijusių priemonių, kurie gali turėti įtakos branduolinei saugai. Svarbūs veiksniai, kurie padeda užtikrinti patikimą branduolinės saugos kultūrą, yra, visų pirma, veiksmingos valdymo sistemos, tinkamas švietimas bei mokymas ir licencijos turėtojo priemonės, pagal kurias registruojama, vertinama ir dokumentuojama vidaus ir išorės saugai svarbi eksploatavimo patirtis, taip pat veiksmingas iškeltų klausimų sprendimas;

               (19)

               tais atvejais, kai šioje direktyvoje vartojama frazė „pagrįstai praktiškai įmanoma“, ji turėtų būti taikoma laikantis nustatytų apibrėžčių, visų pirma WENRA ir TATENA apibrėžčių;

               (20)

               po Trijų mylių saloje ir Černobylyje įvykusių branduolinių avarijų Fukušimos branduolinė avarija dar kartą parodė, kokia svarbi yra apgaubo funkcija, nes tai paskutinė užtvara, galinti apsaugoti žmones ir aplinką nuo radioaktyviųjų medžiagų išmetimo po avarijos. Todėl pareiškėjas, prašantis licencijos statyti naują energetinį arba mokslinių tyrimų reaktorių, turėtų įrodyti, kad pagal projektą reaktoriaus šerdies pažeidimo poveikis praktiškai juntamas tik apgaubo viduje, t. y. pareiškėjas turėtų įrodyti, kad didelis ar neleistinas radioaktyviųjų medžiagų išmetimas už apgaubo ribų yra visiškai netikėtinas, ir pareiškėjas turėtų būti pajėgus labai užtikrintai pademonstruoti, jog toks išmetimas neįvyks;

               (21)

               avarijų prevencijos ir jų padarinių mažinimo tikslais reikėtų reikalauti konkretesnių priemonių, skirtų avarijų valdymui ir avarinių situacijų valdymui įrenginio aikštelėje. Jos turėtų atitikti atitinkamas Direktyvos 2013/59/Euratomas nuostatas ir nedaryti joms poveikio. Licencijos turėtojas turėtų numatyti procedūras, gaires ir priemones, taikomas avarijoms, įskaitant rimtas avarijas, kurios galėtų įvykti visais eksploatavimo režimais, įskaitant veikimą visu pajėgumu, sustabdymo ir pereinamąsias būsenas, užtikrinant visų tokių procedūrų ir priemonių nuoseklumą bei tęstinumą ir užtikrinant, kad jos būtų bandomos, peržiūrimos ir atnaujinamos. Tomis priemonėmis taip pat turėtų būti numatyta pakankamai darbuotojų, įrangos ir kitų būtinų išteklių. Turėtų būti pateikta organizacinė struktūra, kurioje būtų aiškiai paskirstyta atsakomybė ir numatytas reagavimo organų veiklos koordinavimas;

               (22)

               testavimas nepalankiausiomis sąlygomis parodė, koks svarbus vaidmuo tenka visų už branduolinę saugą atsakančių šalių tvirtesnio bendradarbiavimo ir tarpusavio koordinavimo mechanizmams. Ekspertiniai vertinimai pasiteisino kaip gera pasitikėjimo ugdymo priemonė, kurios tikslas – kaupti patirtį ir keistis ja, taip pat užtikrinti bendrą aukštų branduolinės saugos standartų taikymą;

               (23)

               valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimas branduolinės saugos srityje yra nusistovėjęs ir gali suteikti pridėtinės vertės branduolinės saugos, skaidrumo ir atvirumo suinteresuotųjų subjektų atžvilgiu Europos ir tarptautiniu lygiu.
               Valstybės narės, pasitelkdamos savo kompetentingas reguliavimo institucijas ir tinkamai naudodamosi ENSREG, remdamosi WENRA ekspertinėmis žiniomis, turėtų kas šešerius metus nustatyti ekspertinių vertinimų bendra konkrečia su jų branduolinių įrenginių branduoline sauga susijusia technine tema metodiką, techninę užduotį ir tvarkaraštį. Nagrinėtina bendra konkreti techninė tema turėtų būti pasirinkta iš WENRA saugos rekomendacinių lygių arba remiantis eksploatavimo patirties duomenimis, incidentais ir avarijomis, bei technologijų ir mokslo raida. Valstybės narės turėtų atlikti nacionalinį savo veiklos vertinimą ir numatyti priemones dėl kitų valstybių narių kompetentingų reguliavimo institucijų atliekamo nacionalinio jų veiklos vertinimo bendrų ekspertinių vertinimų.
               Turėtų būti rengiamos tų ekspertinių vertinimų išvadų ataskaitos. Atsižvelgdamos į tų ekspertinių vertinimų ataskaitų rezultatus, valstybės narės turėtų nustatyti nacionalinius veiksmų planus, kuriuose būtų atsižvelgiama į visas aktualias išvadas ir jų nacionalinius vertinimus. Ekspertinių vertinimų ataskaitos taip pat turėtų tapti pagrindu rengiant visos Sąjungos teminių ekspertinių vertinimų rezultatų suvestinę ataskaitą, kurią kartu rengia valstybių narių kompetentingos reguliavimo institucijos. Suvestinės ataskaitos tikslas neturėtų būti branduolinių įrenginių saugos klasifikavimas; joje daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama pažangai ir teminio ekspertinio vertinimo techninėms išvadoms, kad būtų galima pasidalyti vertinimo metu įgyta patirtimi.
               Ekspertiniuose vertinimuose turėtų vyrauti tarpusavio pasitikėjimas, todėl būtų tikslinga, kad Komisija, kai tai praktiškai įmanoma, informuotų valstybes nares apie tai, kad ji ketina naudoti ekspertinių vertinimų ataskaitų duomenis savo politikos dokumentuose;

               (24)

               valstybių narių pareigos teikti šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitas ir Komisijos pareiga rengti ataskaitą remiantis nacionalinėmis ataskaitomis turėtų suteikti galimybę apžvelgti ir įvertinti įvairius šios direktyvos įgyvendinimo aspektus ir jos veiksmingumą. Esama įvairių pareigų teikti ataskaitas tarptautiniu lygiu, pavyzdžiui, pagal Branduolinės saugos konvenciją, ir jų rezultatais gali būti naudojamasi vertinant šios direktyvos įgyvendinimą. Be to, pagal šią direktyvą turėtų būti nustatyti papildomi ataskaitų teikimo reikalavimai, susiję su branduolinių įrenginių teminių ekspertinių vertinimų išvadomis. Todėl, siekiant supaprastinti teisės aktus ir sumažinti administracinę naštą, valstybių narių pareiga teikti ataskaitas turėtų būti palengvinta tiek ataskaitų teikimo dažnumo, tiek ataskaitų turinio požiūriu;

               (25)

               laikantis laipsniško požiūrio, šios direktyvos nuostatų įgyvendinimas priklauso nuo valstybės narės teritorijoje esančių branduolinių įrenginių tipo. Todėl, įgyvendindamos šias nuostatas nacionalinėje teisėje, valstybės narės turėtų atsižvelgti į rizikos, kurią kelia branduoliniai įrenginiai, kuriuos jos planuoja statyti arba eksploatuoja, galimą dydį ir pobūdį. Visų pirma laipsniškas požiūris turėtų būti taikomas toms valstybėms narėms, kurios turi visai mažai branduolinių ir radioaktyviųjų medžiagų (pavyzdžiui, susijusių su nedidelių mokslinių tyrimų reaktorių eksploatavimu), kurios didelės avarijos atveju nesukeltų padarinių, panašių į atominių elektrinių avarijų padarinius;

               (26)

               šios direktyvos nuostatos, kurios pagal savo pobūdį susijusios su branduolinių įrenginių egzistavimu, konkrečiau tos, kurios susijusios su licencijos turėtojo įpareigojimais, naujais konkrečiais reikalavimais branduoliniams įrenginiams, taip pat nuostatos dėl avarinės parengties ir reagavimo branduolinio įrenginio aikštelėje neturėtų būti taikomos branduolinių įrenginių neturinčioms valstybėms narėms. Šios direktyvos nuostatos turėtų būti perkeltos į nacionalinę teisę ir įgyvendinamos proporcingai, atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes ir į tai, kad tos valstybės narės neturi branduolinių įrenginių, kartu užtikrinant, kad Vyriausybė arba kompetentingos institucijos skirtų deramą dėmesį branduolinei saugai;

               (27)

               pagal Direktyvą 2009/71/Euratomas valstybės narės turi sukurti ir palaikyti nacionalinę teisėkūros, reguliavimo ir organizacinę sistemą, reglamentuojančią branduolinių įrenginių branduolinę saugą. Teisė nuspręsti, kaip priimti nacionalinės sistemos nuostatas ir pagal kokius teisės aktus jas taikyti, paliekama valstybių narių kompetencijai;

               (28)

               pagal 2011 m. rugsėjo 28 d. Bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų valstybės narės įsipareigojo pagrįstais atvejais prie pranešimų apie perkėlimo priemones pridėti vieną ar daugiau dokumentų, kuriuose paaiškinamos direktyvos nuostatų ir nacionalinių perkėlimo priemonių atitinkamų dalių sąsajos. Šios direktyvos atveju teisės aktų leidėjas mano, kad tokių dokumentų perdavimas yra pagrįstas;

               (29)

               todėl Direktyva 2009/71/Euratomas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 2009/71/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               1 skyriaus pavadinimas pakeičiamas taip:
               „TIKSLAI, TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS“.

               2.

               2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalis pakeičiama taip:
                           „1.   Ši direktyva taikoma bet kokiam civiliniam branduoliniam įrenginiui, kuriam reikia licencijos.“;

                           b)

                           3 dalis pakeičiama taip:
                           „3.   Ši direktyva papildo Sutarties 30 straipsnyje nurodytus pagrindinius standartus dėl branduolinių įrenginių branduolinės saugos ir nedaro poveikio darbuotojų ir plačiosios visuomenės sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamų pavojų srityje galiojantiems Bendrijos teisės aktams, visų pirma Direktyvai 2013/59/Euratomas.“

               3.

               3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 punkto a papunktis pakeičiamas taip:

                                       „a)

                                       atominė elektrinė, sodrinimo įrenginys, branduolinio kuro gamykla, panaudoto branduolinio kuro perdirbimo įrenginys, mokslinių tyrimų reaktorius, panaudoto branduolinio kuro saugykla ir“;

                           b)

                           pridedami šie punktai:
                           „6.   Avarija– nenumatytas įvykis, kurio esami arba galimi padariniai radiacinės arba branduolinės saugos požiūriu yra reikšmingi;
                           7.   Incidentas– nenumatytas įvykis, kurio esami arba galimi padariniai radiacinės arba branduolinės saugos požiūriu nėra nereikšmingi;
                           8.   veikimo anomalija– nuo įprasto veikimo nukrypstantis veikimo procesas, kuris yra tikėtinas bent kartą per įrenginio eksploatavimo laikotarpį, tačiau dėl kurio pagal atitinkamas projektavimo nuostatas nepadaroma reikšmingos žalos saugai svarbiems elementams ir nesukeliamos avarinės sąlygos;
                           9.   projektavimo duomenų sąvadas– sąlygų ir įvykių seka, į kurią pagal nustatytus kriterijus tiesiogiai atsižvelgiama projektuojant branduolinį įrenginį, įskaitant jo modernizavimus, kad tos sąlygos ir įvykiai negalėtų įrenginio paveikti ir nebūtų viršytos leidžiamos ribos, kai saugos sistemos veikia taip, kaip numatyta;
                           10.   projektinė avarija– avarinės sąlygos, į kurias atsižvelgiant branduolinis įrenginys projektuojamas pagal nustatytus projektavimo kriterijus ir kurioms susidarius žala kurui, atitinkamais atvejais, ir radioaktyviųjų medžiagų išmetimas neviršytų leidžiamų ribų;
                           11.   rimtos sąlygos– sąlygos, kurios yra rimtesnės nei su projektinėmis avarijomis susijusios sąlygos; tokios sąlygos gali susidaryti dėl kelių sutrikimų, pavyzdžiui, jei visiškai nebeveikia visi saugos sistemos posistemiai, arba jei įvyksta visiškai netikėtinas įvykis.“

               4.

               2 skyriuje po antraštės „ĮPAREIGOJIMAI“ įterpiama ši antraštė:

                  „1 SKIRSNIS

                     Bendrieji įpareigojimai“.

               5.

               4 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               „1.   Valstybės narės sukuria ir palaiko nacionalinę teisėkūros, reguliavimo ir organizacinę sistemą (toliau – nacionalinė sistema), reglamentuojančią branduolinių įrenginių branduolinę saugą. Nacionalinėje sistemoje visų pirma numatoma:

                           a)

                           atsakomybės paskirstymas ir atitinkamų valdžios institucijų veiksmų koordinavimas;

                           b)

                           nacionaliniai branduolinės saugos reikalavimai, taikomi visais branduolinių įrenginių gyvavimo ciklo etapais;

                           c)

                           branduolinių įrenginių licencijavimo ir draudimo juos eksploatuoti neturint licencijos sistema;

                           d)

                           kompetentingos reguliavimo institucijos atliekamos branduolinės saugos reguliavimo kontrolės sistema;

                           e)

                           veiksmingi ir proporcingi vykdymo užtikrinimo veiksmai, įskaitant, atitinkamais atvejais, taisomuosius veiksmus ar eksploatavimo sustabdymą ir licencijos pakeitimą ar panaikinimą.

                     Teisė nuspręsti, kaip b punkte nurodyti nacionaliniai branduolinės saugos reikalavimai turi būti priimami ir pagal kokius dokumentus jie turi būti taikomi, paliekama valstybių narių kompetencijai.“

               6.

               5 straipsnio 2 ir 3 dalys pakeičiamos taip:
               „2.   Valstybės narės užtikrina kompetentingos reguliavimo institucijos faktinį nepriklausomumą nuo nederamos įtakos jai priimant reguliavimo sprendimus. Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje kompetentingai reguliavimo institucijai būtų nustatyti reikalavimai:

                           a)

                           būti funkciškai atskirta nuo visų kitų įstaigų ar organizacijų, susijusių su branduolinės energijos skatinimu ar naudojimu, ir nesiekti gauti ir nevykdyti jokios tokios įstaigos ar organizacijos nurodymų vykdant savo reguliavimo užduotis;

                           b)

                           priimti reguliavimo sprendimus, grindžiamus patikimais ir skaidriais su branduoline sauga susijusiais reikalavimais;

                           c)

                           gauti jai skirtus ir tinkamus biudžeto asignavimus, kad ji galėtų vykdyti nacionalinėje sistemoje nustatytas savo reguliavimo užduotis, ir būti atsakinga už paskirto biudžeto įgyvendinimą;

                           d)

                           įdarbinti tinkamą skaičių darbuotojų, turinčių jos pareigoms įvykdyti būtiną kvalifikaciją, patirtį ir ekspertinių žinių. Vykdydama savo reguliavimo funkcijas ji gali naudotis išorės moksliniais ir techniniais ištekliais bei ekspertinėmis žiniomis;

                           e)

                           nustatyti interesų konfliktų prevencijos ir jų sprendimo procedūras;

                           f)

                           teikti su branduoline sauga susijusią informaciją be jokios kitos įstaigos ar organizacijos leidimo, jei tai nekelia pavojaus kitiems viršesniems interesams, pavyzdžiui, saugumui, pripažintiems atitinkamuose teisės aktuose ar tarptautiniuose dokumentuose.

                     3.   Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingai reguliavimo institucijai būtų suteikti su 4 straipsnio 1 dalyje apibūdinta nacionaline sistema susijusioms jos pareigoms vykdyti būtini teisiniai įgaliojimai. Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje kompetentingoms reguliavimo institucijoms būtų patikėtos tokios pagrindinės reguliavimo užduotys:

                           a)

                           nustatyti nacionalinius branduolinės saugos reikalavimus, juos apibrėžti ar dalyvauti juos apibrėžiant;

                           b)

                           reikalauti, kad licencijos turėtojas laikytųsi nacionalinių branduolinės saugos reikalavimų bei atitinkamoje licencijoje nustatytų sąlygų ir įrodytų, kad jų laikosi;

                           c)

                           atliekant reguliavimo vertinimus ir patikras tikrinti, ar jų laikomasi;

                           d)

                           siūlyti ar vykdyti veiksmingus ir proporcingus vykdymo užtikrinimo veiksmus.“

               7.

               6, 7 ir 8 straipsniai pakeičiami taip:
               „6 straipsnis
               Licencijos turėtojai
               Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje būtų nustatyti šie reikalavimai;

                           a)

                           pirminė atsakomybė už branduolinio įrenginio branduolinę saugą turi tekti licencijos turėtojui. Ta atsakomybė negali būti perduota ir apima atsakomybę už rangovų ir subrangovų, kurių veikla gali daryti poveikį branduolinio įrenginio branduolinei saugai, veiksmus;

                           b)

                           teikdamas licencijos paraišką, pareiškėjas turi pateikti branduolinės saugos įrodymų. Jų apimtis ir išsamumas turi atitikti branduoliniam įrenginiui ir jo aikštelei aktualaus pavojaus galimą dydį ir pobūdį;

                           c)

                           licencijos turėtojai turi sistemingu ir patikrinamu būdu reguliariai vertinti, tikrinti ir nuolat tobulinti, kiek tai pagrįstai praktiškai įmanoma, savo branduolinių įrenginių branduolinę saugą. Tai apima patikrinimą, ar įdiegtos avarijų prevencijos ir avarijų padarinių mažinimo priemonės, įskaitant pakopinės apsaugos nuostatų taikymo patikrinimą;

                           d)

                           licencijos turėtojai turi sukurti ir įgyvendinti valdymo sistemas, kuriose deramas prioritetas teikiamas branduolinei saugai;

                           e)

                           licencijos turėtojai turi numatyti tinkamas įrenginio aikštelėje taikomas avarinių situacijų procedūras ir priemones, įskaitant rimtų avarijų valdymo gaires ar lygiavertes priemones, kad būtų veiksmingai reaguojama į avarijas siekiant išvengti jų padarinių ar juos sumažinti. Tos procedūros ir priemonės visų pirma:

                                       i)

                                       turi būti suderinamos su kitomis eksploatavimo procedūromis ir būti periodiškai bandomos, kad būtų patikrintas jų praktinis taikymas;

                                       ii)

                                       turi būti taikomos avarijoms ir rimtoms avarijoms, kurios galėtų įvykti visais eksploatavimo režimais ir kurios yra susijusios vienu metu su keliais blokais ar daro poveikį keliems blokams;

                                       iii)

                                       turi apimti priemones išorės pagalbai gauti;

                                       iv)

                                       turi būti periodiškai peržiūrimos ir reguliariai atnaujinamos, atsižvelgiant į bandymų metu ir dėl avarijų įgytą patirtį;

                           f)

                           licencijos turėtojai turi numatyti ir nuolat turėti savo įsipareigojimams dėl branduolinio įrenginio branduolinės saugos įvykdyti būtinus finansinius išteklius ir tinkamą kvalifikaciją bei kompetenciją turinčius darbuotojus. Licencijos turėtojai taip pat užtikrina, kad rangovai ir subrangovai, už kuriuos jie atsakingi ir kurių veikla gali daryti poveikį branduolinio įrenginio branduolinei saugai, turėtų jų įsipareigojimams įvykdyti būtinus tinkamą kvalifikaciją bei kompetenciją turinčius darbuotojus.

                     7 straipsnis
               Ekspertinės žinios ir įgūdžiai branduolinės saugos srityje
               Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje visoms šalims būtų nustatytas reikalavimas parengti savo darbuotojų, vykdančių su branduolinių įrenginių branduoline sauga susijusias pareigas, švietimo ir mokymo priemones, kurių paskirtis – įgyti, puoselėti ir toliau plėtoti branduolinės saugos ir avarinės parengties branduolinio įrenginio aikštelėje ekspertines žinias ir įgūdžius.
               8 straipsnis
               Skaidrumas
               1.   Valstybės narės užtikrina, kad darbuotojams ir plačiajai visuomenei būtų teikiama būtina informacija apie branduolinių įrenginių branduolinę saugą ir jos reguliavimą, ypač daug dėmesio skiriant vietos valdžios institucijoms, gyventojams ir suinteresuotiesiems subjektams branduolinio įrenginio kaimynystėje. Ta pareiga apima užtikrinimą, kad kompetentinga reguliavimo institucija ir licencijos turėtojai savo atsakomybės srityse vykdydami savo komunikacijos politiką teiktų:

                           a)

                           darbuotojams ir plačiajai visuomenei – informaciją apie įprastas branduolinių įrenginių eksploatavimo sąlygas ir

                           b)

                           darbuotojams ir plačiajai visuomenei, taip pat branduolinio įrenginio kaimynystėje esančių kitų valstybių narių kompetentingoms reguliavimo institucijoms – skubią informaciją incidentų ir avarijų atveju.

                     2.   Informacija visuomenei teikiama vadovaujantis atitinkamais teisės aktais bei tarptautiniais dokumentais su sąlyga, kad tai nekeltų pavojaus kitiems atitinkamuose teisės aktuose arba tarptautiniuose dokumentuose pripažintiems viršesniems interesams, pavyzdžiui, saugumui.
               3.   Nedarant poveikio 5 straipsnio 2 daliai, valstybės narės užtikrina, kad kompetentinga reguliavimo institucija atitinkamais atvejais pradėtų vykdyti su branduolinių įrenginių branduoline sauga susijusią bendradarbiavimo veiklą su branduolinio įrenginio kaimynystėje esančių kitų valstybių narių kompetentingomis institucijomis, inter alia, keisdamasi ir (arba) dalydamasi informacija.
               4.   Valstybės narės užtikrina, kad plačiajai visuomenei būtų suteikta tinkama galimybė pagal atitinkamus teisės aktus ir tarptautinius dokumentus veiksmingai dalyvauti su branduolinių įrenginių licencijų išdavimu susijusiame sprendimų priėmimo procese.“

               8.

               Po 8 straipsnio įterpiamas šis skirsnis:

                  „2 SKIRSNIS

                     Specialieji įpareigojimai

               8a straipsnis
               Branduolinių įrenginių branduolinės saugos užtikrinimo tikslas
               1.   Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje branduolinės saugos sistemoje būtų nustatytas reikalavimas branduolinius įrenginius projektuoti, jiems parinkti aikštelę, juos statyti, perduoti eksploatuoti, eksploatuoti ir nutraukti eksploatavimą taip, kad būtų išvengta avarijų, o įvykus avarijai jos padariniai būtų mažinami ir būtų išvengiama:

                           a)

                           ankstyvo radioaktyviųjų medžiagų išmetimo į aplinką, kai už branduolinio įrenginio aikštelės ribų reikėtų taikyti avarines priemones, tačiau nebūtų pakankamai laiko tas priemones įgyvendinti;

                           b)

                           didelio radioaktyviųjų medžiagų išmetimo į aplinką, kai reikėtų imtis apsaugos priemonių, kurių taikymo vietos arba laiko nebūtų galima riboti.

                     2.   Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje būtų nustatyta reikalavimas, kad 1 dalyje išdėstytas tikslas:

                           a)

                           būtų taikomas branduoliniams įrenginiams, kurių statybos licencija pirmą kartą suteikta po 2014 m. rugpjūčio 14 d.;

                           b)

                           būtų naudojamas kaip esamų branduolinių įrenginių pagrįstai praktiškai įmanomų saugos patobulinimų įgyvendinimo tinkamu laiku standartas, be kita ko, atliekant 8c straipsnio b punkte nurodytus periodinius saugos persvarstymus.

                     8b straipsnis
               Branduolinių įrenginių branduolinės saugos tikslo įgyvendinimas
               1.   Kad pasiektų 8a straipsnyje nurodytą branduolinės saugos tikslą, valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje būtų nustatytas reikalavimas, pagal kurį, tais atvejais, kai taikoma pakopinė apsauga, ji būtų taikoma siekiant užtikrinti, kad:

                           a)

                           būtų kuo labiau sumažintas ekstremalių išorinių gamtinių ir netyčinių žmogaus sukeltų pavojų poveikis;

                           b)

                           būtų užkirstas kelias veikimo anomalijoms ir sutrikimams;

                           c)

                           veikimo anomalijos būtų kontroliuojamos, o sutrikimai aptinkami;

                           d)

                           projektavimo duomenų sąvade numatytos avarijos būtų kontroliuojamos;

                           e)

                           rimtos sąlygos būtų kontroliuojamos, įskaitant avarijų plitimo prevenciją ir rimtų avarijų padarinių mažinimą;

                           f)

                           būtų įdiegtos 8d straipsnio 1 dalies reikalavimus atitinkančios organizacinės struktūros.

                     2.   Kad pasiektų 8a straipsnyje nustatytą branduolinės saugos tikslą, valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje būtų nustatytas reikalavimas, pagal kurį kompetentinga reguliavimo institucija ir licencijos turėtojas imtųsi priemonių veiksmingai branduolinės saugos kultūrai skatinti ir stiprinti. Tos priemonės visų pirma apima:

                           a)

                           valdymo sistemas, kuriose deramas prioritetas teikiamas branduolinei saugai ir skatinamas visų lygių darbuotojų bei vadovų gebėjimas kvestionuoti atitinkamų saugos principų ir praktikos veiksmingą užtikrinimą ir laiku pranešti apie saugos problemas, laikantis 6 straipsnio d punkto;

                           b)

                           licencijos turėtojo priemones, pagal kurias registruojama, vertinama ir dokumentuojama vidaus ir išorės saugai svarbi eksploatavimo patirtis;

                           c)

                           įpareigojimą, kad licencijos turėtojas praneštų kompetentingai reguliavimo institucijai apie įvykius, kurie gali daryti poveikį branduolinei saugai, ir

                           d)

                           švietimo ir mokymo priemones pagal 7 straipsnį.

                     8c straipsnis
               Pradinis įvertinimas ir periodiniai saugos persvarstymai
               Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje būtų nustatyti šie reikalavimai:

                           a)

                           visais atvejais, kai suteikiama licencija branduoliniam įrenginiui statyti arba branduoliniam įrenginiui eksploatuoti, ji turi būti grindžiama tinkamu branduolinio įrenginio aikštelės ir paties branduolinio įrenginio įvertinimu, apimančiu branduolinės saugos įrodymą pagal nacionalinius branduolinės saugos reikalavimus remiantis 8a straipsnyje išdėstytu tikslu;

                           b)

                           licencijos turėtojas, kurio reguliavimo kontrolę vykdo kompetentinga reguliavimo institucija, turi sistemingai ir reguliariai pakartotinai (bent kas dešimt metų) įvertinti branduolinio įrenginio saugą, kaip nustatyta 6 straipsnio c punkte. To pakartotinio saugos įvertinimo tikslas – užtikrinti, kad būtų laikomasi galiojančio projektavimo duomenų sąvado; atliekant šį įvertinimą nustatoma, kokių reikia tolesnių saugos patobulinimų, atsižvelgiant į senėjimo klausimus, eksploatavimo patirtį, naujausius mokslinių tyrimų rezultatus ir tarptautinių standartų pokyčius, vadovaujantis 8a straipsnyje išdėstytu tikslu.

                     8d straipsnis
               Avarinė parengtis ir reagavimas branduolinio įrenginio aikštelėje
               1.   Nedarant poveikio Tarybos direktyvos 2013/59/Euratomas (11) nuostatoms, valstybės narės užtikrina, kad nacionalinėje sistemoje būtų reikalaujama, jog avarinės parengties ir reagavimo branduolinio įrenginio aikštelėje organizacinė struktūra turi būti nustatyta aiškiai paskirstant atsakomybę ir numatant licencijos turėtojo ir kompetentingų valdžios institucijų bei organizacijų veiklos koordinavimą, atsižvelgiant į visus avarinės situacijos etapus.
               2.   Valstybės narės užtikrina pagal nacionalinę sistemą reikalaujamos avarinės parengties ir reagavimo branduolinio įrenginio aikštelėje nuoseklumą ir tęstinumą, palyginti su kitomis avarinės parengties ir reagavimo priemonėmis, reikalaujamomis pagal Direktyvą 2013/59/Euratomas.

                  (11)  2013 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva 2013/59/Euratomas, kuria nustatomi pagrindiniai saugos standartai siekiant užtikrinti apsaugą nuo jonizuojančiosios spinduliuotės apšvitos keliamų pavojų ir panaikinamos direktyvos 89/618/Euratomas, 90/641/Euratomas, 96/29/Euratomas, 97/43/Euratomas ir 2003/122/Euratomas (OL L 13, 2014 1 17, p. 1).“"

               9.

               Po 8d straipsnio įterpiamas šis skyrius:
               „2a SKYRIUS

                  EKSPERTINIAI ĮVERTINIMAI IR ATASKAITŲ TEIKIMAS

               8e straipsnis
               Ekspertiniai įvertinimai
               1.   Valstybės narės ne rečiau kaip kartą per dešimt metų imasi priemonių, kad būtų atliekamas jų nacionalinės sistemos ir kompetentingų reguliavimo institucijų periodinis savo veiklos įvertinimas, ir paprašo atlikti atitinkamų savo nacionalinės sistemos dalių ir kompetentingų reguliavimo institucijų tarptautinį ekspertinį įvertinimą, siekdamos nuolat gerinti branduolinę saugą. Tokių ekspertinių įvertinimų, kai jie būna parengti, rezultatai pateikiami valstybėms narėms ir Komisijai.
               2.   Valstybės narės užtikrina, kad koordinuotai:

                           a)

                           būtų atliktas nacionalinis įvertinimas, remiantis konkrečia tema, susijusia su atitinkamų jų teritorijoje esančių branduolinių įrenginių branduoline sauga;

                           b)

                           visos kitos valstybės narės ir Komisija stebėtojos teisėmis būtų kviečiamos atlikti a punkte nurodyto nacionalinio įvertinimo ekspertinį įvertinimą;

                           c)

                           būtų imamasi tinkamų tolesnių priemonių, susijusių su atitinkamomis ekspertinio vertinimo proceso išvadomis;

                           d)

                           kai parengiami rezultatai, būtų skelbiamos pirmiau minėto proceso atitinkamos ataskaitos ir jo pagrindiniai rezultatai.

                     3.   Valstybės narės užtikrina, kad būtų įdiegtos priemonės, kad pirmąjį teminį ekspertinį vertinimą būtų galima pradėti 2017 m., o vėlesni teminiai ekspertiniai vertinimai galėtų būti vykdomi bent kas šešerius metus po tos datos.
               4.   Jeigu įvyksta avarija, dėl kurios susidaro padėtis, kai reikia taikyti avarines priemones už branduolinio įrenginio aikštelės ribų arba plačiosios visuomenės apsaugos priemones, atitinkama valstybė narė užtikrina, kad be nederamo delsimo būtų paprašyta atlikti tarptautinį ekspertinį įvertinimą.“

               10.

               9 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalis pakeičiama taip:
                           „1.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitą pirmą kartą ne vėliau kaip iki 2014 m. liepos 22 d., o po to – ne vėliau kaip iki 2020 m. liepos 22 d.“;

                           b)

                           3 dalis išbraukiama.

               11.

               10 straipsnyje po 1 dalies įterpiama ši dalis:
               „1a.   6, 8a, 8b, 8c ir 8d straipsnių perkėlimo į nacionalinę teisę ir įgyvendinimo įpareigojimai netaikomi branduolinių įrenginių neturinčioms valstybėms narėms, nebent jos nuspręstų pradėti kokią nors su branduoliniais įrenginiais, kuriems taikomas licencijavimas, susijusią veiklą jų jurisdikcijoje.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2017 m. rugpjūčio 15 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų ir visų tų nuostatų vėlesnių pakeitimų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. C. PADOAN

      (1)  2014 m. balandžio 2 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  OL C 341, 2013 11 21, p. 92.

      (3)  2013 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva 2013/59/Euratomas, kuria nustatomi pagrindiniai saugos standartai siekiant užtikrinti apsaugą nuo jonizuojančiosios spinduliuotės apšvitos keliamų pavojų ir panaikinamos direktyvos 89/618/Euratomas, 90/641/Euratomas, 96/29/Euratomas, 97/43/Euratomas ir 2003/122/Euratomas (OL L 13, 2014 1 17, p. 1).

      (4)  2009 m. birželio 25 d. Tarybos direktyva 2009/71/Euratomas, kuria nustatoma Bendrijos branduolinių įrenginių branduolinės saugos sistema (OL L 172, 2009 7 2, p. 18).

      (5)  1999 m. lapkričio 16 d. Komisijos sprendimas 1999/819/Euratomas dėl Europos atominės energijos bendrijos (Euratomas) prisijungimo prie 1994 m. Branduolinės saugos konvencijos (OL L 318, 1999 12 11, p. 20).

      (6)  TATENA saugos pagrindai: pagrindiniai saugos principai, TATENA saugos standartų serija Nr. SF-1 (2006 m.).

      (7)  2011 m. liepos 19 d. Tarybos direktyva 2011/70/Euratomas, kuria nustatoma panaudoto branduolinio kuro ir radioaktyviųjų atliekų atsakingo ir saugaus tvarkymo Bendrijos sistema (OL L 199, 2011 8 2. p. 48).

      (8)  2007 m. liepos 17 d. Komisijos sprendimas 2007/530/Euratomas dėl Europos branduolinės saugos ir atliekų tvarkymo aukšto lygio grupės sudarymo (OL L 195, 2007 7 27, p. 44).

      (9)  1987 m. gruodžio 14 d. Tarybos sprendimas 87/600/Euratomas dėl Bendrijoje nustatomos skubaus pasikeitimo informacija radiacinės avarijos atveju tvarkos (OL L 71, 1987 12 30, p. 76).

      (10)  2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/92/ES dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 26, 2012 1 28, p. 1).


title: 1981 m. vasario 16 d. Komisijos Direktyva iš dalies keičianti Tarybos direktyvų 66/401/EEB, 66/402/EEB ir 69/208/EEB atitinkamai dėl prekybos pašarinių augalų sėkla, javų sėkla bei aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla priedus, taip pat Direktyvas 78/386/EEB ir 78/388/EEB

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31981L0126

Oficialusis leidinys L 067 , 12/03/1981 p. 0036 - 0037 specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 21 p. 0051  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 21 p. 0051  specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 13 p. 0023  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 13 p. 0023

		Komisijos Direktyva1981 m. vasario 16 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvų 66/401/EEB, 66/402/EEB ir 69/208/EEB atitinkamai dėl prekybos pašarinių augalų sėkla, javų sėkla bei aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla priedus, taip pat Direktyvas 78/386/EEB ir 78/388/EEB(81/126/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 80/754EEB [2], ypač į jos 21a straipsnį,atsižvelgdama į 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 79/692/EEB [4], ypač į jos 21a straipsnį,atsižvelgdama į 1969 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvą 69/208/EEB dėl prekybos aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla [5] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 80/304/EEB [6], ypač į jos 20a straipsnį,kadangi, atsižvelgiant į mokslo ir technikos žinių raidą, dėl toliau išvardytų priežasčių reikėtų iš dalies pakeisti Direktyvos 66/401/EEB I ir II priedus, Direktyvos 66/402/EEB III priedą ir Direktyvos 69/208/EEB II priedą;kadangi reikalavimai, kuriuos turi atitikti pasėliai ir sėkla, įskaitant veislės grynumo standartus, turėtų būti pakeisti taip, kad atitiktų Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (OECD) nustatytas tarptautinėje prekyboje esančios sėklos veislių sertifikavimo schemas; kadangi dėl to reikėtų iš dalies pakeisti įgyvendinimo terminus, nustatytus 1978 m. balandžio 18 d. Komisijos direktyvos 78/386/EEB, iš dalies pakeičiančios Direktyvos 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla priedus [7], 2 straipsnio 1 dalies pirmojoje įtraukoje ir 1978 m. balandžio 18 d. Komisijos direktyvos 78/388/EEB, iš dalies pakeičiančios Direktyvos 69/208/EEB dėl prekybos aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla priedus [8], 2 straipsnio 1 dalies pirmojoje įtraukoje;kadangi standartai dėl Rumex sėklų skaičiaus nustatymo turėtų būti sušvelninti toliau išvardytų kai kurių pašarinių augalų rūšių sertifikuotai sėklai, jeigu nekyla abejonių, kad yra vykdomi Direktyvoje 66/401/EEB nustatyti reikalavimai;kadangi, siekiant įvykdyti oficialaus sėklų tyrimo, atliekamo pagal dabartinius tarptautinius metodus, reikalavimus, būtina peržiūrėti Direktyvos 66/402/EEB nuostatas dėl didžiausio Zea mays sėklos partijos svorio;kadangi standartai dėl didžiausio kitų augalų rūšių sėklos kiekio kanapių sėkloje, turėtų būti pritaikyti prie paprastai išgaunamos sėklos kokybės standartų;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos ir dauginamosios medžiagos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 66/401/EEB I priedas iš dalies keičiamas taip:1. 4 punkte žodžiai "rūšių ir veislių, išskyrus Poa spp. Pisum sativum vienaklones veisles" pakeičiami žodžiais: "išskyrus Pisum sativum, Brassica napus var. napobrassica, Brassica oleracea convar. acephala, aphanus sativus ssp. oleifera rūšis arba apomiktines vienaklones Poa spp. veisles".2. Į 4 punktą įtraukiamas toks sakinys: "Pisum sativum, Brassica napus var. napobrassica, Brassica oleracea convar. acephala, Raphanus sativus ssp. oleifera rūšims ir apomiktinėms vienaklonėms Poa spp. veislėms taikomas tik pirmasis sakinys".2 straipsnisDirektyvos 66/401/EEB II priedas iš dalies keičiamas taip:1. Į I skirsnio 2A punkto 14 stulpelyje pateiktą dalį "GRAMINEAE" prie rūšių, išskyrus Phleum bertolonii ir Phleum pratense, įrašoma raidė n.3 straipsnisDirektyvos 66/402/EEB III priedas iš dalies keičiamas taip:Lentelės 2 stulpelyje prie Zea mays skaičius 20 pakeičiamas skaičiumi 40.4 straipsnisDirektyvos 69/208/EEB II priedas iš dalies keičiamas taip:I skirsnio 2A punkto 5 stulpelyje prie Cannabis sativa skaičius 10 pakeičiamas skaičiumi 30.5 straipsnisDirektyvos 78/386/EEB 2 straipsnio 1 dalies pirmoji įtrauka pakeičiama taip:"— 1 straipsnio 1 dalies nuostatų dėl I priedo 3 ir 4 dalių – 1981 m. sausio 1 d.,— 1 straipsnio 2 dalies nuostatų dėl II priedo II skirsnio 1 dalies – 1982 m. sausio 1 d."6 straipsnisDirektyvos 78/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies pirmoji įtrauka pakeičiama taip:"— 1 straipsnio 1 dalies nuostatų dėl I priedo 3 dalies ir 1 straipsnio 2 dalies nuostatų dėl II priedo I skirsnio 1 dalies – 1981 m. sausio 1 d."7 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję:- 1981 m. sausio 1 d., įgyvendina 1, 5 ir 6 straipsnius,- ne vėliau kaip 1982 m. sausio 1 d. – kitas šios direktyvos nuostatas.2. Valstybės narės užtikrina, kad dėl skirtingų šios direktyvos įgyvendinimo datų pagal 1 dalies antrąją įtrauką sėklai nebūtų taikomi jokie prekybos apribojimai.8 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1981 m. vasario 16 d.Komisijos varduPoul DalsagerKomisijos narys[1] OL 125, 1966 7 11, p. 2298/66.[2] OL L 207, 1980 8 9, p. 36.[3] OL L 125, 1966 7 11, p. 2309/66.[4] OL L 205, 1979 8 13, p. 1.[5] OL L 169, 1969 7 10, p. 3.[6] OL L 68, 1980 3 14, p. 33.[7] OL L 113, 1978 4 25, p. 1.[8] OL L 113, 1978 4 25, p. 20.--------------------------------------------------


title: 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/107/EB dėl arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių aplinkos ore

text:
26.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 23/3

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2004/107/EB
   2004 m. gruodžio 15 d.
   dėl arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių aplinkos ore
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               Remiantis Sutarties 175 straipsnio 3 dalyje išdėstytais principais, šeštojoje Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programoje, priimtoje Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 1600/2002/EB (3), nustatyta būtinybė sumažinti užterštumo lygį tiek, kad būtų kuo labiau sumažintas žalingas poveikis žmonių sveikatai, išskirtinį dėmesį skiriant jautrioms visuomenės grupėms, ir visai aplinkai, bei pagerinti oro kokybės, įskaitant teršalų nusėdimą, monitoringą ir vertinimą ir teikti informaciją visuomenei.

               (2)

               1996 m. rugsėjo 27 d. Tarybos direktyvos 96/62/EB dėl aplinkos oro kokybės vertinimo ir valdymo (4) 4 straipsnio 1 dalis įpareigoja Komisiją pateikti pasiūlymus tos direktyvos I priede išvardytų teršalų reglamentavimui, atsižvelgiant į minėto straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatas.

               (3)

               Moksliniai tyrimai rodo, kad arsenas, kadmis, nikelis ir kai kurie policikliniai aromatiniai angliavandeniliai yra žmogui genotoksiški kancerogenai ir tai, kad nėra nustatytos ribos, žemiau kurios šios medžiagos nekelia pavojaus žmogaus sveikatai. Poveikis žmonių sveikatai ir aplinkai pasireiškia per koncentracijas aplinkos ore bei per iškritas. Atsižvelgiant į išlaidų efektyvumo principą, arseno, kadmio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių koncentracija aplinkos ore, kuri nekeltų didelio pavojaus žmonių sveikatai, konkrečiose teritorijose negali būti pasiekta.

               (4)

               Siekiant sumažinti oru pernešamų arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių žalingą poveikį žmonių sveikatai, ypač atsižvelgiant į jautrias visuomenės grupes, ir visai aplinkai, turėtų būti nustatytos siektinos vertės, kurios turi būti pasiektos kuo greičiau. Benzo(a)pirenas turėtų būti naudojamas kaip aplinkos ore esančių policiklinių aromatinių angliavandenilių kancerogeninio pavojaus indikatorius.

               (5)

               Siektinos vertės nereikalautų jokių priemonių, kurioms reikia neproporcingų sąnaudų. Pramonės įrenginiams jos nereikalautų kitų priemonių, išskyrus geriausių prieinamų gamybos būdų taikymą, kaip reikalauja 1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyva 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (5), o ypač neskatintų uždaryti įrenginių. Tačiau jos iš valstybių narių pareikalautų atitinkamuose sektoriuose imtis visų efektyvaus sąnaudų mažinimo priemonių.

               (6)

               Visų pirma, šioje direktyvoje nustatytos siektinos vertės neturi būti laikomos Direktyvos 96/61/EB 2 straipsnio 7 dalyje apibrėžtais aplinkosaugos kokybės standartais, kurie, pagal tos direktyvos 10 straipsnį, reikalauja griežtesnių sąlygų negu tos, kurios pasiekiamos taikant geriausius prieinamus gamybos būdus.

               (7)

               Pagal Sutarties 176 straipsnį valstybės narės gali toliau taikyti arba priimti griežtesnes apsaugos priemones dėl arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių, jeigu jos atitinka Sutartį ir apie jas pranešama Komisijai.

               (8)

               Jeigu koncentracijos viršija konkrečias vertinimo ribas, arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno monitoringas turėtų būti privalomas. Papildomos vertinimo priemonės gali sumažinti reikalaujamą fiksuotiems matavimams skirtų mėginių ėmimo vietų skaičių. Numatytas tolesnis foninių koncentracijų aplinkos ore ir iškritų monitoringas.

               (9)

               Gyvsidabris yra labai pavojinga žmonių sveikatai ir aplinkai medžiaga. Jo esama visoje aplinkoje, o metilgyvsidabrio pavidalu jis gali kauptis organizmuose, ypač koncentruotis organizmuose, esančiuose aukštesnėse maisto grandinės pakopose. Patekęs į atmosferą gyvsidabris gali būti pernešamas dideliais atstumais.

               (10)

               2005 metais Komisija ketina pateikti nuoseklią strategiją, apimančią žmonių sveikatai ir aplinkos apsaugai nuo gyvsidabrio skirtas priemones, paremtą gyvavimo ciklo požiūriu ir atsižvelgiančią į gamybą, vartojimą, atliekų apdorojimą bei išmetamuosius teršalus. Šiuo požiūriu Komisija turėtų apsvarstyti visas atitinkamas priemones, siekiant sumažinti gyvsidabrio kiekį sausumos ir vandens ekosistemose, kai gyvsidabris pateka per maistą, ir siekiant išvengti gyvsidabrio tam tikruose produktuose.

               (11)

               Arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių poveikis žmonių sveikatai, įskaitant per maisto grandinę, bei visai aplinkai vyksta per koncentracijas aplinkos ore ir iškritas. Turėtų būti atsižvelgiama į šių medžiagų kaupimąsi dirvožemyje ir požeminio vandens apsaugą. Siekiant palengvinti šios direktyvos peržiūrą 2010 metais, Komisija ir valstybės narės turėtų apsvarstyti, kaip skatinti mokslinius tyrimus dėl arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių poveikio žmonių sveikatai bei aplinkai, ypač per iškritas.

               (12)

               Vertinant aplinkos oro kokybę, standartiniai tikslūs matavimo būdai ir bendri matavimo stočių vietos nustatymo kriterijai yra svarbūs veiksniai todėl, kad gauta informacija būtų palyginama visoje Bendrijoje. Svarbiu klausimu laikomas pamatinių matavimo metodų pateikimas. Komisija jau įpareigojo atlikti darbą, rengiant Europos standartizacijos komiteto standartus, skirtus tokių sudedamųjų aplinkos oro medžiagų matavimui, kurių siektinos vertės yra nustatytos (arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno) taip pat sunkiųjų metalų iškritų matavimui, siekiant juos anksčiau parengti ir priimti. Jeigu nėra Europos standartizacijos komiteto standartų, turėtų būti leidžiama naudoti tarptautinius arba nacionalinius pamatinius matavimo metodus.

               (13)

               Kaip pagrindas reguliarioms ataskaitoms, Komisijai turėtų būti siunčiama informacija apie kontroliuojamų teršalų koncentracijas ir iškritas.

               (14)

               Naujausia informacija apie kontroliuojamų teršalų koncentracijas aplinkos ore ir iškritas turėtų būti lengvai prieinama visuomenei.

               (15)

               Valstybės narės turėtų nustatyti taisykles dėl nuobaudų, taikytinų pažeidus šios direktyvos nuostatas, bei užtikrinti jų įgyvendinimą. Nuobaudos turėtų būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.

               (16)

               Šios direktyvos įgyvendinimui būtinos priemonės turėtų būti priimtos vadovaujantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (6).

               (17)

               Pakeitimai, būtini šiai direktyvai priderinti prie mokslo ir technikos pažangos, turėtų būti susiję tik su kontroliuojamų teršalų koncentracijos ir iškritų vertinimo kriterijais bei būdais arba konkrečia informacijos perdavimo Komisijai tvarka. Jais neturėtų nei tiesiogiai, nei netiesiogiai būti pakeistos siektinos vertės,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Tikslai
   Šios direktyvos tikslai yra:

               a)

               nustatyti arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno koncentracijos aplinkos ore siektiną ribą tam, kad būtų išvengta žalingo arseno, kadmio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių poveikio žmonių sveikatai ir visai aplinkai, arba sumažintas jų poveikis;

               b)

               užtikrinti, kad aplinkos oro kokybė, kiek tai susiję su arsenu, kadmiu, nikeliu ir policikliniais aromatiniais angliavandeniliais, būtų palaikoma ten, kur ji gera, o kitais atvejais – gerinama;

               c)

               nustatyti aplinkos ore esančių arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių koncentracijų aplinkos ore, taip pat arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių iškritų bendrus vertinimo metodus ir kriterijus;

               d)

               užtikrinti, kad būtų gaunama pakankamai informacijos apie arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių koncentracijas aplinkos ore, taip pat arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių iškritas bei tai, kad ši informacija būtų prieinama visuomenei.

         2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžimai
   Šioje direktyvoje taikomi Direktyvos 96/62/EB 2 straipsnyje nurodyti sąvokų apibrėžimai, išskyrus „siektinos vertės“ sąvokos apibrėžimą.
   Taip pat taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
   a)   „siektina vertė“– tai koncentracija aplinkos ore, nustatyta siekiant išvengti, užkirsti kelią arba sumažinti žalingą poveikį žmonių sveikatai ir visai aplinkai, ir kuri turi būti pasiekta, jei įmanoma, per nustatytą laikotarpį;
   b)   „suminės arba bendrosios iškritos“– tai bendra teršalų masė, kuri iš atmosferos pernešama į paviršių (pvz., dirvožemį, augmeniją, vandenį, pastatus ir pan.) tam tikroje teritorijoje per tam tikrą laikotarpį;
   c)   „viršutinė vertinimo riba“– tai II priede nurodytas lygis, žemiau kurio aplinkos oro kokybei vertinti gali būti taikomi Direktyvos 96/62/EB 6 straipsnio 3 dalyje nurodyti tarpusavyje derinami matavimo ir modeliavimo metodai;
   d)   „žemutinė vertinimo riba“– tai II priede nurodytas lygis, žemiau kurio aplinkos oro kokybei vertinti gali būti taikomi vien Direktyvos 96/62/EB 6 straipsnio 4 dalyje nurodyti modeliavimo arba objektyvaus vertinimo metodai;
   e)   „fiksuoti matavimai“– tai matavimai, atliekami nustatytose vietose imant mėginius ištisai arba atsitiktinai, pagal Direktyvos 96/62/EB 6 straipsnio 5 dalį;
   f)   „arsenas“, „kadmis“, „nikelis“ ir „benzo(a)pirenas“– tai bendras šių elementų ir junginių kiekis KD10 frakcijoje;
   g)   „KD10“– tai kietosios dalelės, kurių 50 % pereina pro joms pralaidžią 10 μm aerodinaminio skersmens angą, kaip nustatyta EN 12341;
   h)   „policikliniai aromatiniai angliavandeniliai“– tai organiniai junginiai bent iš dviejų kondensuotų aromatinių žiedų, sudarytų tik iš anglies ir vandenilio;
   i)   „suminis dujinis gyvsidabris“– tai elementinio gyvsidabrio (Hg0) garai ir reaktyvusis dujinis gyvsidabris, t. y. vandenyje tirpūs gyvsidabrio junginiai, turintys pakankamai didelį garų slėgį, kad galėtų būti dujinėje fazėje.
   3 straipsnis
   Siektinos vertės
   1.   Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių, nereikalaujančių neproporcingų išlaidų, tam, kad užtikrintų, jog arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno, naudojamo kaip policiklinių aromatinių angliavandenilių kancerogeninio pavojaus indikatoriaus, pagal 4 straipsnį vertinamos koncentracijos aplinkos ore nuo 2012 m. gruodžio 31 d. neviršytų I priede nustatytų siektinų verčių.
   2.   Valstybės narės sudaro zonų ir aglomeracijų, kuriose arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno lygis yra žemesnis už atitinkamas siektinas vertes, sąrašą. Valstybės narės šiose zonose ir aglomeracijose palaiko žemesnį šių teršalų lygį nei atitinkamos siektinos vertės ir stengiasi išlaikyti geriausią aplinkos oro kokybę, suderinamą su tvaria plėtra.
   3.   Valstybės narės sudaro zonų ir aglomeracijų, kuriose viršijamos I priede nustatytos siektinos vertės, sąrašą.
   Šioms zonoms ir aglomeracijoms valstybės narės tiksliai nurodo teritorijas, kuriose viršyta vertė, bei šaltinius, prisidedančius prie šio viršijimo. Atitinkamose teritorijose valstybės narės privalo įrodyti, kad taikomos visos būtinos priemonės, nereikalaujančios neproporcingų išlaidų, ypač nukreiptos į pagrindinius išmetamų teršalų šaltinius, kad nebūtų viršytos siektinos vertės. Pramonės įrenginiams, kuriems taikoma Direktyva 96/61/EB, tai reiškia geriausių prieinamų gamybos būdų, kaip apibrėžta tos direktyvos 2 straipsnio 11 punkte, taikymą.
   4 straipsnis
   Aplinkos oro koncentracijų ir iškritų lygio vertinimas
   1.   Aplinkos oro kokybė arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno atžvilgiu vertinama visoje valstybių narių teritorijoje.
   2.   Pagal šio straipsnio 7 dalyje nurodytus kriterijus matavimas privalomas šiose zonose:

               a)

               zonose ir aglomeracijose, kuriose lygiai yra tarp viršutinės ir žemutinės vertinimo ribos, ir

               b)

               kitose zonose ir aglomeracijose, kur lygiai viršija viršutinę vertinimo ribą.

         Numatytus matavimus gali papildyti modeliavimo metodai, kad būtų suteikta atitinkamo lygio informacija apie aplinkos oro kokybę.
   3.   Aplinkos oro kokybei įvertinti galima naudoti matavimų, įskaitant IV priedo I skirsnyje nurodytus orientacinius matavimus, ir modeliavimo metodų derinį, jeigu lygis per pateiktąjį laikotarpį yra tarp viršutinės ir žemutinės vertinimo ribos ir nustatomas pagal II priedo II skirsnio nuostatas.
   4.   Jeigu zonose ir aglomeracijose lygis yra žemesnis negu žemutinė vertinimo riba, kas nustatoma pagal II priedo II skirsnio nuostatas, lygiams vertinti galima naudoti vien modeliavimo arba objektyvaus vertinimo metodus.
   5.   Jeigu reikia matuoti teršalus, matavimas atliekamas nustatytose vietose imant mėginius ištisai arba atsitiktinai. Matavimų skaičius turi būti pakankamas, kad leistų nustatyti lygius.
   6.   Arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno aplinkos ore viršutinės ir žemutinės vertinimo ribos nustatytos II priedo I skirsnyje. Taikant šį straipsnį, kiekvienos zonos arba aglomeracijos klasifikacija bent jau kas penkeri metai peržiūrima II priedo II skirsnyje nurodyta tvarka. Klasifikacija peržiūrima anksčiau tuo atveju, jei labai pasikeičia veikla, susijusi su arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno koncentracijomis aplinkos ore.
   7.   Mėginių ėmimo vietų, skirtų matuoti arseną, kadmį, nikelį ir benzo(a)pireną aplinkos ore, siekiant įvertinti atitikimą siektinoms vertėms, nustatymo kriterijai išvardyti III priedo I ir II skirsniuose. Mažiausias mėginių ėmimo vietų, kuriose atliekami fiksuoti kiekvieno teršalo koncentracijų matavimai, skaičius yra nurodytas III priedo IV skirsnyje, ir jos įrengiamos kiekvienoje zonoje arba aglomeracijoje, kurioje būtina matuoti, jei fiksuotas matavimas yra vienintelis duomenų apie joje esančias koncentracijas šaltinis.
   8.   Siekiant įvertinti benzo(a)pireno aplinkos ore poveikį, kiekviena valstybė narė keliose matavimo vietose kontroliuoja kitus atitinkamus policiklinius aromatinius angliavandenilius. Į šiuos junginius turi įeiti bent jau: benzo(a)antracenas, benzo(b)fluorantenas, benzo(j)fluorantenas, benzo(k)fluorantenas, indeno(1,2,3-cd)pirenas ir dibenz(a,h)antracenas. Šių policiklinių aromatinių angliavandenilių monitoringo vietos įrengiamos kartu su benzo(a)pireno mėginių ėmimo vietomis ir parenkamos taip, kad būtų galima nustatyti geografinius skirtumus ir ilgalaikes kitimo tendencijas. Taikomi III priedo I, II ir III skirsniai.
   9.   Nepriklausomai nuo koncentracijos lygių, viena foninė mėginių ėmimo vieta įsteigiama kas 100 000 km2 aplinkos ore esančių arseno, kadmio, nikelio, suminio dujinio gyvsidabrio, benzo(a)pireno ir kitų 8 dalyje minimų policiklinių aromatinių angliavandenilių bei arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio, benzo(a)pireno ir kitų 8 dalyje minimų policiklinių aromatinių angliavandenilių suminių iškritų orientaciniam matavimui. Kiekviena valstybė narė įsteigia bent vieną matavimo stotį. Tačiau, norėdamos rasti reikiamą erdvinį sprendimą, valstybės narės gali susitarusios ir vadovaudamosi pagal 6 straipsnyje nustatytą tvarką parengtomis gairėmis įsteigti vieną arba kelias bendras matavimo stotis, apimančias kaimynines zonas greta esančiose valstybėse narėse. Rekomenduojama taip pat matuoti gyvsidabrį kietosiose dalelėse ir dujinį dvivalentį gyvsidabrį. Kai tinkama, monitoringas koordinuojamas su Europos teršalų monitoringo ir vertinimo (EMEP) monitoringo strategija ir matavimo programa. Šiems teršalams skirtos mėginių ėmimo vietos parenkamos taip, kad būtų galima nustatyti geografinius skirtumus ir ilgalaikes kitimo tendencijas. Taikomi III priedo I, II ir III skirsniai.
   10.   Gali būti svarstomas bioindikatorių panaudojimas ten, kur atliekamas poveikio ekosistemoms regioninių modelių vertinimas.
   11.   Zonose arba aglomeracijose, kuriose informacija gaunama ne tik iš fiksuoto matavimo stočių, bet ir kitų šaltinių, pvz., teršalų inventorinių aprašų, orientacinių matavimo metodų ir oro kokybės modeliavimo, įrengtinų fiksuoto matavimo stočių skaičius ir kitų priemonių erdvinis išdėstymas turi būti pakankamas, kad leistų nustatyti oro teršalų koncentracijas pagal III priedo I skirsnio ir IV priedo I skirsnio nuostatas.
   12.   Duomenų kokybės tikslai nustatyti IV priedo I skirsnyje. Jeigu vertinimui naudojami oro kokybės modeliai, taikomas IV priedo II skirsnis.
   13.   Pamatiniai arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių aplinkos ore mėginių ėmimo ir tyrimo metodai nustatyti V priedo I, II ir III skirsniuose. V priedo IV skirsnyje nustatomi pamatiniai arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių suminių iškritų matavimo metodai, o V priedo V skirsnyje nurodomi pamatiniai oro kokybės modeliavimo metodai, kai šie metodai galimi.
   14.   Apie išankstiniam oro kokybės vertinimui naudotus metodus pagal Direktyvos 96/62/EB 11 straipsnio 1 dalies d punktą valstybės narės praneša Komisijai iki šios direktyvos 10 straipsnyje nurodytos datos.
   15.   Visi šio straipsnio, II priedo II skirsnio ir III–V priedų nuostatų pakeitimai, būtini derinant šias nuostatas su mokslo ir technikos pažanga, priimami 6 straipsnyje nustatyta tvarka, tačiau negali tiesiogiai arba netiesiogiai nulemti siektinų verčių pakeitimų.
   5 straipsnis
   Informacijos ir pranešimų siuntimas
   1.   Zonų ir aglomeracijų, kuriose viršijama bet kuri I priede nustatyta siektina vertė, atžvilgiu valstybės narės pateikia Komisijai šią informaciją:

               a)

               atitinkamų zonų ir aglomeracijų sąrašus;

               b)

               apie teritorijas, kuriose viršijamos ribos;

               c)

               įvertintas koncentracijos vertes;

               d)

               viršijimo priežastis, ypač apie visus viršijimą įtakojančius šaltinius;

               e)

               apie tokio viršijimo paveiktus gyventojus.

         Valstybės narės taip pat praneša visus pagal 4 straipsnį įvertintus duomenis, nebent apie tai jau buvo pranešta pagal 1997 m. sausio 27 d. Tarybos sprendimą 97/101/EB, nustatantį tinklų ir atskirų stočių, matuojančių valstybėse narėse aplinkos oro užterštumą, tarpusavio apsikeitimą informacija ir duomenimis (7).
   Informacija pateikiama už kiekvienus kalendorinius metus ne vėliau kaip iki kitų metų rugsėjo 30 dienos, o pirmą kartą – už kalendorinius metus nuo 2007 m. vasario 15 d.
   2.   Be 1 dalyje nustatytų reikalavimų valstybės narės taip pat praneša apie visas priemones, kurių buvo imtasi pagal 3 straipsnį.
   3.   Komisija garantuoja, kad visa pagal 1 dalį pateikta informacija būtų nedelsiant prieinama visuomenei naudojant atitinkamas priemones, pvz., internetą, spaudą ir kitą lengvai prieinamą žiniasklaidą.
   4.   Laikydamosi 6 straipsnyje nurodytos tvarkos Komisija nustato išsamią pagal šio straipsnio 1 dalį pateiktinos informacijos perdavimo tvarką.
   6 straipsnis
   Komitetas
   1.   Komisijai padeda Direktyvos 96/62/EB 12 straipsnio 2 dalimi įsteigtas komitetas.
   2.   Darant nuorodą į šį straipsnį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnį.
   Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.
   3.   Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.
   7 straipsnis
   Visuomenės informavimas
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad aiški ir suprantama informacija apie arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio, benzo(a)pireno bei kitų 4 straipsnio 8 dalyje nurodytų policiklinių aromatinių angliavandenilių koncentracijas aplinkos ore, taip pat arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio, benzo(a)pireno bei kitų 4 straipsnio 8 dalyje nurodytų policiklinių aromatinių angliavandenilių iškritų lygį reguliariai būtų prieinama visuomenei, taip pat atitinkamoms organizacijoms, pvz., aplinkos organizacijoms, vartotojų organizacijoms, jautrių visuomenės grupių interesus atstovaujančioms organizacijoms ir kitoms atitinkamoms sveikatos apsaugos įstaigoms.
   2.   Informacijoje taip pat nurodomas bet kuris I priede nustatytos arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno siektinos vertės metinis viršijimas. Informacijoje pateikiamos viršijimo priežastys bei teritorijos, kuriose jis nustatytas. Joje taip pat pateikiamas trumpas siektinos vertės įvertinimas bei atitinkama informacija apie poveikį sveikatai ir aplinkai.
   Informacija apie visas priemones, kurių buvo imtasi pagal 3 straipsnį, turi būti prieinama šio straipsnio 1 dalyje minėtoms organizacijoms.
   3.   Informacija prieinama naudojant tokias priemones kaip, pvz., internetas, spauda ir kita lengvai prieinama žiniasklaida.
   8 straipsnis
   Ataskaita ir peržiūra
   1.   Ne vėliau kaip iki 2010 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, parengtą remiantis:

               a)

               patirtimi, įgyta taikant šią direktyvą;

               b)

               visų pirma naujausių mokslinių tyrimų dėl arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių poveikio žmonių sveikatai, išskirtinį dėmesį skiriant jautrioms visuomenės grupėms, ir visai aplinkai, rezultatais; ir

               c)

               technologijų pažanga, įskaitant pasiektą pažangą matavimo metodų ir kitokių šių teršalų koncentracijų aplinkos ore bei jų iškritų vertinimo būdų srityje.

         2.   Šio straipsnio 1 dalyje minimoje ataskaitoje atsižvelgiama į:

               a)

               esamą oro kokybę, kitimo tendencijas ir planus iki ir po 2015 metų;

               b)

               galimybes toliau mažinti teršalų išmetimą iš visų atitinkamų šaltinių ir galimus privalumus nustačius I priede išvardytiems teršalams ribines vertes, skirtas pavojaus žmonių sveikatai sumažinimui, atsižvelgiant technines galimybes ir išlaidų efektyvumą, bei bet kokią papildomą reikšmingą sveikatos ir aplinkos apsaugą, kurią tai suteiktų;

               c)

               santykį tarp teršalų ir galimybių taikyti bendras strategijas, siekiant pagerinti Bendrijos oro kokybę ir su tuo susijusių tikslų;

               d)

               dabartinius ir ateities visuomenės informavimo ir pasikeitimo informacija tarp valstybių narių ir Komisijos reikalavimus;

               e)

               patirtį, įgytą taikant šią direktyvą valstybėse narėse ir ypač sąlygas, kuriomis buvo vykdomi matavimai kaip nustatyta III priede;

               f)

               papildomą ekonominę naudą aplinkai ir sveikatai, mažinant arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių išmetimus, tiek kiek ji gali būti įvertinta;

               g)

               smulkiųjų dalelių frakcijos, naudojamos imant mėginius, atitikimą atsižvelgiant į bendrus kietųjų dalelių matavimo reikalavimus;

               h)

               benzo(a)pireno, kaip indikatoriaus bendram policiklinių aromatinių angliavandenilių kancerogeniniam poveikiui nustatyti, tinkamumą, atsižvelgiant daugiausia į tokias policiklinių aromatinių angliavandenilių dujines formas, kaip fluorantenas.

         Atsižvelgdama į naujausią mokslo ir technologijų pažangą, Komisija taip pat atidžiai nagrinėja arseno, kadmio, nikelio poveikį žmonių sveikatai, siekiant nustatyti jų genotoksišką kancerogeniškumą. Atsižvelgdama į priemones, priimtas pagal strategiją dėl gyvsidabrio, Komisija taip pat apsvarsto, ar būtų tikslinga imtis tolesnių veiksmų, susijusių su gyvsidabriu, atsižvelgiant į technines galimybes ir išlaidų efektyvumo principą, bei į bet kokią papildomą reikšmingą sveikatos ir aplinkos apsaugą, kurią tai suteiktų.
   3.   Stengiantis pasiekti aplinkos oro koncentracijas, kurios dar sumažintų žalingą poveikį žmonių sveikatai ir garantuotų aukštą visos aplinkos apsaugos lygį, atsižvelgiant į tolimesnių veiksmų technines galimybes ir išlaidų efektyvumą, prie 1 dalyje nurodytos ataskaitos gali būti pateikti pasiūlymai dėl, jei tai tikslinga, šios direktyvos dalinių pakeitimų, pirmiausia atsižvelgiant į rezultatus, gautus pagal šio straipsnio 2 dalį. Be to, Komisija apsvarsto arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir konkrečių policiklinių aromatinių angliavandenilių iškritų reglamentavimą.
   9 straipsnis
   Nuobaudos
   Valstybės narės nustato nuobaudas, taikomas pažeidus pagal šią direktyvą priimtas nacionalines nuostatas, ir imasi visų priemonių, būtinų jų įgyvendinimui užtikrinti. Numatytos nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
   10 straipsnis
   Įgyvendinimas
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2007 m. vasario 15 d, įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.
   Valstybės narės, tvirtindamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.
   11 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   12 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2004 m. gruodžio 15 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. NICOLAÏ

      (1)  OL C 110, 2004 4 30, p. 16.

      (2)  2004 m. balandžio 20 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2004 m. lapkričio 15 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 242, 2002 9 10, p. 1.

      (4)  OL L 296, 1996 11 21, p. 55. Direktyva su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (5)  OL L 257, 1996 10 10, p. 26. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003.

      (6)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.

      (7)  OL L 35, 1997 2 5, p. 14. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 2001/752/EB (OL L 282, 2001 10 26, p. 69).

      I PRIEDAS
      Arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno siektinos vertės

                  Teršalas

                  Siektina vertė (1)

                  Arsenas

                  6 ng/m3

                  Kadmis

                  5 ng/m3

                  Nikelis

                  20 ng/m3

                  Benzo(a)pirenas

                  1 ng/m3

         (1)  Vidutiniškai per kalendorinius metus bendram kiekiui KD10 frakcijoje.

      II PRIEDAS
      Arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno koncentracijų zonos arba aglomeracijos aplinkos ore vertinimo reikalavimų nustatymas
      I.   Viršutinės ir apatinės vertinimo ribos
      Taikomos šios viršutinės ir apatinės vertinimo ribos:

                  Arsenas

                  Kadmis

                  Nikelis

                  B(a)P

                  Siektinos vertės viršutinė vertinimo riba procentais

                  60 %
                  (3,6 ng/m3)

                  60 %
                  (3 ng/m3)

                  70 %
                  (14 ng/m3)

                  60 %
                  (0,6 ng/m3)

                  Siektinos vertės apatinė vertinimo riba procentais

                  40 %
                  (2,4 ng/m3)

                  40 %
                  (2 ng/m3)

                  50 %
                  (10 ng/m3)

                  40 %
                  (0,4 ng/m3)

            II.   Viršutinės ir apatinės vertinimo ribų viršijimo nustatymas
      Viršutinės ir apatinės vertinimo ribos viršijimas turi būti nustatomas remiantis ankstesnių penkerių metų koncentracijomis, jei yra pakankamai duomenų. Vertinimo riba bus laikoma viršyta, jeigu ji per pastaruosius penkerius metus buvo viršyta mažiausiai trejus kalendorinius metus.
      Norint nustatyti viršutinės ir apatinės vertinimo ribos viršijimą, kai turima mažiau kaip penkerių metų duomenys, valstybės narės gali naudoti trumpalaikių matavimų per vienų metų laikotarpį duomenis, gautus tose vietovėse, kurias galima laikyti tipinėmis labiausiai užterštomis, ir duomenis, gautus pasinaudojus teršalų inventorinių aprašų informacija bei modeliavimu.

      III PRIEDAS
      Mėginių ėmimo vietų, skirtų koncentracijų aplinkos ore ir iškritų lygio matavimui, išdėstymas ir mažiausias skaičius
      I.   Išdėstymas makroskalėje
      Mėginių ėmimo vietos turėtų būti parinktos taip, kad:

                  —

                  teiktų duomenis apie zonose ir aglomeracijose esančias teritorijas, kuriose tikėtina, jog gyventojai būtų tiesiogiai arba netiesiogiai veikiami didžiausių koncentracijų vidutiniškai per kalendorinius metus,

                  —

                  teiktų duomenis apie lygius kitose zonų arba aglomeracijų teritorijose, kurios yra laikomos tipinėmis pagal poveikį visiems gyventojams,

                  —

                  teiktų duomenis apie iškritų lygį, atspindintį netiesioginį poveikį gyventojams per maisto grandinę.

            Mėginių ėmimo vietos paprastai turėtų būti išdėstomos taip, kad būtų išvengta šalia jų esančios labai mažos mikroaplinkos matavimo. Rekomenduojama įrengti mėginių ėmimo vietą taip, kad ją supančios teritorijos, kuriame bus matuojama oro kokybė, plotas būtų ne mažesnis kaip 200 m2 intensyvaus eismo vietose, ne mažesnis kaip 250 m × 250 m pramoninėse vietovėse, jei įmanoma, ir ne mažesnis kaip keli kvadratiniai kilometrai miestų foninėse vietovėse.
      Jeigu tikslas – įvertinti foninius lygius, tai mėginių ėmimo vieta neturėtų būti įtakojama šalia esančių, t. y. arčiau nei keli kilometrai, aglomeracijų arba pramoninių vietovių.
      Jeigu vertinama pramoninio šaltinio įtaka, bent viena mėginių ėmimo vieta įrengiama pavėjui nuo šaltinio, esančio artimiausiame gyvenamajame rajone. Jeigu foninė koncentracija nėra žinoma, papildoma mėginių ėmimo vieta įrengiama vyraujančios vėjo krypties teritorijoje. Ypač tada, jeigu taikoma 3 straipsnio 3 dalis, mėginių ėmimo vietos turėtų būti išdėstytos taip, kad geriausių prieinamų gamybos būdų taikymas galėtų būti kontroliuojamas.
      Be to, jei įmanoma, mėginių ėmimo vietos turėtų būti išdėstytos panašiose vietose, nesančiose artimiausioje kaimynystėje. Tam tikrais atvejais jos turėtų būti įrengiamos kartu su KD10 mėginių ėmimo vietomis.
      II.   Išdėstymas mikroskalėje
      Kiek tai įmanoma, turėtų būti laikomasi šių gairių:

                  —

                  neturėtų būti jokių užtvarų oro srautui patekti į mėginių ėmiklio įsiurbiamąją angą (dažniausiai laikomą kelių metrų atstumu nuo pastatų, balkonų, medžių ir kitų kliūčių, bei mažiausiai 0,5 m atstumu nuo arčiausio pastato, kai mėginiai imami nustatyti oro kokybei šalia eile išrikiuotų pastatų),

                  —

                  mėginio ėmiklio įsiurbiamoji anga paprastai turėtų būti įrengta 1,5 m (kvėpavimo zona) – 4 m aukštyje nuo žemės paviršiaus. Kai kuriomis aplinkybėmis ji gali būti aukščiau (iki 8 m). Tai gali būti svarbu, kai oro kokybę matuojanti stotis apibūdina didelę teritoriją,

                  —

                  mėginio ėmiklio įsiurbiamoji anga neturėtų būti prie pat taršos šaltinių, kad į ją nepatektų vien teršalai, dar nesusimaišę su aplinkos oru,

                  —

                  ėmiklio išmetamoji anga turėtų būti laikoma taip, kad ištrauktas oras vėl nepatektų į įsiurbiamąją angą,

                  —

                  transporto įtaką atspindinčios mėginių ėmimo vietos turėtų būti įrengtos bent 25 m atstumu nuo svarbiausių transporto mazgų pakraščio ir bent 4 m nuo artimiausios eismo juostos vidurio; įsiurbiamosios angos turėtų būti išdėstytos taip, kad būtų apibūdintų oro kokybę šalia eile išrikiuotų pastatų,

                  —

                  matuojant iškritas kaimiškosiose foninėse teritorijose, kiek tai įmanoma ir jeigu tai nenumatyta prieduose, turėtų būti laikomasi EMEP rekomendacijų ir kriterijų.

            Taip pat galima atsižvelgti į šiuos veiksnius:

                  —

                  trukdančius šaltinius,

                  —

                  saugumą,

                  —

                  priėjimą,

                  —

                  galimybę naudotis elektros energija ir telefono ryšiu,

                  —

                  vietovės matomumą jos aplinkos atžvilgiu,

                  —

                  visuomenės ir operatorių saugumą,

                  —

                  pageidavimą įrengti toje pat vietoje skirtingų teršalų mėginių ėmimo vietas,

                  —

                  planavimo reikalavimus.

            III.   Dokumentai ir vietų parinkimo peržiūra
      Klasifikavimo etape mėginių ėmimo vietų parinkimas turėtų būti pagrįstas dokumentais, pvz., supančios teritorijos topografinėmis nuotraukomis ir detaliu planu. Vietos turėtų būti reguliariai peržiūrimos, pakartotinai pateikiant dokumentus, kad būtų galima įsitikinti, jog parinkimo kriterijai tebegalioja.
      IV.   Mėginių ėmimo vietų, skirtų fiksuotiems arseno, kadmio, nikelio ir benzo(a)pireno koncentracijų aplinkos ore matavimams, skaičiaus nustatymo kriterijai
      Mažiausias mėginių ėmimo vietų skaičius, reikalingas atlikti matavimus nustatytose vietose, skirtas įvertinti atitikimą siektinoms vertėms, nustatytoms žmonių sveikatos apsaugai zonose ir aglomeracijose, kuriose matavimai yra vienintelis informacijos šaltinis.
      a)   Pasklidieji taršos šaltiniai

                  Aglomeracijos arba zonos gyventojų skaičius
                  (tūkstančiais)

                  Jeigu didžiausios koncentracijos viršija viršutinę vertinimo ribą (1)

                  Jeigu didžiausios koncentracijos yra tarp viršutinės ir apatinės vertinimo ribos

                  As, Cd, Ni

                  B(a)P

                  As, Cd, Ni

                  B(a)P

                  0–749

                  1

                  1

                  1

                  1

                  750–1 999

                  2

                  2

                  1

                  1

                  2 000–3 749

                  2

                  3

                  1

                  1

                  3 750–4 749

                  3

                  4

                  2

                  2

                  4 750–5 999

                  4

                  5

                  2

                  2

                  ≥ 6 000

                  5

                  5

                  2

                  2

            b)   Sutelktieji taršos šaltiniai
      Vertinant taršą vietovėse, esančiose netoliese sutelktosios taršos šaltiniuose, fiksuotiems matavimams skirtos mėginių ėmimo vietos turėtų būti išdėstomos atsižvelgiant į išmetamųjų teršalų tankį, galimus aplinkos oro taršos pasiskirstymo modelius bei poveikį gyventojams.
      Mėginių ėmimo vietos turėtų būti išdėstytos taip, kad būtų galima kontroliuoti Direktyvos 96/61/EB 2 straipsnio 11 dalyje apibrėžtų geriausių prieinamų gamybos būdų taikymą.

         (1)  Įtraukti bent vieną miesto foninę stotį, o benzo(a)pirenui taip pat vieną intensyvaus eismo vietose esančią stotį, jeigu tai nepadidins mėginių ėmimo vietų skaičiaus.

      IV PRIEDAS
      Duomenų kokybės tikslai ir reikalavimai oro kokybės modeliams
      I.   Duomenų kokybės tikslai
      Kaip kokybės užtikrinimo orientyrai pateikiami šie duomenų kokybės užtikrinimo tikslai.

                  Benzo(a)pirenas

                  Arsenas, kadmis ir nikelis

                  Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai, išskyrus benzo(a)pireną, suminį dujinį gyvsidabrį

                  Suminės iškritos

                  — Neapibrėžtis

                  Fiksuoti ir orientaciniai matavimai

                  50 %

                  40 %

                  50 %

                  70 %

                  Modeliavimas

                  60 %

                  60 %

                  60 %

                  60 %

                  — Būtiniausių matavimo duomenų surinkimas

                  90 %

                  90 %

                  90 %

                  90 %

                  — Minimali matavimų trukmė

                  Fiksuoti matavimai

                  33 %

                  50 %

                  –

                  –

                  Orientaciniai matavimai (1)

                  14 %

                  14 %

                  14 %

                  33 %

            Koncentracijoms aplinkos ore vertinti naudojama matavimo metodų neapibrėžtis (išreikšta 95 % pasikliautinojo lygio) bus įvertinta taikant Europos standartizacijos komiteto Matavimo neapibrėžties reiškinių vadovo (ENV 13005-1999) principus, ISO 5725:1994 metodą ir Europos standartizacijos komiteto ataskaitoje dėl oro kokybės „Požiūris į neapibrėžties vertinimą, naudojant aplinkos oro pamatinius matavimo metodus“ (CR 14377:2002E) pateiktas gaires. Pateikiamos atskirų matavimų neapibrėžties procentinės dalys, suvidurkintos pagal tipinį mėginių ėmimo laiką, esant 95 % pasikliautinajam intervalui. Matavimų neapibrėžtis turėtų būti suprantama kaip neapibrėžtis, taikytina atitinkamam siektinos vertės diapazonui. Fiksuoti ir orientaciniai matavimai turi būti vienodai paskirstyti metų laikotarpyje, kad būtų išvengta rezultatų iškraipymo.
      Mažiausio duomenų surinkimo ir matavimų trukmės reikalavimai neapima duomenų praradimo dėl prietaisų reguliaraus kalibravimo ar įprastos priežiūros. Benzo(a)pireno ir kitų policiklinių aromatinių angliavandenilių mėginius būtina imti visą parą. Per mėnesį surinkti mėginiai gali būti bendrai analizuojami kaip vienas sudėtinis mėginys, pasirūpinus, kad šis metodas užtikrintų, jog mėginiai tikrai atitinka tą laikotarpį. Dėl jų panašumo, benzo(b)fluoranteną, benzo(j)fluoranteną ir benzo(k)fluoranteną gali būti sudėtinga atskirti analizės metu. Tokiais atvejais gali būti nurodytas suminis kiekis. Taip pat patartina visą parą matuoti arseno, kadmio ir nikelio koncentracijas. Mėginių ėmimas turi būti vienodai paskirstytas darbo dienomis ir metų laikotarpiu. Matuojant iškritų lygį, mėginius rekomenduojama imti kas mėnesį arba kas savaitę ištisus metus.
      Valstybės narės gali naudoti tik skystąjį vietoj sudėtinio mėginių ėmimo metodo, jeigu jos gali įrodyti, kad skirtumas tarp šių metodų – 10 %. Iškritų lygis paprastai turėtų būti pateikiamas μg/m2 per dieną.
      Valstybės narės gali taikyti minimalią matavimų trukmę, kuri būtų žemesnė, nei nurodyta lentelėje, tačiau ne žemesnė nei 14 % fiksuotiems matavimams ir 6 % – orientaciniams matavimams, jeigu jos gali įrodyti, kad bus laikomasi vidutiniškai metams 95 % išplėstos neapibrėžties, paskaičiuotos pagal duomenų kokybės tikslus, nurodytus ISO 11222:2002 standarto „Laiko vidurkio neapibrėžties, skirtos oro kokybės matavimams, nustatymas“ lentelėje.
      II.   Reikalavimai oro kokybės modeliams
      Jeigu vertinimui naudojamas oro kokybės modelis, parengiamos nuorodos į modelio aprašymus ir informaciją dėl neapibrėžties. Modeliavimo neapibrėžtis apibrėžiama kaip didžiausias išmatuotų ir apskaičiuotų koncentracijos lygių nuokrypis, gautas per visus metus, neatsižvelgiant į įvykių chronologiją.
      III.   Reikalavimai objektyvaus vertinimo metodams
      Jeigu naudojami objektyvaus vertinimo metodai, neapibrėžtis neviršija 100 %.
      IV.   Standartizavimas
      Medžiagoms, kurios turi būti analizuojamos KD10 frakcijoje, mėginių tūris nurodomas prie aplinkos sąlygų.

         (1)  Orientaciniai matavimai – tai tokie matavimai, kurie atliekami ne taip reguliariai, tačiau atitinka kitus duomenų kokybės tikslus.

      V PRIEDAS
      Pamatiniai koncentracijų aplinkos ore ir iškritų lygio vertinimo metodai
      I.   Pamatiniai aplinkos ore esančių arseno, kadmio ir nikelio mėginių ėmimo ir tyrimo metodai
      Pamatinį arseno, kadmio ir nikelio koncentracijų aplinkos ore matavimo metodą kaip standartą šiuo metu priima Europos standartizacijos komitetas, ir kuris yra paremtas metiniu KD10 mėginių ėmimo ekvivalentu pagal EN 12341, po kurio seks mėginių rinkimas bei jų analizė, atliekama atominės adsorbcijos spektrometrijos arba ICP MS metodais. Jeigu nėra Europos standartizacijos komiteto standarto, valstybėms narėms leidžiama naudoti nacionalinius standartus arba ISO standartus.
      Valstybė narė gali taikyti bet kuriuos kitus metodus, jei gali įrodyti, kad jie duoda rezultatus, lygiaverčius pirmiau nurodytam metodui.
      II.   Pamatiniai aplinkos ore esančių policiklinių aromatinių angliavandenilių mėginių ėmimo ir tyrimo metodai
      Pamatinį benzo(a)pireno koncentracijų aplinkos ore matavimo metodą kaip standartą šiuo metu priima Europos standartizacijos komitetas ir kuris paremtas metiniu KD10 mėginių ėmimo ekvivalentu pagal EN 12341. Jeigu nėra Europos standartizacijos komiteto standarto dėl 4 straipsnio 8 dalyje minimo benzo(a)pireno arba kitų policiklinių aromatinių angliavandenilių, valstybėms narėms leidžiama naudoti nacionalinius standartus arba ISO standartus, pvz. ISO 12884.
      Valstybė narė gali taikyti bet kuriuos kitus metodus, jei gali įrodyti, kad jie duoda rezultatus, lygiaverčius pirmiau nurodytam metodui.
      III.   Pamatiniai aplinkos ore esančio gyvsidabrio mėginių ėmimo ir tyrimo metodai
      Pamatinis suminio dujinio gyvsidabrio koncentracijų aplinkos ore matavimo metodas – tai automatizuotas metodas, paremtas atominės absorbcijos spektrometrija arba atominės fluorescencijos spektrometrija. Jeigu nėra Europos standartizacijos komiteto standarto, valstybėms narėms leidžiama naudoti nacionalinius standartus arba ISO standartus.
      Valstybė narė gali taikyti bet kuriuos kitus metodus, jei gali įrodyti, kad jie duoda rezultatus, lygiaverčius pirmiau nurodytam metodui.
      IV.   Pamatiniai arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių iškritų mėginių ėmimo ir tyrimo metodai
      Pamatinis nusėdusių arseno, kadmio, gyvsidabrio, nikelio ir policiklinių aromatinių angliavandenilių mėginių ėmimo metodas yra paremtas standartinių matmenų cilindrinių iškritų matuoklių ekspozicija. Jeigu nėra Europos standartizacijos komiteto standarto, valstybėms narėms leidžiama naudoti nacionalinius standartus.
      V.   Pamatiniai oro kokybės modeliavimo metodai
      Šiuo metu negalima apibrėžti pamatinių oro kokybės modeliavimo metodų. Visi šio klausimo derinimo su mokslo ir technikos pažanga pakeitimai turi būti priimami 6 straipsnyje nustatyta tvarka.