title: 1998 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 98/70/EB dėl benzino ir dyzelinių degalų (dyzelino) kokybės, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 93/12/EEB

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31998L0070

Oficialusis leidinys L 350 , 28/12/1998 p. 0058 - 0068

		Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 98/70/EB1998 m. spalio 13 d.dėl benzino ir dyzelinių degalų (dyzelino) kokybės, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 93/12/EEBEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Steigimo sutarties 189b straipsnyje [3] nustatytos tvarkos ir atsižvelgdami į 1998 m. birželio 29 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrą tekstą,(1) kadangi skirtumai tarp valstybių narių priimtų įstatymų ar administracinių priemonių dėl tradicinių ir alternatyvių degalų, naudojamų transporto priemonėse su kibirkštinio ir slėginio uždegimo varikliais, kokybės rodiklių trukdo prekiauti Bendrijoje ir todėl gali daryti tiesioginę įtaką vidaus rinkos kūrimui ir veikimui bei Europos transporto priemonių ir naftos perdirbimo pramonės tarptautiniam konkurencingumui; kadangi laikantis Steigimo sutarties 3b straipsnio nuostatų būtina suderinti šios srities įstatymus;(2) kadangi Steigimo sutarties 100a straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Komisija savo pasiūlymuose dėl vidaus rinkos kūrimo ir veikimo ir, inter alia, dėl sveikatos ir aplinkos apsaugos, remiasi aukšto lygio apsauga;(3) kadangi pirminiai oro teršalai, kaip azoto oksidai, nesudegę angliavandeniliai, kietosios dalelės, anglies monoksidas, benzenas ir kitos toksiškos išmetamosios dujos, dėl kurių susidaro antriniai teršalai, kaip ozonas, yra dideliais kiekiais išmetami su transporto priemonių išmetamais deginiais ir dėl to kelia didelę tiesioginę ir netiesioginę riziką žmonių sveikatai ir aplinkai;(4) kadangi, nepaisant griežtėjančių transporto priemonių išmetamųjų dujų ribinių verčių, kurios buvo nustatytos Tarybos direktyva 70/220/EEB [4] ir Tarybos direktyva 88/77/EEB [5], reikalinga papildomų priemonių atmosferos taršai, kurią sukelia transporto priemonės ir kiti šaltiniai, mažinti ir patenkinamai oro kokybei pasiekti;(5) kadangi Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/12/EB 4 straipsnyje [6] buvo išdėstytas naujas požiūris į išmetamų teršalų mažinimo 2000 metais ir vėliau politiką ir buvo pareikalauta, kad Komisija išnagrinėtų, inter alia, kaip benzino, dyzelinių degalų ir kitų kuro rūšių kokybės gerinimas sumažintų oro taršą;(6) kadangi, nustačius degalų kokybės rodiklių taikymo pradinį etapą, kuris prasidės 2000 m., būtina priimti nuostatas dėl antro etapo, kuris prasidėtų 2005 m., kad pramonė galėtų padaryti reikalingas investicijas savo gamybos planams suderinti;(7) kadangi Europos bendrijos rinkoje jau yra benzino ir dyzelinių degalų, kurie atitinka I, II, III ir IV prieduose nurodytus kokybės rodiklius;(8) kadangi Europos naftos programa, apie kurią informacija pateikta Komisijos pranešime apie ateities strategiją dėl kelių transporto priemonių į atmosferą išmetamų teršalų kontrolės, padeda moksliškai, techniškai ir ekonomiškai pagrįstai rekomenduoti Bendrijos lygiu nustatyti naujus aplinkosauginius rodiklius benzinui ir dyzeliniams degalams;(9) kadangi aplinkosauginių rodiklių benzinui ir dyzeliniams degalams nustatymas yra svarbi ekonomiškai veiksmingo Europos ir nacionalinių (regioninių, vietos) priemonių, kurios turėtų būti įgyvendintos atsižvelgiant į bet kurių veiksmų kaštus ir naudą, paketo dalis;(10) kadangi suderintų Europos ir nacionalinių (regioninių, vietos) priemonių, skirtų transporto priemonių išmetamosioms dujoms mažinti, įgyvendinimas yra Komisijos bendros strategijos, skirtos proporcingai ir pagal ekonomiškumo kriterijus sumažinti mobilių ir stacionarių šaltinių į orą išmetamus teršalus, dalis;(11) kadangi per trumpą laiką reikia sumažinti transporto priemonių išmetamų teršalų kiekį, ypač miesto teritorijose, pirmiausia — pirminių teršalų, pvz., nesudegusių angliavandenilių ir anglies monoksido, bei antrinių teršalų, pvz., ozono, be to, toksiškų išmetamų teršalų, kaip benzeno ir nuodingųjų dalelių; kadangi transporto priemonių išmetamų teršalų kiekis miesto teritorijose gali būti nedelsiant sumažintas pakeitus transporto priemonių degalų sudėtį;(12) kadangi, įmaišius deguonies ir smarkiai sumažinus aromatinių medžiagų, alkeno, benzeno ir sieros kiekį, pagerėtų degalų ir oro kokybė;(13) kadangi 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvos 92/81/EEB dėl akcizų, taikomų mineralinėms alyvoms, struktūrų suderinimo [7] nuostatos ir ypač jos 8 straipsnio 4 dalis neskatina ir gali trukdyti valstybėms narėms naudoti akcizo mokesčių diferenciaciją, skirtą sparčiau gerinti degalų kokybę, kad ši viršytų visoje Bendrijoje nustatytus degalų kokybės rodiklius;(14) kadangi valstybių narių taikomas apmokestinimas diferencijuotu akcizu gali skatinti įvesti geresnius degalus, kurie atitiktų nacionalinius prioritetus, pajėgumus ir reikalavimus;(15) kadangi Komisija pasiūlė parengti energetikos produktus reglamentuojančią direktyvą; kadangi šiuo pasiūlymu, inter alia, siekiama leisti valstybėms narėms per apmokestinimą diferencijuotu akcizu aktyviau naudotis fiskalinėmis paskatomis, tuo palengvinant geresnės kokybės degalų tiekimą į rinką;(16) kadangi aplamai trūksta degalų kokybės rodiklių, kuriais siekiama sumažinti išmetamųjų dujų ir dūmų kiekius;(17) kadangi atmosferos tarša švinu, išsiskiriančiu deginant benziną su švinu, kelia riziką žmonių sveikatai ir aplinkai; kadangi tai, kad iki 2000 m. iš esmės visos benzinu varomos kelių transporto priemonės naudos bešvinį benziną, yra didelis žingsnis į priekį ir todėl reikėtų griežtai riboti benzino su švinu tiekimą į rinką;(18) kadangi būtinybė sumažinti išmetamųjų dujų kiekius ir galimybė naudotis reikalinga naftos perdirbimo technologija pateisina aplinkosauginių rodiklių nustatymą prekiaujant rinkoje bešviniu benzinu ir dyzeliniais degalais;(19) kadangi reikėtų numatyti dviejų rūšių dyzelinius ir benzino degalus: viena jų būtų geresnės kokybės dyzeliniai degalai, kita – geresnės kokybės benzinas; kadangi reikėtų, kad šie geresnės kokybės dyzeliniai degalai ar benzinas iki 2005 m. pakeistų blogesnės kokybės dyzelinius degalus ar benziną; kadangi vis tik reikėtų numatyti, kad būtų galima atidėti šį pakeitimą, jeigu tokios nuostatos taikymas nuo 2005 m. valstybės narės pramonės įmonėms sukeltų didelių sunkumų, privalomai keičiant gamybos įrenginius;(20) kadangi, norint apsaugoti žmonių sveikatą ir (arba) aplinką konkrečiose aglomeracijose arba tam tikrose ekologiškai pažeidžiamose teritorijose, kur esama ypatingų orokokybės problemų, valstybėms narėms reikėtų leisti šioje direktyvoje nustatyta tvarka reikalauti, kad degalai būtų tiekiami į rinką tik tada, jeigu jie atitinka griežtesnius negu šioje direktyvoje nustatytus aplinkosauginius rodiklius; kadangi ši tvarka leistų netaikyti informacijos teikimo tvarkos, nustatytos 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 98/34/EB, nustatančioje informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką [8];(21) kadangi užtikrinant, kad būtų laikomasi degalų kokybės standartų pagal šią direktyvą, valstybės narės turėtų taikyti kontrolės sistemas; kadangi tokios kontrolės sistemos turėtų remtis bendrąja bandinių ėmimo ir tyrimo tvarka ir kadangi informacija apie degalų kokybę, kurią kaupia valstybės narės, turėtų būti pateikta Komisijai nustatyta forma;(22) kadangi, remiantis išsamiu vertinimu, Komisija turi pateikti pasiūlymą, papildantį III ir IV prieduose nurodytus privalomuosius benzino ir dyzelinių degalų kokybės rodiklius, kurie turi būti taikomi nuo 2005 m. sausio 1 d.; kadangi Komisijos pasiūlyme, kaip dera, gali būti nustatyti aplinkosauginiai rodikliai ir kitoms degalų rūšims, pvz., suskystintoms naftos dujoms, gamtinėms dujoms ir biokurui; kadangi yra tokių transporto priemonių parkų (autobusų, taksi, komercinių transporto priemonių ir kt.), kurių išmetami teršalai sudaro didelę miestų taršos dalį ir būtų naudingiau jų naudojamiems degalams nustatyti atskirus kokybės rodiklius;(23) kadangi atsižvelgiant į mokslo ir technikos pažangą gali būti pageidautina tolesnė šioje direktyvoje nurodytų kokybės rodiklių pamatinių matavimo metodų raida; kadangi dėl to reikėtų parengti nuostatas šios direktyvos priedams derinti su technikos pažanga;(24) kadangi 1985 m. kovo 20 d. Tarybos direktyva 85/210/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių švino kiekį benzine, derinimo [9], 1985 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva 85/536/EEB dėl žalios naftos taupymo naudojant degalų komponentų pakaitalus benzine [10], taip pat 1993 m. kovo 23 d. Tarybos direktyvos 93/12/EEB dėl sieros kiekio tam tikrų rūšių skystajame kure [11] 1 straipsnio 1 dalies b punktas ir 2 straipsnio 1 dalis turėtų būti atitinkamai panaikinti;(25) kadangi 1994 m. Stojimo akto 69 straipsnyje nurodytos pereinamojo laikotarpio priemonės, taikomos Austrijai, aprėpia Direktyvos 85/210/EEB 7 straipsnį; kadangi šios pereinamojo laikotarpio priemonės taikymas dėl konkrečių priežasčių, susijusių su aplinkos apsauga, turėtų būti pratęstas iki 2000 m. sausio 1 d.;(26) kadangi 1994 m. gruodžio 20 d. buvo sudarytas modus vivendi tarp Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dėl Sutarties 189b straipsnyje [12] nustatyta tvarka priimtų teisės aktų įgyvendinimo priemonių,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTaikymo sritisŠi direktyva nustato degalų, kuriuos naudoja transporto priemonės su kibirkštinio ir slėginio uždegimo varikliais, charakteristikas, grindžiamas sveikatos ir aplinkos apsaugos reikmėmis.2 straipsnisSąvokosŠioje direktyvoje:1) "benzinas" – tai bet kuri laki alyva, skirta naudoti transporto priemonėse su kibirkštinio uždegimo vidaus degimo varikliais, įtraukta į KN kodus 27100027, 27100029, 27100032, 27100034 ir 27100036;2) "dyzeliniai degalai" – tai gazoliai, įtraukti į KN kodą 27100066 ir naudojami savaeigėse transporto priemonėse, kaip nurodoma Direktyvose 70/220/EEB ir 88/77/EEB.Valstybės narės gali reikalauti, kad gazolyje, kuris naudojamas ne keliais važiuojančių mobilių mechanizmų ir žemės ūkio traktorių varikliuose, būtų toks pats sieros kiekis, kuris nustatytas dyzeliniams degalams šioje direktyvoje, arba sieros kiekis, nustatytas dyzeliniams degalams Direktyvoje 93/12/EEB.3 straipsnisBenzinas1. Ne vėliau kaip 2000 m. sausio 1 d. valstybės narės uždraudžia prekiauti benzinu su švinu savo teritorijos rinkoje.2. a) Valstybės narės užtikrina, kad iki 2000 m. sausio 1 d. bešviniu benzinu jų teritorijos rinkoje gali būti prekiaujama tik tuo atveju, jeigu jis atitinka I priede nurodytus aplinkosauginius rodiklius.b) Nepažeisdamos a punkto nuostatų, valstybės narės nuo 2000 m. sausio 1 d. leidžia savo teritorijos rinkoje prekiauti bešviniu benzinu, kuris atitinka III priede nurodytus kokybės rodiklius.c) Valstybės narės taip pat užtikrina, kad iki 2005 m. sausio 1 d. bešviniu benzinu jų teritorijos rinkoje gali būti prekiaujama tik tuo atveju, jeigu jis atitinka III priede nurodytus aplinkosauginius rodiklius.3. Nukrypstant nuo 1 dalies nuostatų, valstybei narei, ne vėliau kaip iki 1999 m. rugpjūčio 31 d. pateikusiai Komisijai prašymą, gali būti leista iki 2005 m. sausio 1 d. ir toliau prekiauti benzinu su švinu, jeigu ji gali įrodyti, kad toks draudimas sukeltų didelių socialinių ekonominių problemų arba neturėtų visokeriopai teigiamo poveikio aplinkai ar žmonių sveikatai dėl priežasčių, susijusių, inter alia, su tos valstybės narės klimato sąlygomis.Švino kiekis benzine turi būti ne didesnis kaip 0,15 g/l, o benzeno kiekis turi atitikti I priede nurodytus kokybės rodiklius. Kitos rodiklių vertės gali likti tokios pat, palyginti su dabar esančiomis.4. Nepaisant šio straipsnio 2 dalies nuostatų, valstybei narei, ne vėliau kaip iki 1999 m. rugpjūčio 31 d. pateikusiai Komisijai prašymą, gali būti leista iki 2003 m. sausio 1 d. savo teritorijoje ir toliau prekiauti bešviniu benzinu, kuriame sieros kiekis neatitinka I priede nurodytų sieros kiekio normų, tačiau nėra didesnis už dabar nustatytą rodiklį, jeigu valstybė narė gali įrodyti, kad jos pramonės įmonės susidurs su dideliais sunkumais privalomai keisdamos gamybos įrenginius laikotarpiu nuo šios direktyvos priėmimo iki 2000 m. sausio 1 d.5. Nepaisant šio straipsnio 2 dalies nuostatų, valstybei narei ne vėliau kaip iki 2003 m. rugpjūčio 31 d. pateikusiai Komisijai prašymą, gali būti leista iki 2007 m. sausio 1 d. savo teritorijos rinkoje ir toliau prekiauti bešviniu benzinu, kuriame sieros kiekis neatitinka III priedo reikalavimų, tačiau atitinka I priedo reikalavimus, jeigu valstybė narė gali įrodyti, kad jos pramonės įmonės susidurs su dideliais sunkumais privalomai keisdamos gamybos įrenginius laikotarpiu nuo šios direktyvos priėmimo iki 2005 m. sausio 1 d.6. Komisija gali leisti taikyti šio straipsnio 3, 4 ir 5 dalyse nurodytas leidžiančias nukrypti nuostatas Steigimo sutartyje nustatyta tvarka.Komisija praneša valstybėms narėms ir informuoja Europos Parlamentą bei Tarybą apie savo sprendimą.7. Nepaisant to, kas pasakyta šio straipsnio 1 dalyje, valstybės narės gali ir toliau leisti prekiauti savo rinkoje nedideliais kiekiais benzino su švinu, kurio kokybės rodikliai pateikti 3 dalies antrojoje pastraipoje, jeigu toks kiekis sudaro ne daugiau kaip 0,5 % bendro parduodamo benzino kiekio ir jeigu šis benzinas skirtas naudoti kai kuriose senose transporto priemonėse, pateikiant jį per suinteresuotas grupes.4 straipsnisDyzeliniai degalai1. a) Valstybės narės užtikrina, kad iki 2000 m. sausio 1 d. dyzeliniais degalais jų teritorijos rinkoje gali būti prekiaujama tuo atveju, jeigu jie atitinka II priede išdėstytus aplinkosauginius rodiklius.b) Nepažeisdamos a punkto nuostatų, valstybės narės nuo 2000 m. sausio 1 d. leidžia savo teritorijos rinkoje prekiauti dyzeliniais degalais, kurie atitinka IV priede nurodytus kokybės rodiklius.c) Valstybės narės taip pat užtikrina, kad iki 2005 m. sausio 1 d. dyzeliniais degalais gali būti prekiaujama jų teritorijos rinkoje tik tuo atveju, jeigu jie atitinka IV priede nurodytus aplinkosauginius rodiklius.2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, valstybei narei, ne vėliau kaip iki 1999 m. rugpjūčio 31 d. pateikusiai Komisijai prašymą, gali būti leista iki 2003 m. sausio 1 d. savo teritorijos rinkoje ir toliau prekiauti dyzeliniais degalais, kuriuose sieros kiekis neatitinka II priede išdėstytų sieros kiekio normų, tačiau nėra didesnis už dabar nustatytą rodiklį, jeigu valstybė narė gali įrodyti, kad jos pramonės įmonės susidurs su dideliais sunkumais privalomai keisdamos gamybos įrenginius laikotarpiu nuo šios direktyvos priėmimo iki 2000 m. sausio 1 d.3. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, valstybei narei, ne vėliau kaip iki 2003 m. rugpjūčio 31 d. pateikusiai Komisijai prašymą, gali būti leista iki 2007 m. sausio 1 d. savo teritorijos rinkoje ir toliau prekiauti dyzeliniais degalais, kuriuose sieros kiekis neatitinka IV priedo reikalavimų, tačiau atitinka II priedo reikalavimus, jeigu valstybė narė gali įrodyti, kad jos pramonės įmonės susidurs su dideliais sunkumais privalomai keisdamos gamybos įrenginius laikotarpiu nuo šios direktyvos priėmimo iki 2005 m. sausio 1 d.4. Komisija gali leisti taikyti šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytas leidžiančias nukrypti nuostatas Steigimo sutartyje nustatyta tvarka.Komisija praneša valstybėms narėms ir informuoja Tarybą bei Europos Parlamentą apie savo sprendimą.5 straipsnisLaisva apyvartaNė viena valstybė negali drausti, riboti ar trukdyti pateikti į rinką degalus, kurie atitinka šios direktyvos reikalavimus.6 straipsnisPrekyba rinkoje degalais, kuriems nustatyti griežtesni aplinkosauginiai rodikliai1. Nukrypstant nuo 3, 4 ir 5 straipsnių, valstybės narės gali reikalauti, kad konkrečiose teritorijose degalais būtų prekiaujama tik tuo atveju, jeigu jie atitinka griežtesnius negu šioje direktyvoje nustatytus aplinkosauginius rodiklius, taikomus visam transporto priemonių parkui ar jo daliai, saugant gyventojų sveikatą konkrečioje valstybės narės aglomeracijoje arba saugant aplinką tam tikroje valstybės narės ekologiškai pažeidžiamoje teritorijoje, jeigu dėl atmosferos taršos atsiranda arba gali pagrįstai atsirasti didelių ir nuolat pasikartojančių problemų, susijusių su žmonių sveikata arba aplinka.2. Valstybė narė, norėdama pasinaudoti šio straipsnio 1 dalyje numatyta leidžianti nukrypti nuostata, iš anksto pateikia Komisijai prašymą, įskaitant jį pagrindžiantį dokumentą. Pagrindimo dokumente pateikiami įrodymai, kad taikant leidžiančią nukrypti nuostatą bus laikomasi proporcingumo principo ir nebus trikdomas laisvas asmenų bei prekių judėjimas.3. Suinteresuotos valstybės narės pateikia Komisijai atitinkamos teritorijos aplinkos oro kokybės duomenis ir pasiūlytų priemonių numatomą poveikį oro kokybei.4. Komisija nedelsdama pateikia šią informaciją kitoms valstybėms narėms.5. Valstybės narės, jų paprašius, gali pateikti savo pastabas ir pagrindimo dokumentą per du mėnesius nuo tos dienos, kai Komisija pateikė informaciją.6. Sprendimą dėl valstybių narių prašymo Komisija priima per tris mėnesius nuo tos dienos, kai valstybės narės pateikė savo pastabas. Komisija atsižvelgia į valstybių narių pastabas ir praneša joms savo sprendimą, kartu informuodamos Europos Parlamentą ir Tarybą.7. Visos valstybės narės gali perduoti Komisijos sprendimą Tarybai per mėnesį nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos arba, jeigu sprendimas nėra priimtas, perduoti klausimą Tarybai per mėnesį nuo tos dienos, kai baigiasi 6 dalyje minėtas laikotarpis.8. Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitą sprendimą per du mėnesius nuo tos dienos, kai jai buvo perduotas klausimas.7 straipsnisTiekiamos žalios naftos kiekio pasikeitimasJeigu dėl išskirtinių įvykių staiga pasikeitus tiekiamos žalios naftos ar naftos produktų kiekiui, valstybės narės naftos perdirbimo įmonėms sunku laikytis 3 ir 4 straipsniuose nustatytų degalų kokybės reikalavimų, tokia valstybė narė informuoja apie tai Komisiją. Komisija, informavusi kitas valstybes nares, gali leisti tai valstybei narei ne ilgiau kaip šešis mėnesius taikyti didesnes vieno ar kelių degalų komponentų ribines vertes.Komisija praneša valstybėms narėms ir informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą apie savo sprendimą.Bet kuri valstybė narė gali perduoti Komisijos sprendimą Tarybai per mėnesį nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitą sprendimą per mėnesį nuo tos dienos, kai jai buvo perduotas klausimas.8 straipsnisAtitikties kontrolė ir ataskaitos1. Valstybės narės kontroliuoja, kad būtų laikomasi 3 ir 4 straipsnių reikalavimų, remiantis I ir II prieduose nurodytais analiziniais metodais.2. Komisija skatina plėtoti bendrą degalų kokybės kontrolės sistemą. Komisija, siekdama sukurti tokią sistemą, gali prašyti Europos standartizacijos komiteto pagalbos.3. Komisija parengia bendrą nacionalinių degalų kokybės duomenų suvestinės formą ne vėliau kaip iki 2000 m. birželio 30 d.4. Valstybės narės iki kiekvienų metų birželio 30 d. pateikia Komisijai ankstesnių kalendorinių metų suvestinę, o pirmąją suvestinę — iki 2002 m. birželio 30 d.9 straipsnisPeržiūrėjimas1. Komisija periodiškai ir pirmą kartą ne vėliau kaip per 12 mėnesių nuo šios direktyvos priėmimo, tačiau bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 1999 m. gruodžio 31 d., ir atsižvelgdama į įvertinimą, atliktą remiantis 1998 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/69/EB, skirtos priemonėms oro taršai dėl automobilių išmetamųjų dujų panaikinti ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 70/220/EEB [13], 3 straipsnio reikalavimais, pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą peržiūrėti šią direktyvą, kuris yra neatskiriama strategijos, skirtos įgyvendinti Bendrijos oro kokybės standartų reikalavimus ir susijusius tikslus, dalis.2. Tokiame pasiūlyme pateikiami aplinkosauginiai rodikliai, papildantys III priede nurodytus privalomuosius benzino kokybės rodiklius ir IV priede nurodytus dyzelinių degalų kokybės rodiklius, nustatytas remiantis, inter alia, sukaupta informacija apie reikalavimus mažinti išmetamus teršalus, turinčius įtakos oro kokybei, apie veiksmingai taikomas naujas technologijas taršai mažinti bei įvykius, darančius įtaką tarptautinėms degalų rinkoms.3. Be šio straipsnio 1 ir 2 dalies nuostatų, Komisija, inter alia, gali teikti:- pasiūlymus, kuriuose būtų atsižvelgta į konkrečią parkų padėtį ir būtinybę nustatyti jų naudojamų specialių degalų kokybės rodiklių normas,- pasiūlymus, kuriuose būtų nustatytos suskystintų naftos dujų, gamtinių dujų ir biokuro kokybės rodiklių normos.10 straipsnisDerinimo su technikos pažanga tvarkaBet kokias pataisas, būtinas matavimo metodams, nustatytiems šios direktyvos I, II, III ir IV priedų dešinėje skiltyje, toliau – tyrimai, suderinti su technikos pažanga, priima Komisija, kuriai padeda Komitetas, įsteigtas pagal Direktyvos 96/62/EB [14] 12 straipsnio nuostatas, laikydamasi šios direktyvos 11 straipsnyje nustatytos tvarkos.Derinant negalima tiesiogiai ar netiesiogiai keisti šioje direktyvoje nustatytų ribinių verčių arba keisti jų taikymo pradžios terminų.11 straipsnisKomiteto procedūra1. Komisijos atstovas pateikia 10 straipsnyje minėtam komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį gali nustatyti pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Tais atvejais, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos siūlymu, nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma. Valstybių narių atstovų komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.2. Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.Jeigu numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu, gavusi pasiūlymą, Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.12 straipsnisDirektyvų, reglamentuojančių benzino ir dyzelinių degalų kokybę, panaikinimas ir keitimas1. Direktyvos 85/210/EEB, 85/536/EEB ir 87/441/EEB panaikinamos nuo 2000 m. sausio 1 d.2. 2000 m. sausio 1 dieną Direktyva 93/12/EEB iš dalies pakeičiama, išbraukiant 1 straipsnio 1 dalies b punktą ir 2 straipsnio 1 dalį.13 straipsnisPerkėlimas į nacionalinę teisę1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 1999 m. liepos 1 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės taiko šias priemones nuo 2000 m. sausio 1 d.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų vidaus teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.14 straipsnisAustrijaDirektyvos 85/210/EEB 7 straipsnis dėl tos direktyvos 4 straipsnyje nurodyto benzeno kiekio benzine Austrijai netaikomas iki 2000 m. sausio 1 d.15 straipsnisDirektyvos įsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.16 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1998 m. spalio 13 d.Europos Parlamento varduPirmininkasJ.M. Gil-roblesTarybos varduPirmininkasC. Einem[1] OL C 77, 1997 3 11, p. 1 ir OL C 209, 1997 7 10, p. 25.[2] OL C 206, 1997 7 7, p. 113.[3] 1997 m. balandžio 10 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 132, 1997 4 28, p. 170), 1997 m. spalio 7 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 351, 1997 11 19, p. 1) ir 1998 m. vasario 18 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 80, 1998 3 16, p. 92). 1998 m. rugsėjo 15 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 313, 1998 10 12). 1998 m. rugsėjo 17 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 76, 1970 4 6, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/69/EB (OL L 350, 1998 12 28, p. 1).[5] OL L 36, 1988 2 9, p. 33. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/1/EB (OL L 40, 1996 2 17, p. 1).[6] OL L 100, 1994 4 19, p. 42.[7] OL L 316, 1992 10 31, p. 12. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/74/EB (OL L 365, 1994 12 31, p. 46).[8] OL L 204, 1998 7 21, p. 37. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/48/EB (OL L 217, 1998 8 5, p. 18).[9] OL L 96, 1985 4 3, p. 25. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[10] OL L 334, 1985 12 12, p. 20. Direktyva su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 87/441/EEB (OL L 238, 1987 8 21, p. 40).[11] OL L 74, 1993 3 27, p. 81.[12] OL C 102, 1996 4 4, p. 1.[13] OL L 350, 1998 12 28, p. 1.[14] OL L 296, 1996 11 21, p. 55.--------------------------------------------------I PRIEDASTIEKIAMŲ Į RINKĄ DEGALŲ, NAUDOJAMŲ TRANSPORTO PRIEMONĖSE SU KIBIRKŠTINIO UŽDEGIMO VARIKLIAIS, APLINKOSAUGINIAI RODIKLIAIRūšis: BenzinasParametras | Vienetas | Ribinė vertė | Tyrimas |Min. | Maks. | Metodas | Paskelbimo data |Oktaninis skaičius, nustatytas tiriamuoju metodu | 95 | — | EN 25164 | 1993 |Oktaninis skaičius, nustatytas varikliniu metodu | | 85 | — | EN 25163 | 1993 |Garų slėgis pagal Reidą vasaros laikotarpiui | kPa | — | 60,0 | EN 12 | 1993 |Distiliacija: | | | | | |garavimas esant 100 °C | % v/v | 46,0 | — | EN-ISO 3405 | 1988 |garavimas esant 150 °C | % v/v | 75,0 | — | | |Angliavandenilių analizė: | | | | | |—alkenai | % v/v | — | 18,0 | ASTM D1319 | 1995 |—aromatinės medžiagos | | — | 42,0 | ASTM D1319 | 1995 |—benzenas | | — | 1,0 | buv. EN 12177 | 1995 |Deguonies kiekis | % m/m | — | 2,7 | EN 1601 | 1996 |Prisotinti deguonies: | | | | | |—metanolis, turi būti pridėta stabilizatorių | % v/v | — | 3 | EN 1601 | 1996 |—etanolis, gali prireikti stabilizatorių | % v/v | — | 5 | EN 1601 | 1996 |—izopropilo alkoholis | % v/v | — | 10 | EN 1601 | 1996 |—tretinis butilo alkoholis | % v/v | — | 7 | EN 1601 | 1996 |—izobutilo alkoholis | % v/v | — | 10 | EN 1601 | 1996 |—eteriai, kurių vienoje molekulėje 5 ar daugiau anglies atomų | % v/v | — | 15 | EN 1601 | 1996 |Kiti, prisotinti deguonies | % v/v | — | 10 | EN 1601 | 1996 |Sieros kiekis | mg/kg | — | 150 | buv. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |Švino kiekis | g/l | — | 0,005 | EN 237 | 1996 |--------------------------------------------------II PRIEDASTIEKIAMŲ Į RINKĄ DEGALŲ, NAUDOJAMŲ TRANSPORTO PRIEMONĖSE SU SLĖGINIO U DEGIMO VARIKLIAIS, APLINKOSAUGINIAI RODIKLIAIRūšis: Dyzeliniai degalaiParametras | Vienetas | Ribinė vertė | Tyrimas |Min. | Maks. | Metodas | Paskelbimo data |Cetaninis skaičius | 51,0 | — | EN-ISO 5165 | 1992 |Tankis esant 15 °C | kg/m3 | — | 845 | EN-ISO 3675 | 1995 |Distiliacija: | | | | | |esant 95 % taškui | °C | — | 360 | EN-ISO 3405 | 1988 |Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai | % m/m | — | 11 | IP 391 | 1995 |Sieros kiekis | mg/kg | — | 350 | buv. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |--------------------------------------------------III PRIEDASTIEKIAMŲ Į RINKĄ DEGALŲ, NAUDOJAMŲ TRANSPORTO PRIEMONĖSE SU KIBIRKŠTINIO UŽDEGIMO VARIKLIAIS, APLINKOSAUGINIAI RODIKLIAIRūšis: BenzinasParametras | Vienetas | Ribinė vertė | Tyrimas |Min. | Maks. | Metodas | Paskelbimo data |Oktaninis skaičius, nustatytas tiriamuoju metodu | 95 | | EN 25164 | 1993 |Oktaninis skaičius, nustatytas varikliniu metodu | | 85 | | EN 25163 | 1993 |Garų slėgis pagal Reidą vasaros laikotarpiu | kPa | — | | | |Distiliacija: | | | | | |garavimas esant 100 °C | % v/v | — | — | | |garavimas esant 150 °C | | — | — | | |Angliavandenilių analizė: | | | | | |—alkenai | % v/v | — | | | |—aromatinės medžiagos | % v/v | — | 35,0 | ASTM D1319 | 1995 |—benzenas | % v/v | — | | | |Deguonies kiekis | % m/m | — | | | |Sieros kiekis | mg/kg | — | 50 | buv. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |Švino kiekis | g/l | — | | | |--------------------------------------------------IV PRIEDASTIEKIAMŲ Į RINKĄ DEGALŲ, NAUDOJAMŲ TRANSPORTO PRIEMONĖSE SU SLĖGINIO VARIKLIAIS, APLINKOSAUGINIAI RODIKLIAIRūšis: Dyzeliniai degalaiParametras | Vienetas | Ribinė vertė | Tyrimas |Min. | Maks. | Metodas | Paskelbimo data |Cetaninis skaičius | | — | | |Tankis esant 15 °C | kg/m3 | | — | | |Distiliacija: | | | | | |esant 95 % taškui | °C | — | | | |Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai | % m/m | — | | | |Sieros kiekis | mg/kg | — | 50 | buv. EN-ISO/DIS 14596 | 1996 |--------------------------------------------------


title: 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/18/EB, nustatanti pagrindinius principus, taikomus avarijų jūrų transporto sektoriuje tyrimui, ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 1999/35/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/59/EB (Tekstas svarbus EEE)

text:
28.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 131/114

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/18/EB
   2009 m. balandžio 23 d.
   nustatanti pagrindinius principus, taikomus avarijų jūrų transporto sektoriuje tyrimui, ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 1999/35/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/59/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos, atsižvelgdami į 2009 m. vasario 3 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrą tekstą (3),
   kadangi:

               (1)

               Reikėtų, kad būtų palaikomas aukštas bendras saugumo lygis Europos jūrų transporto sektoriuje ir kad būtų imtasi visapusiškų pastangų siekiant sumažinti jūrų laivų avarijų ir incidentų skaičių.

               (2)

               Operatyviai atliekami techniniai jūrų laivų avarijų tyrimai pagerina saugumą jūroje, nes jie padeda išvengti tokių avarijų, sukeliančių žmonių žūtis, laivų praradimą ir jūrų aplinkos užteršimą, pasikartojimo.

               (3)

               Europos Parlamentas 2004 m. balandžio 21 d. rezoliucijoje dėl saugumo jūroje pagerinimo (4) paragino Komisiją pateikti pasiūlymą dėl direktyvos dėl avarijų laivyboje tyrimo.

               (4)

               1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų Jūrų teisės konvencijos (toliau – UNCLOS) 2 straipsnyje pakrančių valstybėms suteikiama teisė tirti visų jūrų laivų avarijų, įvykusių jų teritoriniuose vandenyse priežastis, jei tokios avarijos gali sukelti pavojų gyvybei arba aplinkai, įtraukti pakrantės valstybės paieškos ir gelbėjimo tarnybas arba kitaip paveikti pakrantės valstybę.

               (5)

               UNCLOS 94 straipsnyje nustatyta, kad laivo vėliavos valstybės privalo reikalauti, kad tinkamai kvalifikuotas asmuo (kvalifikuoti asmenys) atliktų atviroje jūroje įvykusių konkrečių laivybos avarijų arba incidentų tyrimą arba kad toks tyrimas būtų įvykdytas jam (jiems) stebint.

               (6)

               1974 m. lapkričio 1 d. Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (toliau – SOLAS 74) taisyklėje I/21, 1966 m. balandžio 5 d. Tarptautinėje konvencijoje dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo ir 1973 m. lapkričio 2 d. Tarptautinėje konvencijoje dėl teršimo iš laivų prevencijos nustatyta laivo vėliavos valstybės atsakomybė atlikti avarijos tyrimą ir gautus svarbius rezultatus pateikti Tarptautinei jūrų organizacijai (toliau – TJO).

               (7)

               Kodekse dėl privalomų TJO priemonių įgyvendinimo, pridėtame prie 2007 m. lapkričio 29 d. TJO Asamblėjos rezoliucijos A.996(25) laivo vėliavos valstybėms primenama apie jų pareigą užtikrinti, kad jūrų laivų saugumo tyrimus atliktų tinkamai kvalifikuoti tyrėjai, kompetentingi jūrų laivų avarijų ir incidentų klausimais. Tame Kodekse taip pat reikalaujama, kad laivo vėliavos valstybės būtų pasirengusios tam tikslui paskirti kvalifikuotus tyrėjus, nepriklausomai nuo to, kurioje vietoje įvyko avarija ar incidentas.

               (8)

               Reikėtų atsižvelgti į prie 1997 m. lapkričio 27 d. TJO Asamblėjos rezoliucijos A.849(20) pridėtą Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodeksą (toliau – TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodeksas), kuriame numatomas bendros metodologijos dėl jūrų laivų avarijų ir incidentų saugumo tyrimo įgyvendinimas ir valstybių bendradarbiavimas nustatant jūrų laivų avarijas ir incidentus sukėlusius veiksnius. Taip pat reikėtų atsižvelgti į 1997 m. lapkričio 27 d. TJO Asamblėjos rezoliuciją A.861(20) ir 2004 m. gegužės 17 d. TJO Jūrų saugumo komiteto rezoliuciją MSC.163(78), kuriose pateikta reiso duomenų registravimo sąvokos apibrėžtis.

               (9)

               Jūrininkai laikomi specialia darbuotojų kategorija, kuri, atsižvelgiant į laivininkystės pramonės globalumą bei skirtingas jurisdikcijas, su kuriomis jūrininkams gali tekti susidurti, reikalauja specialios apsaugos, ypač kontaktų su valdžios institucijomis atžvilgiu. Dėl didesnio saugumo jūroje jūrininkai turėtų turėti galimybę remtis nuostatomis dėl sąžiningo elgesio įvykus jūrų laivo avarijai. Jų žmogaus teisės ir orumas visada turėtų būti apsaugoti ir visi saugumo tyrimai turėtų būti atliekami sąžiningai bei skubiai. Tuo tikslu valstybės narės turėtų, remdamosi savo nacionalinės teisės aktais, toliau taikyti atitinkamas TJO Sąžiningo elgesio su jūrininkais įvykus jūrų laivo avarijai gairių nuostatas.

               (10)

               Valstybės narės, laikydamosi savo teisės sistemos reikalavimų, turėtų apsaugoti liudytojų pareiškimus, pateiktus po avarijos, ir užkirsti kelią tam, kad jie būtų panaudoti kitais nei saugumo tyrimų tikslais, siekiant išvengti, kad dėl liudytojų dalyvavimo tyrimuose prieš juos būtų imtasi diskriminacinių ar atsakomųjų priemonių.

               (11)

               1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvoje 1999/35/EB dėl privalomų patikrinimų sistemos, užtikrinančios saugų ro-ro keltų ir greitaeigių keleivinių laivų, kuriais teikiamos reguliarios paslaugos, plaukiojimą (5) reikalaujama, kad valstybės narės atitinkamose savo teisės sistemose apibrėžtų teisinį statusą, suteikiantį joms ir kiekvienai kitai iš esmės suinteresuotai valstybei narei teisę dalyvauti, bendradarbiauti atliekant arba, jeigu numatyta TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodekse, atlikti jūrų laivų avarijos ar incidento, ištikusio ro-ro keltą arba greitaeigį keleivinį laivą, tyrimą.

               (12)

               2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/59/EB, įdiegiančioje Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą (6), reikalaujama, kad valstybės narės laikytųsi TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodekso bei užtikrintų, kad avarijų tyrimų rezultatai būtų kuo greičiau paskelbti po jų užbaigimo.

               (13)

               Labai svarbu, kad avarijų ir incidentų, susijusių su jūrų laivais arba kitais laivais uostuose arba kitose apribotose jūrų teritorijose, saugumo tyrimai būtų atliekami nešališkai, siekiant veiksmingai nustatyti tokių avarijų ar incidentų aplinkybes ir priežastis. Todėl, siekiant išvengti interesų konflikto, tokius tyrimus turėtų atlikti kvalifikuoti tyrėjai, kontroliuojami nepriklausomos įstaigos ar subjekto, kuriems suteikti būtini įgaliojimai.

               (14)

               Valstybės narės, laikydamosi savo teisės aktų, reglamentuojančių už teisminį tyrimą atsakingų valdžios institucijų įgaliojimus, ir prireikus bendradarbiaudamos su šiomis institucijomis, turėtų užtikrinti, kad už techninį tyrimą atsakingiems subjektams jiems pavestas užduotis būtų leidžiama vykdyti kuo geresnėmis sąlygomis.

               (15)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (7).

               (16)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų teisės sistemos leistų joms ir visoms kitoms iš esmės suinteresuotoms valstybėms narėms dalyvauti ar bendradarbiauti atliekant arba atlikti avarijų tyrimus remiantis TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodeksu.

               (17)

               Iš esmės valstybė narė arba tyrimui vadovaujanti valstybė narė, dalyvaujant visoms kitoms iš esmės suinteresuotoms valstybėms, turėtų atlikti tik vieną tos pačios jūrų laivo avarijos ar incidento tyrimą. Išskirtiniais ir tinkamai pagrįstais atvejais, susijusiais su dviem ar daugiau valstybių narių, dėl susijusio laivo vėliavos, avarijos vietos ar aukų pilietybės galėtų būti atliekami lygiagretūs tyrimai.

               (18)

               Valstybė narė gali kitai valstybei narei perleisti vadovavimo jūrų laivų avarijos ar incidento saugumo tyrimui (toliau – saugumo tyrimas) užduotį arba konkrečias tokio tyrimo užduotis, jei jos abi dėl to susitaria.

               (19)

               Valstybės narės turėtų dėti visas pastangas, kad nebūtų reikalaujama apmokėti išlaidų, susijusių su parama, kurios buvo paprašyta atliekant saugumo tyrimus, kuriuose dalyvauja dvi ar daugiau valstybių narių. Jeigu paprašoma valstybės narės, kuri nedalyvauja atliekant saugumo tyrimą, paramos, valstybės narės turėtų susitarti dėl patirtų išlaidų kompensavimo.

               (20)

               SOLAS 74 taisyklėje V/20 reikalaujama, kad keleiviniuose laivuose ir kituose laivuose, kurių bendroji talpa yra 3 000 tonų ir daugiau, pastatytuose 2002 m. liepos 1 d. arba vėliau, turi būti reiso duomenų registravimo sistema, kuria būtų galima remtis tiriant avarijas. Atsižvelgiant į tokios sistemos svarbą formuojant laivybos avarijų prevencijos politiką, turi būti sistemingai reikalaujama, kad tokia įranga būtų nacionaliniais arba tarptautiniais reisais plaukiojančiuose laivuose, kurie atplaukia į Bendrijos uostus.

               (21)

               Reiso duomenų registravimo sistemos, taip pat kitų elektroninių prietaisų duomenys gali būti naudojami po jūrų laivo avarijos arba incidento, tiriant jo (jos) priežastis, ir prevenciniais tikslais – siekiant įgyti patirties apie aplinkybes, kurios gali sukelti tokias nelaimes. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad, jei tokių duomenų yra, jie būtų tinkamai naudojami abiem tikslais.

               (22)

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1406/2002 (8) reikalaujama, kad Europos jūrų saugumo agentūra (toliau – Agentūra) kartu su valstybėmis narėmis ieškotų techninių sprendimų Bendrijos teisės aktams įgyvendinti ir teiktų techninę pagalbą juos įgyvendinant. Avarijų tyrimų srityje Agentūrai skirtas specifinis uždavinys – tinkamai atsižvelgiant į skirtingas valstybių narių teisės sistemas, palengvinti valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimą rengiant jūrų laivų avarijų tyrimo bendrąją metodiką pagal sutartus tarptautinius principus.

               (23)

               Pagal Reglamentą (EB) Nr. 1406/2002 Agentūra palengvina bendradarbiavimą valstybių narių suteiktos paramos veikloje, susijusioje su tyrimais, ir padėdama analizuoti turimas avarijų tyrimo ataskaitas.

               (24)

               Tobulinant ar iš dalies keičiant bendrąją jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo metodiką turėtų būti atsižvelgta į atliekant avarijų tyrimus įgytą svarbią patirtį.

               (25)

               Valstybės narės ir Bendrija turėtų tinkamai atsižvelgti į saugumo rekomendacijas, kurios buvo parengtos remiantis saugumo tyrimu.

               (26)

               Kadangi techninio saugumo tyrimo tikslas – išvengti jūrų laivų avarijų ir incidentų, tyrimo išvadomis ir saugumo rekomendacijomis niekada neturėtų būti naudojamasi siekiant nustatyti atsakomybę arba kaltę.

               (27)

               Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. pagerinti saugumą Bendrijos jūrose ir taip sumažinti jūrų laivų avarijų pavojų ateityje, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto arba poveikio to tikslo būtų geriau siekti Bendrijos lygiu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

               (28)

               Priemonės, būtinos šiai direktyvai įgyvendinti, turėtų būti patvirtintos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (9).

               (29)

               Visų pirma Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus iš dalies pakeisti šią direktyvą tam, kad tolesnius pakeitimus būtų galima taikyti su ja susijusioms tarptautinėms konvencijoms, protokolams, kodeksams ir rezoliucijoms ir patvirtinti ar iš dalies pakeisti bendrąją jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo metodiką. Kadangi šios priemonės yra bendro pobūdžio ir skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, inter alia, ją papildant naujomis neesminėmis nuostatomis, jos turi būti tvirtinamos pagal Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

               (30)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (10) 34 punktą valstybės narės raginamos savo ir Bendrijos interesų labui parengti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių tarpusavio atitiktį, ir viešai jas paskelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas
   1.   Šios direktyvos tikslas – pagerinti saugumą jūroje bei užkristi kelią taršai iš laivų ir taip sumažinti jūrų laivų avarijų pavojų taikant šias priemones:

               a)

               teikiant pagalbą operatyviai atliekamiems saugumo tyrimams ir tinkamai analizuojant jūrų laivų avarijas ir incidentus siekiant nustatyti jų priežastis; ir

               b)

               užtikrinant, kad saugumo tyrimų ataskaita ir pasiūlymai, kaip pagerinti padėtį, būtų tikslūs ir pateikiami laiku.

         2.   Pagal šią direktyvą atliekamais tyrimais nesiekiama nustatyti atsakomybės ar kaltės. Tačiau valstybės narės užtikrina, kad tyrimą vykdanti įstaiga ar subjektas (toliau – tyrimo įstaiga) visada išsamiai praneštų apie jūrų laivo avarijos ar incidento priežastis, nes remiantis rezultatais galima daryti išvadą dėl kaltės ar atsakomybės.
   2 straipsnis
   Taikymo sritis
   1.   Ši direktyva taikoma jūrų laivų avarijoms ir incidentams, kurie

               a)

               yra susiję su laivais, plaukiojančiais su vienos iš valstybių narių vėliava;

               b)

               įvyksta valstybių narių teritorinėje jūroje arba vidaus vandenyse, kaip apibrėžta UNCLOS; arba

               c)

               yra susiję su kitais svarbiais valstybių narių interesais.

         2.   Ši direktyva netaikoma jūrų laivų avarijoms ir incidentams, kurie yra susiję tik su:

               a)

               karo laivais ir karinių pajėgų laivais bei kitais valstybei narei priklausančiais arba jos valdomais laivais, kurie naudojami tik vyriausybės nekomerciniais tikslais;

               b)

               ne mechaniniu būdu varomais laivais, mediniais primityvios konstrukcijos laivais, pramoginėmis jachtomis ir pramoginiais laivais, kuriais nevykdoma prekyba, nebent juose būtų įgula ir daugiau kaip 12 keleivių, plukdomų komerciniais tikslais;

               c)

               vidaus vandenų keliais plaukiojančiais ir tam pritaikytais laivais;

               d)

               trumpesniais nei 15 metrų žvejybos laivais;

               e)

               pritvirtintomis jūrų gręžimo platformomis.

         3 straipsnis
   Sąvokų apibrėžtys
   Šioje direktyvoje:

               1)

               TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodeksas – prie 1997 m. lapkričio 27 d. TJO Asamblėjos rezoliucijos A.849(20) pridėto Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodekso naujausia redakcija.

               2)

               Toliau esančios sąvokos suprantamos taip, kaip jos yra apibrėžtos TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodekse:

                           a)

                           jūrų laivo avarija;

                           b)

                           labai sunki avarija;

                           c)

                           incidentas jūroje;

                           d)

                           jūrų laivo avarijos arba incidento saugumo tyrimas;

                           e)

                           tyrimui vadovaujanti valstybė;

                           f)

                           iš esmės suinteresuota valstybė.

               3)

               Sąvoka „sunki avarija“ suprantama pagal atnaujintą sąvokos apibrėžtį, pateiktą 2008 m. gruodžio 18 d. TJO Jūrų saugumo komiteto ir Jūrų aplinkos apsaugos komiteto aplinkraštyje MSC-MEPC.3/Circ.3.

               4)

               „TJO Sąžiningo elgesio su jūrininkais įvykus jūrų laivo avarijai gairės“ – prie 2006 m. balandžio 27 d. TJO Teisės reikalų komiteto Rezoliucijos LEG.3(91) pridėtos ir 2006 m. birželio 12–16 d. 296-ame posėdyje Tarptautinės darbo organizacijos vadovaujančios įstaigos patvirtintos gairės.

               5)

               Terminai „ro-ro keltas“ ir „greitaeigis keleivinis laivas“ suprantami taip, kaip jie yra apibrėžti Direktyvos 1999/35/EB 2 straipsnyje.

               6)

               „Reiso duomenų registravimo sistema“ (toliau – RDR sistema) suprantama taip, kaip ji yra apibrėžta TJO Asamblėjos rezoliucijoje A.861(20) ir TJO Jūrų saugumo komiteto rezoliucijoje MSC.163(78).

               7)

               Saugumo rekomendacija – pasiūlymas, įskaitant registravimo ir kontrolės srities pasiūlymus, kurį pateikia:

                           a)

                           saugumo tyrimą atliekančios valstybės arba tokiam tyrimui vadovaujančios valstybės tyrimo įstaiga, remdamasi tokio tyrimo metu gauta informacija; arba prireikus

                           b)

                           Komisija, remdamasi abstrakčia duomenų analize bei atliktų saugumo tyrimų rezultatais.

         4 straipsnis
   Saugumo tyrimų statusas
   1.   Valstybės narės pagal savo teisės sistemas saugumo tyrimo teisinį statusą nustato taip, kad tokie tyrimai galėtų būti atliekami kuo veiksmingiau ir greičiau.
   Valstybės narės, vadovaudamosi savo teisės aktais ir prireikus bendradarbiaudamos su valdžios institucijomis, atsakingomis už teisminį tyrimą, užtikrina, kad:

               a)

               saugumo tyrimai būtų nepriklausomi nuo kriminalinių arba kitų lygiagrečių tyrimų, kuriais siekiama nustatyti atsakomybę arba kaltę; ir

               b)

               saugumo tyrimų netrukdytų, nestabdytų ir nevilkintų tokie tyrimai.

         2.   Atsižvelgiant į 10 straipsnyje nurodytą nuolatinio bendradarbiavimo sistemą, valstybių narių nustatytinose taisyklėse numatomos nuostatos, leidžiančios:

               a)

               bendradarbiauti ir teikti abipusę pagalbą atliekant saugumo tyrimus, kuriems vadovauja kitos valstybės narės, arba remiantis 7 straipsniu vadovavimo tokiam tyrimui užduotį perleisti kitai valstybei narei; ir

               b)

               koordinuoti jų atitinkamų tyrimo įstaigų veiklą tiek, kiek tai reikalinga šios direktyvos tikslui pasiekti.

         5 straipsnis
   Pareiga atlikti tyrimą
   1.   Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad įvykus labai sunkiai jūrų laivo avarijai, saugumo tyrimą atliktų 8 straipsnyje nurodyta tyrimo įstaiga:

               a)

               jei laivas plaukioja su tos valstybės vėliava, nepriklausomai nuo avarijos vietos;

               b)

               jei avarija įvyksta jos teritorinėje jūroje ir vidaus vandenyse, kaip apibrėžta UNCLOS, nepriklausomai nuo avariją patyrusio laivo ar laivų vėliavos; arba

               c)

               jei valstybė narė yra iš esmės suinteresuota, nepriklausomai nuo avarijos vietos ir nuo avariją patyrusio laivo ar laivų vėliavos.

         2.   Be to, sunkių avarijų atveju tyrimo įstaiga atlieka preliminarų vertinimą, kad nuspręstų, ar atlikti saugumo tyrimą. Jei tyrimo įstaiga nusprendžia saugumo tyrimo neatlikti, surašomos to sprendimo priežastys ir apie jas pranešama pagal 17 straipsnio 3 dalį.
   Visų kitų jūrų laivų avarijų ar incidentų atveju tyrimo įstaiga sprendžia, ar atlikti saugumo tyrimą.
   Priimdama pirmoje ir antroje pastraipose nurodytus sprendimus, tyrimo įstaiga atsižvelgia į jūrų laivo avarijos ar incidento sunkumą, susijusio laivo ir (arba) krovinio rūšį bei galimybes išvengti avarijų ir incidentų ateityje, atsižvelgiant į saugumo tyrimo rezultatus.
   3.   Tyrimui vadovaujančios valstybės narės tyrimo įstaiga, bendradarbiaudama su lygiavertėmis kitų iš esmės suinteresuotų valstybių įstaigomis, nustato saugumo tyrimų apimtį ir praktinę atlikimo tvarką taip, kad tai geriausiai padėtų pasiekti šios direktyvos tikslą ir kad būtų užkirstas kelias avarijoms ir incidentams ateityje.
   4.   Atlikdama saugumo tyrimus, tyrimo įstaiga laikosi bendrosios jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo metodikos, kuri buvo parengta remiantis Reglamento (EB) Nr. 1406/2002 2 straipsnio e dalimi. Tyrėjai tam tikrais atvejais gali nukrypti nuo tos metodikos, jei, remiantis jų profesine nuomone, tai gali būti pateisinama kaip būtina, ir jei to reikia norint pasiekti tyrimo tikslus. Šios direktyvos tikslais Komisija patvirtina ar iš dalies pakeičia šią metodiką atsižvelgdama į atliekant saugumo tyrimus įgytą svarbią patirtį.
   Ta priemonė, skirta iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, inter alia, ją papildant, tvirtinama pagal 19 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   5.   Saugumo tyrimas pradedamas iškart, kai tik tai įmanoma, įvykus jūrų laivo avarijai arba incidentui, ir jokiu būdu ne vėliau kaip po dviejų mėnesių nuo dienos, kai ji(s) įvyko.
   6 straipsnis
   Įpareigojimas pranešti
   Valstybė narė pagal savo teisės sistemą reikalauja, kad atsakingosios institucijos ir (arba) suinteresuotosios šalys nedelsiant praneštų jos tyrimo įstaigai apie visas avarijas ir incidentus, kuriems taikoma ši direktyva.
   7 straipsnis
   Vadovavimas saugumo tyrimams ir dalyvavimas juos atliekant
   1.   Iš esmės valstybė narė arba tyrimui vadovaujanti valstybė narė, dalyvaujant bet kuriai kitai iš esmės suinteresuotai valstybei narei, atlieka tik vieną tos pačios jūrų laivo avarijos ar incidento tyrimą.
   Todėl, kai saugumo tyrimuose dalyvauja dvi ar daugiau valstybių narių, susijusios valstybės narės bendradarbiauja siekdamos greitai susitarti, kuri jų bus tyrimui vadovaujanti valstybė narė. Jos deda visas pastangas, kad susitartų dėl tyrimo procedūrų. Pagal šį susitarimą kitos iš esmės suinteresuotos valstybės turi vienodas teises ir vienodą galimybę apklausti liudytojus bei susipažinti su įrodymais, kaip ir saugumo tyrimą atliekanti valstybė narė. Taip pat jos turi teisę siekti, kad tyrimui vadovaujanti valstybė narė atsižvelgtų į jų nuomonę.
   Lygiagretūs tos pačios jūrų laivo avarijos ar incidento saugumo tyrimai atliekami tik išskirtiniais atvejais. Tokiais atvejais valstybės narės praneša Komisijai apie tokių lygiagrečių tyrimų atlikimo priežastis. Lygiagrečius saugumo tyrimus atliekančios valstybės narės bendradarbiauja viena su kita. Visų pirma susijusios tyrimo įstaigos keičiasi visa susijusia informacija, surinkta joms atliekant atitinkamus tyrimus, visų pirma kad, kiek įmanoma, pasiektų bendras išvadas.
   Valstybės narės susilaiko nuo bet kokių priemonių, kurios galėtų nepagrįstai trukdyti, sustabdyti ar vilkinti saugumo tyrimą, kuriam taikoma ši direktyva.
   2.   Nepaisant 1 dalies, kiekviena valstybė narė toliau atsako už saugumo tyrimą ir derinimą su kitomis iš esmės suinteresuotomis valstybėmis narėmis, kol pasiekiamas abipusis sutarimas dėl to, kuri valstybė bus tyrimui vadovaujanti valstybė.
   3.   Nepažeisdama savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą ir tarptautinę teisę, valstybė narė, spręsdama kiekvienu atveju atskirai, abipusiu susitarimu gali kitai valstybei narei perleisti vadovavimo saugumo tyrimui užduotį arba konkrečias tokio tyrimo atlikimo užduotis.
   4.   Kai ro-ro keltas arba greitaeigis keleivinis laivas patiria jūrų laivo avariją ar incidentą, saugumo tyrimo procedūrą pradeda ta valstybė narė, kurios teritorinėje jūroje arba vidaus vandenyse, kaip apibrėžta UNCLOS, įvyko avarija ar incidentas, o jeigu ji (jis) įvyksta kituose vandenyse – paskutinė valstybė narė, kurioje tas keltas ar laivas lankėsi. Ta valstybė toliau atsako už saugumo tyrimą ir derinimą su kitomis iš esmės suinteresuotomis valstybėmis narėmis, kol pasiekiamas abipusis sutarimas dėl to, kuri valstybė bus tyrimui vadovaujanti valstybė.
   8 straipsnis
   Tyrimo įstaigos
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad už saugumo tyrimų atlikimą būtų atsakinga nešališka nuolatinė tyrimo įstaiga, kuriai suteikti būtini įgaliojimai, o saugumo tyrimus atliktų tinkamai kvalifikuoti tyrėjai, kompetentingi jūrų laivų avarijų ir incidentų klausimais.
   Siekiant saugumo tyrimą atlikti nešališkai, tyrimo įstaiga organizaciniu bei teisinės struktūros atžvilgiu ir priimdama sprendimus nepriklauso nuo jokios šalies, kurios interesai galėtų prieštarauti jai pavestai užduočiai.
   Priėjimo prie jūros neturinčios valstybės narės, kurios neturi nei laivų, nei su jų vėliava plaukiojančių laivų, nustatys nepriklausomus centrus, bendradarbiausiančius atliekant tyrimą pagal 5 straipsnio 1 dalies c punktą.
   2.   Tyrimo įstaiga užtikrina, kad atskiri tyrėjai turėtų profesinių žinių ir praktinės patirties su jų įprastomis tyrimo pareigomis susijusiose srityse. Be to, tyrimo įstaiga užtikrina galimybę prireikus gauti konkrečią profesinę informaciją.
   3.   Tyrimo įstaigai patikėta veikla gali būti išplėsta suteikiant teisę rinkti ir analizuoti su saugumu jūroje susijusius duomenis, ypač prevenciniais tikslais, jei tokia veikla nekenkia tokios įstaigos nepriklausomumui ir nenumato atsakomybės reglamentavimo, administraciniuose arba standartizavimo reikaluose.
   4.   Valstybės narės, veikdamos pagal savo atitinkamas teisės sistemas užtikrina, kad jų ar kitų tyrimo įstaigų, kurioms jos yra perdavusios saugumo tyrimo užduotį, tyrėjams, prireikus bendradarbiaujantiems su teisminį tyrimą vykdančiomis valdžios institucijomis, būtų suteikta visa su saugumo tyrimo atlikimu susijusi informacija, ir todėl jie turėtų teisę:

               a)

               laisvai patekti į visas susijusias teritorijas arba avarijos vietą bei į visus laivus, jų nuolaužas arba konstrukcijas, taip pat apžiūrėti krovinį, įrangą arba jų liekanas;

               b)

               užtikrinti, kad įrodymai būtų nedelsiant surinkti ir būtų atlikta nuolaužų, liekanų arba kitų sudėtinių dalių ar medžiagų paieška ir surinkimas siekiant juos apžiūrėti arba ištirti;

               c)

               reikalauti, kad būtų apžiūrėti arba ištirti b punkte nurodyti daiktai ir turėti teisę laisvai susipažinti su tokios apžiūros arba tyrimo rezultatais;

               d)

               laisvai susipažinti su visa susijusia informacija ir užregistruotais duomenimis, tarp jų RDR sistemos duomenimis, apie laivą, reisą, krovinį, įgulą ar visus kitus asmenis, objektus, sąlygas ar aplinkybes, juos kopijuoti ir jais naudotis;

               e)

               laisvai susipažinti su aukų kūnų apžiūros rezultatais arba iš aukų kūnų paimtų mėginių tyrimų rezultatais;

               f)

               reikalauti žmonių, dalyvavusių laivo valdyme, arba visų kitų susijusių asmenų apžiūros rezultatų ar iš tokių asmenų paimtų mėginių tyrimų rezultatų ir laisvai susipažinti su jais;

               g)

               apklausti liudytojus nedalyvaujant asmeniui, jei galima daryti prielaidą, kad to asmens interesai kertasi su saugumo tyrimu;

               h)

               gauti laivo vėliavos valstybės, savininkų, klasifikacinių bendrovių arba visų kitų susijusių šalių, jei jos arba jų atstovai yra įsisteigę valstybėje narėje, turimus tyrimo dokumentus ir susijusią informaciją;

               i)

               prašyti atitinkamų valstybių susijusių valdžios institucijų, tarp jų laivo vėliavos valstybės ir uosto valstybės inspektorių, pakrantės pareigūnų, laivų eismo tarnybos operatorių, paieškos ir gelbėjimo komandų, laivavedžių arba kito uoste ar jūroje dirbančio personalo, pagalbos.

         5.   Tyrimo įstaigai sudaromos sąlygos bet kuriuo laiku gavus pranešimą apie avariją nedelsiant reaguoti ir surasti reikiamus išteklius savo funkcijoms nepriklausomai atlikti. Jos tyrėjams suteikiamas nepriklausomumą garantuojantis statusas.
   6.   Tyrimo įstaiga gali derinti šioje direktyvoje jai numatytas užduotis su kitais, ne jūrų laivų avarijų tyrimais, jei tokie tyrimai netrukdo jos nepriklausomumui.
   9 straipsnis
   Konfidencialumas
   Nepažeidžiant Direktyvos 95/46/EB, valstybės narės, veikdamos pagal savo teisės sistemas, užtikrina, kad toliau nurodyti dokumentai būtų naudojami tik saugumo tyrimo tikslais, išskyrus atvejus, kai kompetentinga tos valstybės narės valdžios institucija nustato, kad yra svarbesnis visuomenės interesas atskleisti:

               a)

               visus tyrimo įstaigos saugumo tyrimo metu paimtus arba gautus liudytojų parodymus ir kitus pareiškimus, pasakojimus ir užrašus;

               b)

               dokumentus, atskleidžiančius asmenų, davusių parodymus saugumo tyrimo metu, tapatybę;

               c)

               informaciją apie jūrų laivo avarijos ar incidento metu nukentėjusius asmenis, kuri yra neskelbtina arba asmeninio pobūdžio, įskaitant informaciją apie jų sveikatą.

         10 straipsnis
   Nuolatinio bendradarbiavimo sistema
   1.   Valstybės narės, glaudžiai bendradarbiaudamos su Komisija, sukuria nuolatinio bendradarbiavimo sistemą, kuri leidžia jų atitinkamoms tyrimo įstaigoms bendradarbiauti tarpusavyje tiek, kiek tai reikalinga siekiant šios direktyvos tikslo.
   2.   Dėl nuolatinio bendradarbiavimo sistemos darbo tvarkos taisyklių ir dėl todėl reikalingos organizacinės tvarkos sprendžiama pagal 19 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą.
   3.   Dalyvaudamos nuolatinio bendradarbiavimo sistemoje valstybių narių tyrimo įstaigos visų pirma susitaria dėl geriausios bendradarbiavimo tvarkos siekiant:

               a)

               tyrimo įstaigoms sudaryti sąlygas dalytis įrenginiais, priemonėmis ir įranga techniniam nuolaužų ir laivo įrangos bei kitų su saugumo tyrimu susijusių objektų tyrimui, tarp jų informacijos iš RDR sistemos ir kitų elektroninių prietaisų išgavimui ir įvertinimui;

               b)

               bendradarbiauti techniniais klausimais arba dalytis patirtimi, kurios reikia vykdant specifines užduotis;

               c)

               rinkti informaciją, kuri yra susijusi su avarijos duomenų analize, ir dalytis ja bei teikti atitinkamas saugumo rekomendacijas Bendrijos lygmeniu;

               d)

               parengti bendrus saugumo rekomendacijų laikymosi ir tyrimo metodų pritaikymo atsižvelgiant į techninę ir mokslinę pažangą principus;

               e)

               tinkamai atsižvelgti į 16 straipsnyje nurodytus išankstinius perspėjimus;

               f)

               atsižvelgiant į nacionalines taisykles nustatyti konfidencialumo taisykles dėl dalijimosi liudytojų parodymais ir dėl duomenų ir kitų dokumentų, nurodytų 9 straipsnyje, tvarkymo, įskaitant tuos atvejus, kai palaikomi santykiai su trečiosiomis šalimis;

               g)

               prireikus atskiriems tyrėjams organizuoti atitinkamus mokymus;

               h)

               skatinti bendradarbiavimą su trečiųjų šalių tyrimo įstaigomis bei su tarptautinėmis jūrų laivų avarijų tyrimo organizacijomis šioje direktyvoje aptariamose srityse;

               i)

               saugumo tyrimus vykdančioms tyrimo įstaigoms teikti visą susijusią informaciją.

         11 straipsnis
   Išlaidos
   1.   Jeigu atliekant saugumo tyrimus dalyvauja dvi ar daugiau valstybių narių, atitinkama veikla vykdoma nemokamai.
   2.   Jeigu valstybės narės, kuri nedalyvauja saugumo tyrime, paprašoma suteikti paramą, valstybės narės susitaria dėl patirtų išlaidų kompensavimo.
   12 straipsnis
   Bendradarbiavimas su iš esmės suinteresuotomis trečiosiomis šalimis
   1.   Valstybės narės, atlikdamos saugumo tyrimus, kiek įmanoma bendradarbiauja su kitomis iš esmės suinteresuotomis trečiosiomis šalimis.
   2.   Remiantis šia direktyva, abipusiai susitarus, iš esmės suinteresuotoms trečiosioms šalims leidžiama bet kuriame tyrimo etape prisijungti prie valstybės narės vadovaujamo saugumo tyrimo.
   3.   Valstybės narės bendradarbiavimas iš esmės suinteresuotos trečiosios šalies atliekamame saugumo tyrime nepažeidžia šioje direktyvoje nurodytų saugumo tyrimo atlikimo ir ataskaitos pateikimo reikalavimų. Kai iš esmės suinteresuota trečioji šalis vadovauja saugumo tyrimui, kuriame dalyvauja dvi ar daugiau valstybių narių, valstybės narės gali nuspręsti nevykdyti lygiagretaus saugumo tyrimo, jeigu trečiosios šalies vadovaujamas saugumo tyrimas atliekamas pagal TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodeksą.
   13 straipsnis
   Įrodymų saugojimas
   Valstybės narės priima priemones, skirtas užtikrinti, kad šalys, susijusios su šios direktyvos taikymo sričiai priskiriamomis avarijomis ir incidentais, dėtų visas pastangas siekdamos:

               a)

               išsaugoti visą jūrlapių, žurnalų, elektroninių ir magnetinių įrašų ir vaizdo juostų informaciją, taip pat RDR sistemos ir kitų elektroninių prietaisų informaciją, susijusią su laikotarpiu iki avarijos, jos metu ir po jos;

               b)

               užkirsti kelią tokios informacijos perrašymui ar kitokiam pakeitimui;

               c)

               užkirsti kelią bet kokios kitos įrangos, kuri pagrįstai gali būti laikoma svarbia avarijos saugumo tyrimui, pakenkimui;

               d)

               operatyviai rinkti ir saugoti visus įrodymus saugumo tyrimo tikslais.

         14 straipsnis
   Avarijų tyrimų ataskaitos
   1.   Atlikus saugumo tyrimą pagal šią direktyvą, pagal atitinkamus I priedo skirsnius paskelbiama kompetentingos tyrimo įstaigos nustatytos formos ataskaita.
   Tyrimo įstaigos gali nuspręsti, kad atlikus saugumo tyrimą, kuris nesusijęs su labai sunkia arba atitinkamais atvejais sunkia jūrų laivo avarija ir kurio išvadomis remiantis nesuteikiamos galimybės išvengti avarijų ir incidentų ateityje, paskelbiama supaprastinta ataskaita.
   2.   Tyrimo įstaigos deda visas pastangas, kad 1 dalyje nurodyta ataskaita, įskaitant jos išvadas ir visas galimas rekomendacijas, per 12 mėnesių nuo avarijos dienos būtų prieinama visuomenei, ypač jūrų transporto sektoriui. Jei galutinės ataskaitos neįmanoma pateikti per tą laikotarpį, per 12 mėnesių nuo avarijos dienos paskelbiama laikinoji ataskaita.
   3.   Tyrimui vadovaujančios valstybės narės tyrimo įstaiga siunčia galutinės, supaprastintos arba laikinosios ataskaitos kopiją Komisijai. Tyrimo įstaiga atsižvelgia į galimas technines Komisijos pastabas dėl galutinių ataskaitų, neturinčias poveikio išvadų esmei, kad ataskaitos kokybė būtų pagerinta taip, kaip būtų geriausia siekiant šios direktyvos tikslo.
   15 straipsnis
   Saugumo rekomendacijos
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad konkretūs subjektai, kuriems tyrimo įstaigos pateikė saugumo rekomendacijas, tinkamai atsižvelgtų į jas ir prireikus imtųsi atitinkamų tolesnių veiksmų pagal Bendrijos ir tarptautinę teisę.
   2.   Prireikus tyrimo įstaiga arba Komisija teikia saugumo rekomendacijas remdamasi abstrakčia duomenų analize ir bendrais atliktų saugumo tyrimų rezultatais.
   3.   Saugumo rekomendacija jokiomis aplinkybėmis nenustatoma atsakomybė arba kaltė dėl avarijos.
   16 straipsnis
   Išankstinio perspėjimo sistema
   Nepažeidžiant valstybės narės tyrimo įstaigos teisės duoti išankstinį perspėjimą, jei, jos nuomone, reikia imtis skubių veiksmų Bendrijos lygiu siekiant išvengti naujų avarijų pavojaus, ji bet kuriuo saugumo tyrimo etapu nedelsdama informuoja Komisiją, kad reikia duoti išankstinį perspėjimą.
   Jei būtina, Komisija visų kitų valstybių narių atsakingosioms institucijoms, laivybos pramonei ir visoms kitoms susijusioms šalims pateikia įspėjamąjį raštą.
   17 straipsnis
   Europos jūrų laivų avarijų duomenų bazė
   1.   Duomenys apie jūrų laivų avarijas ir incidentus saugomi Europos elektroninėje duomenų bazėje „Europos informacinė bazė apie jūrų laivų avarijas“ (toliau – EMCIP), kurią sukurs Komisija, ir analizuojami naudojantis ja.
   2.   Valstybės narės informuoja Komisiją apie institucijas, kurios turės teisę naudotis duomenų baze.
   3.   Valstybių narių tyrimo įstaigos praneša Komisijai apie jūrų laivų avarijas ir incidentus naudodamos II priede pateiktą formą. Jos taip pat pateikia Komisijai duomenis, gautus atliekant saugumo tyrimus, naudodamos EMCIP duomenų bazės struktūrą.
   4.   Komisija ir valstybės narės kuria duomenų bazės struktūrą ir duomenų pranešimo per atitinkamą laiką metodą.
   18 straipsnis
   Sąžiningas elgesys su jūrininkais
   Valstybių narių jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse įvykus jūrų laivo avarijai, valstybės narės, laikydamosi savo nacionalinės teisės, atsižvelgia į atitinkamas TJO Sąžiningo elgesio su jūrininkais įvykus jūrų laivo avarijai gairių nuostatas.
   19 straipsnis
   Komitetas
   1.   Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2099/2002 (11).
   2.   Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.
   Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra du mėnesiai.
   3.   Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1–4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.
   20 straipsnis
   Teisė daryti pakeitimus
   Atsižvelgdama į šios direktyvos apribojimus, Komisija gali atnaujinti šioje direktyvoje naudojamas sąvokų apibrėžtis ir nuorodas į Bendrijos aktus ir TJO dokumentus siekdama suderinti jas su įsigaliojusiomis Bendrijos arba TJO priemonėmis.
   Tos priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, inter alia, ją papildant, tvirtinamos pagal 19 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   Laikydamasi tokios pačios tvarkos, Komisija taip pat gali iš dalies keisti priedus.
   Pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnį šiai direktyvai gali būti netaikomi TJO Jūrų laivų avarijų ir incidentų tyrimo kodekso pakeitimai.
   21 straipsnis
   Papildomos priemonės
   Šioje direktyvoje nėra nieko, kas draustų valstybei narei imtis papildomų, joje nenurodytų priemonių dėl saugumo jūroje, jei tokios priemonės nepažeidžia šios direktyvos ar kokiu kitu būdu nedaro neigiamos įtakos šios direktyvos tikslo įgyvendinimui ir nekelia pavojaus jos tikslo įgyvendinimui.
   22 straipsnis
   Sankcijos
   Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikytinų pažeidus nacionalines nuostatas, priimtas pagal šią direktyvą, ir imasi visų reikiamų priemonių užtikrinti, kad jos būtų įgyvendintos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
   23 straipsnis
   Įgyvendinimo ataskaita
   Komisija kas penkerius metus Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimą bei jos laikymąsi ir prireikus siūlo tolesnes priemones atsižvelgdama į toje ataskaitoje pateikiamas rekomendacijas.
   24 straipsnis
   Galiojančių teisės aktų pakeitimai
   1.   Direktyvos 1999/35/EB 12 straipsnis išbraukiamas.
   2.   Direktyvos 2002/59/EB 11 straipsnis išbraukiamas.
   25 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini šiai direktyvai įgyvendinti, 2011 m. birželio 17 d.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   26 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   27 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2009 m. balandžio 23 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. NEČAS

      (1)  OL C 318, 2006 12 23, p. 195.

      (2)  OL C 229, 2006 9 22, p. 38.

      (3)  2007 m. balandžio 25 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 74 E, 2008 3 30, p. 546), 2008 m. birželio 6 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 184 E, 2008 7 22, p. 23), 2008 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2009 m. vasario 26 d. Tarybos sprendimas ir 2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (4)  OL C 104 E, 2004 4 30, p. 730.

      (5)  OL L 138, 1999 6 1, p. 1.

      (6)  OL L 208, 2002 8 5, p. 10.

      (7)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31.

      (8)  OL L 208, 2002 8 5, p. 1.

      (9)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.

      (10)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (11)  OL L 324, 2002 11 29, p. 1.
   I PRIEDAS

      Saugumo tyrimo ataskaitos turinys

   Įvadas
   Ataskaitoje nurodomas vienintelis saugumo tyrimo tikslas ir nurodoma, kad saugumo rekomendacija jokiomis aplinkybėmis nenustatoma atsakomybės arba kaltės prezumpcija ir, kad nei ataskaitos turiniu, nei stiliumi nebuvo siekiama, kad ją būtų galima naudoti teismo procese.
   (Ataskaitoje neturėtų būti jokių nuorodų į liudytojų parodymus; nei vienas iš joje nurodytų asmenų neturėtų būti siejamas su asmeniu, kuris davė parodymus saugumo tyrimo metu).
   1.   TRUMPAS APRAŠYMAS

   Šioje dalyje apibūdinami jūrų laivo avarijos arba incidento pagrindiniai faktai: kas atsitiko, kada, kur ir kaip tai įvyko; joje taip pat nurodoma, ar dėl to kas žuvo ar susižeidė, ar buvo padaryta žala laivui, kroviniui, trečiajai šaliai ar aplinkai.
   2.   FAKTINĖ INFORMACIJA

   Šioje dalyje yra keli atskiri skirsniai, kuriuose pateikiama išsami informacija – ją tyrimo įstaiga laiko faktine ir naudojasi atlikdama analizę bei siekdama geriau suprasti situaciją.
   Tuose skirsniuose nurodoma visų pirma tokia informacija:
   2.1.   Duomenys apie laivą

   Vėliava ir (arba) registracija,
   Identifikaciniai duomenys,
   Pagrindinės charakteristikos,
   Savininkai ir operatoriai,
   Informacija apie laivo pastatymą,
   Minimalus saugus įgulos narių skaičius,
   Leistinas krovinys.
   2.2.   Reiso duomenys

   Įplaukimo uostai,
   Reiso rūšis,
   Informacija apie krovinį,
   Įgula.
   2.3.   Informacija apie jūrų laivo avariją arba incidentą

   Jūrų laivo avarijos arba incidento rūšis,
   Data ir laikas,
   Jūrų laivo avarijos arba incidento padėtis ir vieta,
   Išorės ir vidaus aplinka,
   Laivo eksploatavimas ir reiso segmentas,
   Vieta laive,
   Informacija apie žmogiškuosius faktorius,
   Pasekmės (žmonėms, laivui, kroviniui, aplinkai, kitiems).
   2.4.   Kranto administracijos veikla ir reakcija įvykus nelaimei

   Dalyvavę subjektai,
   Naudotos priemonės,
   Reagavimo greitis,
   Veiksmai, kurių imtasi,
   Pasiekti rezultatai.
   3.   APLINKYBĖS

   Šioje dalyje atkuriama jūrų laivo avarijos arba incidento chronologiška veiksmų seka iki avarijos arba incidento, per avariją arba incidentą ir po avarijos ar incidento, apibūdinama kiekvieno veikėjo (t. y. asmenų, medžiagos, aplinkos, įrangos arba išorės veiksnių) įtaka. Šioje dalyje aptariamas laikotarpis priklauso nuo tų konkrečių avarinių įvykių, kurie turėjo tiesioginės įtakos jūrų laivo avarijai arba incidentui, laiko. Taip pat šioje dalyje pateikiama susijusi išsami informacija apie vykdytą saugumo tyrimą, įskaitant apžiūrų ar tyrimų rezultatus.
   4.   ANALIZĖ

   Šioje dalyje esančiuose skirsniuose pateikiama kiekvieno avarinio įvykio analizė su visų saugumo tyrimo metu atliktų susijusių apžiūrų ar saugumo tyrimų rezultatų komentarais ir visų saugumo veiksmų, kurių galbūt jau buvo imtasi siekiant išvengti jūrų laivų avarijų, komentarais.
   Tuose skirsniuose aptariami šie klausimai:

               —

               avarinio įvykio kontekstas ir aplinka,

               —

               asmenų klaidingi veiksmai ir neveikimas, įvykiai susiję su pavojinga medžiaga, poveikiu aplinkai, įrangos gedimu ir išorės veiksniais,

               —

               papildomi veiksniai, susiję su asmenų atliekamomis funkcijomis, laivo valdymu, pakrantės vadovybe arba teisės aktais.

         Pasinaudojant analize ir komentarais, ataskaitoje pateikiamos loginės išvados, kuriose nustatomi visi prie avarijos prisidėję, taip pat rizikos aspektą turintys veiksniai, kuriems taikomi barjerai siekiant išvengti avarinio įvykio ir (arba) siekiant panaikinti arba sumažinti jo pasekmes yra laikomi netinkamais arba laikoma, kad jų nėra.
   5.   IŠVADOS

   Šioje dalyje apibendrinami nustatyti prie avarijos prisidėję veiksniai, barjerų (esminių, funkcinių, simbolinių arba procedūrinių) nebuvimas ar nepakankamumas; tokių veiksnių atžvilgiu turėtų būti sukurti saugumo veiksmai, kurie padėtų išvengti jūrų laivų avarijų.
   6.   SAUGUMO REKOMENDACIJOS

   Prireikus, šioje ataskaitos dalyje pateikiamos saugumo rekomendacijos, sukurtos remiantis atlikta analize ir padarytomis išvadomis bei susijusios su konkrečiomis temomis, pavyzdžiui, su teisės aktais, konstrukcija, procedūromis, tikrinimu, valdymu, sveikata ir sauga darbe, mokymais, remonto darbais, priežiūra, kranto paslaugomis ir reagavimu nelaimės atveju.
   Saugumo rekomendacijos skirtos tiems, kas galėtų geriausiai jas įgyvendinti, pavyzdžiui, laivų savininkams, valdytojams, pripažintoms organizacijoms, jūrų valdymo institucijoms, laivų eismo tarnyboms, įstaigoms, teikiančioms pagalbą nelaimės atveju, tarptautinėms jūrų organizacijoms ir Europos institucijoms, siekiant išvengti jūrų laivų avarijų.
   Šioje dalyje taip pat pateikiamos laikinos saugumo tyrimo metu pateiktos saugumo rekomendacijos arba saugumo tyrimo metu taikyti saugumo veiksmai.
   7.   PRIEDĖLIAI

   Prireikus, prie ataskaitos popierinėje ir (arba) elektroninėje formoje pateikiamas šis nebaigtinis informacijos sąrašas:

               —

               fotografijos, filmuota medžiaga, garso įrašai, jūrlapiai, brėžiniai,

               —

               taikomi standartai,

               —

               naudojamos techninės sąvokos ir sutrumpinimai,

               —

               specialūs saugumo tyrimai,

               —

               papildoma informacija.

         II PRIEDAS

      PRANEŠIMO APIE JŪRŲ LAIVO AVARIJĄ ARBA INCIDENTĄ DUOMENYS

      (sudaro Europos informacinės bazės apie jūrų laivų avarijas dalį)

               Pastaba.

               Jei punkto numeris yra pabrauktas, reikėtų pateikti informaciją apie kiekvieną laivą (jei tą pačią avariją patyrė arba tame pačiame incidente dalyvavo daugiau kaip vienas laivas).

               01.

               Atsakingoji valstybė narė ir (arba) kontaktinis asmuo

               02.

               Tyrimą atliekanti valstybė narė

               03.

               Valstybės narės vaidmuo

               04.

               Susijusi pakrantės valstybė

               05.

               Iš esmės suinteresuotų valstybių skaičius

               06.

               Iš esmės suinteresuotos valstybės

               07.

               Pranešimą pateikianti organizacija

               08.

               Pranešimo pateikimo laikas

               09.

               Pranešimo data

               .

               Laivo pavadinimas

               .

               TJO numeris ir (arba) šaukiniai

               .

               Laivo vėliava

               13.

               Jūrų laivo avarijos arba incidento rūšis

               .

               Laivo tipas

               15.

               Jūrų laivo avarijos arba incidento data

               16.

               Jūrų laivo avarijos arba incidento laikas

               17.

               Pozicija: platuma

               18.

               Pozicija: ilguma

               19.

               Jūrų laivo avarijos arba incidento vieta

               .

               Išvykimo uostas

               .

               Paskirties uostas

               .

               Laivų eismo sistema

               .

               Reiso segmentas

               .

               Laivo valdymas

               .

               Vieta laive

               .

               Žuvusiųjų skaičius:

                           —

                           Įgula

                           —

                           Keleiviai

                           —

                           Kiti

               .

               Sunkūs sužalojimai:

                           —

                           Įgula

                           —

                           Keleiviai

                           —

                           Kiti

               .

               Tarša

               .

               Žala laivui

               .

               Žala kroviniui

               31.

               Kita žala

               .

               Trumpas jūrų laivo avarijos arba incidento aprašas

               33.

               Trumpas sprendimo neatlikti saugumo tyrimo priežasčių aprašas


title: 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva, aštuntą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0677

Oficialusis leidinys L 398 , 30/12/1989 p. 0019 - 0023 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0147  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0147

		Tarybos direktyva1989 m. gruodžio 21 d.aštuntą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo(89/677/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi reikia patvirtinti priemones, skirtas laipsniškam vidaus rinkos sukūrimui per laikotarpį iki 1992 m. gruodžio 31 d.; kadangi vidaus rinką sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi, nepaisant draudimo prekiauti tam tikrais dekoratyviniais gaminiais, skirtais šviesos efektams sudaryti ir turintiems stiklinę talpyklą, kurioje yra pavojingų skysčių, kaip apibrėžta Direktyvoje 67/548/EEB [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 86/431/EEB [5], vis dar prekiaujama tokį pat pavojų keliančiais gaminiais, skirtais naudoti žaidimams, kuriuose dalyvauja vienas ar daugiau žaidėjų, ir kartais turinčiais dekoratyvinę funkciją;kadangi reikėtų persvarstyti PCB/PCT kiekį (0,01 % masės – 100 ppm) preparatuose; kadangi 1986 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyvoje 87/101/EEB, iš dalies keičiančioje Direktyvą 75/439/EEB dėl naudotų alyvų šalinimo [6], buvo nustatytas jo kiekis, sudarantis 0,005 % masės;kadangi benzenas (CAS Nr. 71-34-2) yra toksiška medžiaga, kuri gali pakenkti centrinei nervų sistemai bei hematopoetinei sistemai ir sukelti vėžį, ypač leukemiją; kadangi ši medžiaga Direktyvoje 67/548/EEB yra klasifikuojama kaip I kategorijos kancerogeninė medžiaga; kadangi Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvencija Nr. 136 ir TDO rekomendacija Nr. 144 nustato nuostatas dėl apsaugos nuo benzeno keliamo pavojaus;kadangi tokios medžiagos kaip 2-naftilaminas (CAS Nr. 91-59-8), 4-nitrodifenilas (CAS Nr. 92-93-3), 4-aminodifenilas (CAS Nr. 92-67-1) ir benzidinas (CAS Nr. 92-87-5) gali sukelti vėžį, ir ypač šlapimo sistemos vėžį; kadangi šios medžiagos Direktyvoje 67/548/EEB yra klasifikuojamos kaip I kategorijos kancerogeninės medžiagos; kadangi, nors Bendrijoje jų gaminamas tik labai mažas kontroliuojamas kiekis ir jos skirtos išimtinai tyrimams, vis dėlto jų kaip priemaišų gali pasitaikyti kitose medžiagose ir preparatuose;kadangi, išskyrus konkrečias priemones, taikomas tik darbo vietoms, nustačius šių medžiagų atskirai arba kaip sudėtinių preparatų dalių didžiausios koncentracijos ribą ir naudojimo apribojimus, tai padėtų apsaugoti nuo susirgimo vėžiu darbe ir apsaugoti vartotojus;kadangi švino junginiai iš viso yra pavojingi sveikatai, o ypač švino druskos, kurios lengvai tirpsta skrandyje; kadangi šios rūšies junginiai kartais tebėra naudojami kaip tam tikrų dekoratyvinių dažų pigmentai; kadangi jų naudojimas tokiais atvejais turėtų būti reglamentuotas; kadangi TDO konvencija Nr. 13 reglamentuoja švino baltalo naudojimą dažuose;kadangi tam tikri nuo užsiteršimo saugantys preparatai, kuriais kaip apsaugine danga dengiami laivų korpusai ir (arba) povandeninė įranga, turi žalingą poveikį gyviems vandens organizmams, nes tuose preparatuose naudojami tam tikri cheminiai junginiai, ypač arseno, gyvsidabrio ir alavo junginiai; kadangi, siekiant geriau apsaugoti aplinką, reikia reglamentuoti tokių junginių naudojimą šios rūšies preparatuose;kadangi žmogui ir aplinkai, o ypač vandens aplinkai, kelia pavojų ne tik di-μ-okso-di-n-butilstaniohidroksiboranas (C8H19BO3Sn, CAS Nr. 75113-37-0), bet ir jo skilimo (irimo) produktai; kadangi tokių medžiagų naudojimą reikia reglamentuoti;kadangi tam tikrų valstybių narių jau patvirtinti pirmiau minėtų medžiagų arba jų turinčių preparatų naudojimo ar pardavimo apribojimai turi tiesioginės įtakos vidaus rinkos sukūrimui ir veikimui; kadangi todėl būtina suderinti šios srities valstybių narių teisės aktų nuostatas ir iš dalies pakeisti Direktyvos 76/769/EEB [7] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 85/610/EEB [8], I priedą;kadangi ši direktyva neturi įtakos dabartiniams Bendrijos teisės aktams dėl galimo valstybių narių griežtesnių atitinkamų medžiagų ir preparatų naudojimo darbo vietoje apribojimų patvirtinimo,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/769/EEB I priedas iš dalies keičiamas taip:1. 1 punkto kairiosios skilties trečiojoje įtraukoje "0,01 %" pakeičiama į "0,005 %".2. 3 punktas pakeičiamas taip:"3.Skystos medžiagos arba preparatai, kurie laikomi pavojingais pagal 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos Nr. 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 86/431/EEB, 2 straipsnio 2 dalies apibrėžimus ir VI priedo II.D dalies kriterijus. | 1. Negali būti naudojama: dekoratyviuose gaminiuose, kurie skirti apšvietimui arba spalvų efektams, sukuriamiems skirtingų fazių sąveika, pavyzdžiui, dekoratyvinėse lempose ir peleninėse;žaidimuose-išdaigose ir žaidimuose-pokštuose;žaidimuose, kuriuose dalyvauja vienas arba daugiau žaidėjų, arba bet kokiuose kituose objektuose, kurie skirti žaidimui ir gali būti naudojami dekoratyviniais tikslais. |3. 5 punkto (benzenas) dešinioji skiltis papildoma taip:| "Į rinką pateikiamose medžiagose ar preparatuose koncentracija negali būti lygi 0,1 % masės arba didesnė. || Tačiau ši nuostata netaikoma: a)variklių degalams, nurodytiems Direktyvoje 85/210/EEB;b)medžiagoms ir preparatams, skirtiems naudoti gamybos procesuose, neleidžiant, kad benzeno emisijos viršytų esamuose teisės aktuose nurodytus kiekius;c)atliekoms, nurodytoms Direktyvose 75/442/EEB ir 78/319/EEB. |4. Įrašomi šie punktai:"13.2-naftilaminas,CAS Nr. 91-59-8, ir jo druskos | Į rinką pateikiamose medžiagose ar preparatuose koncentracija negali būti lygi 0,1 % masės arba didesnė. |14.Benzidinas,CAS Nr. 92-87-5, ir jo druskos | Tačiau ši nuostata netaikoma atliekoms, kuriose yra viena ar daugiau tokių medžiagų ir kurios yra nurodytos Direktyvose 75/442/EEB ir 78/319/EEB. |15.4-nitrobifenilas,CAS Nr. 92-93-3 | |16.4-aminobifenilas,CAS Nr. 92-67-1 ir jo druskos | Šias medžiagas ir preparatus draudžiama parduoti plačiajai visuomenei. Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo, ant tokių preparatų pakuotės įskaitomai ir neištrinamai užrašoma: "Skirta tik profesionalams". |17.Švino karbonatai:neutralus bevandenis karbonatasPB CO3,CAS Nr. 598-63-0trišvino-bis(karbonato)-dihidroksidas2 Pb CO3 Pb(OH)2,CAS Nr. 1319-46-6 | Draudžiama naudoti kaip dažams skirtas medžiagas ir preparatų sudėtines dalis, išskyrus meno kūriniams ir istoriniams pastatams bei jų interjerui restauruoti ir prižiūrėti, jei tai savo teritorijoje pageidauja leisti valstybės narės, laikydamosi TDO konvencijos Nr. 13 dėl švino baltalo naudojimo dažuose nuostatų. |18.Švino sulfataiPBSO4 (1:1), CAS Nr. 7446-14-2 Pbx SO4, CAS Nr. 15739-80-7 | Draudžiama naudoti kaip dažams skirtas medžiagas ir preparatų sudėtines dalis, išskyrus meno kūriniams ir istoriniams pastatams bei jų interjerui restauruoti ir prižiūrėti, jei tai savo teritorijoje pageidauja leisti valstybės narės, laikydamosi TDO konvencijos Nr. 13 dėl švino baltalo naudojimo dažuose nuostatų. |19.Gyvsidabrio junginys | Draudžiama naudoti kaip medžiagas ir preparatų sudėtines dalis, skirtas: a)apsaugoti nuo užsiteršimo mikroorganizmais, augalais ar gyvūnais:laivų korpusus,narvus, plūdes, tinklus ir kitus įtaisus ar įrangą, naudojamą žuvų ar kiaukutinių auginimui,bet kokius visai ar iš dalies panardinamus įtaisus ar įrangą;b)medienai konservuoti;c)labai patvariems pramoniniams audiniams ir jų gamybai skirtiems siūlams impregnuoti;d)pramoniniam vandeniui, nepriklausomai nuo jo paskirties, valyti. |20.Arseno junginiai | 1.Draudžiama naudoti kaip medžiagas ir preparatų sudėtines dalis, skirtas:a)apsaugoti nuo užsiteršimo mikroorganizmais, augalais ar gyvūnais:laivų korpusus,narvus, plūdes, tinklus ir kitus įtaisus ar įrangą, naudojamą žuvų ar kiaukutinių auginimui,bet kokius visai ar iš dalies panardinamus įtaisus ar įrangą;b)medienai konservuoti.Tokiu atveju draudimas negalioja CCA (vario-chromo-arseno) neorganinių druskų tirpalams, naudojamiems pramoninėje įrangoje, kuria vakuumu arba slėgiu impregnuojama mediena.Be to, valstybės narės savo teritorijoje gali leisti naudoti DFA (dinitrofenolio-fluorido-arseno) preparatus, skirtus in situ iš naujo apdoroti medinius stulpus, laikančius virš žemės nutiestus kabelius. Tokius preparatus turi naudoti profesionalai, naudojant vakuumą arba slėgį.2.Draudžiama naudoti kaip pramoniniam vandeniui nepriklausomai nuo jo paskirties valyti skirtas medžiagas ir preparatų sudėtines dalis. |21.Organostaniniai junginiai | 1.Draudžiama naudoti kaip medžiagas ir preparatų sudėtines dalis, skirtas apsaugoti nuo užsiteršimo mikroorganizmais, augalais ar gyvūnais:a)laivų, kurių bendrasis ilgis, apibrėžtas ISO 8666, yra mažesnis kaip 25 metrai, korpusus;b)narvus, plūdes, tinklus ir kitus įtaisus ar įrangą, naudojamą žuvų ar kiaukutinių auginimui;c)bet kokius visai ar iš dalies panardinamus įtaisus ar įrangą.Tokios medžiagos ir preparatai:gali būti pateikiami į rinką tik pakuotėje, kurios tūris yra ne mažesnis kaip 20 litrų;negali būti parduodamos plačiajai visuomenei, o tik profesionalams.Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo, ant tokių preparatų pakuotės įskaitomai ir neištrinamai užrašoma:"Draudžiama naudoti laivams, kurių bendrasis ilgis yra mažesnis kaip 25 metrai, ir bet kokiems įtaisams ar įrangai, naudojamai žuvų ar kiaukutinių auginimui.""Skirta tik profesionalams."2.Draudžiama naudoti kaip pramoniniam vandeniui nepriklausomai nuo jo paskirties valyti skirtas medžiagas ir preparatų sudėtines dalis. |22.di-μ-okso-di-n-butilstaniohidroksiboranas(C8H19BO3Sn, CAS Nr. 75113-37-0) (DBB) | Į rinką pateikiamose medžiagose ar preparatuose koncentracija negali būti lygi 0,1 % masės arba didesnė. Tačiau ši nuostata netaikoma šiai medžiagai (DBB) arba jos turintiems preparatams, jei jie skirti vien tik galutiniams produktams gaminti, kuriuose šios medžiagos koncentracija nebebus lygi 0,1 % ar didesnė." |2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip per 18 mėnesių nuo šios direktyvos priėmimo, ją įgyvendina. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės ne vėliau kaip per 18 mėnesių nuo šios direktyvos priėmimo pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1989 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkasE. Cresson[1] OL C 43, 1988 2 16, p. 9.[2] OL C 96, 1989 4 17, p. 190 irOL C 256, 1989 10 9, p. 70.[3] OL C 175, 1988 7 4, p. 10 irOL C 337, 1987 12 31, p. 7.[4] OL 196, 1967 8 16, p. 1.[5] OL L 247, 1986 9 1, p. 1.[6] OL L 42, 1987 2 12, p. 43.[7] OL L 262, 1976 9 27, p. 201.[8] OL L 375, 1985 12 31, p. 1.--------------------------------------------------