title: 2001 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2001/77/EB dėl elektros, pagamintos iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, skatinimo elektros energijos vidaus rinkoje

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0077

Oficialusis leidinys L 283 , 27/10/2001 p. 0033 - 0040

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/77/EB2001 m. rugsėjo 27 d.dėl elektros, pagamintos iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, skatinimo elektros energijos vidaus rinkojeEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4],kadangi:(1) Atsinaujinančiosios energijos šaltinių naudojimo potencialas Bendrijoje šiuo metu nėra pakankamai išnaudojamas. Atsižvelgdama į tai, kad jų naudojimas padeda aplinkos apsaugai ir tvariai plėtrai, Bendrija pripažįsta būtinybę skatinti atsinaujinančiosios energijos šaltinius kaip prioritetinę priemonę. Be to, tai taip pat gali didinti vietinį užimtumą, turėti teigiamą poveikį socialinei sanglaudai, prisidėti gerinant tiekimo patikimumą ir sudaryti sąlygas greičiau pasiekti Kioto orientacinius rodiklius. Todėl būtina užtikrinti, kad šis potencialas būtų geriau naudojamas vidaus elektros rinkos struktūroje.(2) Kaip buvo pabrėžta baltojoje knygoje dėl atsinaujinančiosios energijos šaltinių (toliau — baltoji knyga), dėl energijos tiekimo patikimumo ir įvairinimo, aplinkos apsaugos ir socialinės bei ekonominės sanglaudos elektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančių energijos šaltinių, rėmimas Bendrijoje yra laikomas labai svarbiu. Tai patvirtino Taryba savo 1998 m. birželio 8 d. sprendime dėl atsinaujinančiosios energijos šaltinių [5] ir Europos Parlamentas rezoliucijoje dėl baltosios knygos [6].(3) Didesnis elektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančių energijos šaltinių, naudojimas yra svarbi dalis priemonių, būtinų, kad būtų laikomasi Jungtinių Tautų Bendrosios klimato kaitos konvencijos Kioto protokolo komplekso ir kiekvieno politikos krypčių komplekso, kuriuo siekiama laikytis būsimų įsipareigojimų.(4) Taryba 1999 m. gegužės 11 d. išvadose ir Europos Parlamentas 1998 m. birželio 17 d. rezoliucijoje dėl elektros iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių [7] paragino Komisiją pateikti konkretų pasiūlymą dėl Bendrijos pamatinio teisės akto dėl elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, patekimo į vidaus rinką. Be to, Europos Parlamentas 2000 m. kovo 30 d. rezoliucijoje dėl elektros energijos, pagamintos naudojant atsinaujinančius energijos šaltinius ir vidaus elektros rinkos [8] pabrėžė, jog, norint gauti rezultatų ir pasiekti Bendrijos orientacinius rodiklius, svarbu, kad būtų nustatyti privalomi ir reikšmingi nacionaliniai atsinaujinančios energijos orientaciniai rodikliai.(5) Kad vidutinės trukmės laikotarpiu daugiau elektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančių energijos šaltinių, patektų į rinką, turėtų būti reikalaujama, kad visos valstybės narės nusistatytų orientacinius elektros, pagamintos iš atsinaujinančių šaltinių, vartojimo rodiklius.(6) Šie nacionaliniai orientaciniai rodikliai turėtų derintis su kiekvienu nacionaliniu įsipareigojimu, esančiu vienu iš Bendrijos priimtų su klimato kaita susijusių įsipareigojimų pagal Kyoto protokolą.(7) Komisija turėtų įvertinti, kokiu mastu valstybės narės pažengė siekdamos savo nacionalinių orientacinių rodiklių ir kokiu mastu nacionaliniai orientaciniai rodikliai derinasi su bendru orientaciniu 12 % bendro vidaus energijos vartojimo 2010 m. rodikliu, laikant, kad baltojoje knygoje nurodytas orientacinis 12 % rodiklis 2010 m. visai Bendrijai yra pravartus orientyras didinti pastangas ir Bendrijoje ir valstybėse narėse, atsižvelgiant į skirtingas valstybių sąlygas. Prireikus, siekiant reikiamų rodiklių, Komisija turėtų pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymus, kuriuose galėtų būti numatyti privalomi rodikliai.(8) Tais atvejais, kai valstybės narės kaip energijos šaltinį naudoja buitines atliekas, jos turi laikytis galiojančių Bendrijos teisės aktų dėl atliekų tvarkymo. Šios direktyvos taikymas neatmeta 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų [9] 2a ir 2b prieduose pateiktų apibrėžimų. Atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo skatinimas turėtų derintis su kitais Bendrijos tikslais, ypač susijusiais su atliekų apdorojimo hierarchija. Todėl nerūšiuotų municipalinių atliekų deginimas pagal būsimą atsinaujinančiosios energijos šaltinių rėmimo sistemą neturėtų būti skatinamas, jei toks skatinimas tą hierarchiją ardytų.(9) Šioje direktyvoje vartojamas biomasės apibrėžimas neprieštarauja kitokio apibrėžimo vartojimui nacionaliniuose teisės aktuose kitokiems negu šioje direktyvoje nustatytiems tikslams.(10) Ši direktyva nereikalauja, kad valstybės narės pripažintų kilmės garantijos pirkimą iš kitų valstybių narių ar atitinkamą elektros pirkimą, kaip įnašą vykdant nacionalinės kvotos prievolę. Tačiau siekiant palengvinti prekybą elektra, pagaminta iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, ir padidinti skaidrumą vartotojui pasirenkant elektrą, pagamintą iš neatsinaujinančios ar atsinaujinančiosios energijos šaltinių, tokios elektros kilmės garantija yra reikalinga. Pačios kilmės garantijos schemos nesuteikia teisės naudotis įvairiose valstybėse narėse nustatytais nacionaliniais rėmimo mechanizmais. Svarbu, kad tokios kilmės garantijos būtų taikomos visoms elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, formoms.(11) Svarbu aiškiai skirti kilmės garantijas nuo mainomųjų žaliųjų sertifikatų.(12) Valstybės paramos atsinaujinančiosios energijos šaltiniams būtinumas pripažįstamas Bendrijos gairėse dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai [10], kuriose be kitų galimybių atkreipiamas dėmesys į būtinybę internalizuoti (perimti) elektros gamybos išorės sąnaudas. Tačiau Sutarties, ypač 87 ir 88 straipsnių taisyklės ir toliau bus taikomos tokiai valstybės paramai.(13) Atsinaujinančiosios energijos šaltinių rinkai reikia sukurti teisinę bazę.(14) Valstybės narės taiko įvairius atsinaujinančiosios energijos šaltinių rėmimo mechanizmus nacionaliniu lygmeniu, įskaitant žaliuosius sertifikatus, investicinę pagalbą, atleidimą nuo mokesčių ar jų sumažinimą, mokesčių grąžinimo ir tiesioginio kainų rėmimo schemas. Siekiant šios direktyvos tikslų svarbu garantuoti šių mechanizmų tinkamą veikimą, kol bus parengta Bendrijos sistema, kad būtų palaikomas investuotojų pasitikėjimas.(15) Dar per anksti spręsti dėl Bendrijos masto paramos schemų sistemos žvelgiant į ribotą nacionalinių schemų taikymo patirtį ir dabartinę palyginti nedidelę elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, kainos rėmimo dalį Bendrijoje.(16) Tačiau po pakankamo pereinamojo laikotarpio rėmimo schemas reikia derinti su vidaus elektros rinkos plėtra. Dėl to reikia, kad Komisija stebėtų situaciją ir pateiktų pranešimą apie įgytą patirtį taikant nacionalines schemas. Prireikus Komisija, atsižvelgdama į šio pranešimo išvadas, turėtų pateikti pasiūlymą dėl Bendrijos elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, rėmimo schemų sistemos. Tas pasiūlymas turėtų padėti siekti nacionalinių orientacinių rodiklių, laikytis vidaus elektros rinkos principų ir atsižvelgti į skirtingus atsinaujinančiosios energijos šaltinius bei skirtingas technologijas ir geografinius skirtumus. Jis taip pat turėtų skatinti efektyviai naudoti atsinaujinančiosios energijos šaltinius bei būti paprastas ir kartu kiek galima efektyvesnis ypač sąnaudų požiūriu, numatyti pakankamus, bent septynerių metų, pereinamuosius laikotarpius, palaikyti investuotojų pasitikėjimą ir vengti per didelių sąnaudų. Ši sistema leistų iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių pagamintai elektrai konkuruoti su elektra, pagaminta iš neatsinaujinačios energijos šaltinių, riboti vartotojo išlaidas, o vidutinės trukmės laikotarpiu mažinti valstybės paramos būtinumą.(17) Padidintas elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, skverbimasis į rinką bus pranašesnis gaminant didelį kiekį, ir kartu sumažins sąnaudas.(18) Svarbu panaudoti rinkos jėgų galią bei vidaus rinką ir padaryti elektrą, pagamintą iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, konkurencingą ir patrauklią Europos piliečiams.(19) Atsinaujinančiosios energijos šaltinių rinkai sudarant palankias sąlygas, reikia atsižvelgti į palankų poveikį regionų ir vietos plėtros galimybėms, eksporto perspektyvoms, socialinei sanglaudai ir užimtumui, ypač turint omeny mažąsias ir vidutines įmones, taip pat nepriklausomus elektros gamintojus.(20) Turėtų būti atsižvelgta į konkrečią atsinaujinančiosios energijos šaltinių sektoriaus struktūrą, ypač peržiūrint administracinę tvarką elektrinių, gaminančių energiją iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, statybos leidimams gauti.(21) Tam tikromis aplinkybėmis neįmanoma užtikrinti elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, perdavimo ir skirstymo nepakenkiant tinklo patikimumui ir saugumui, todėl garantijas šiame kontekste gali sudaryti ir finansinė kompensacija.(22) Naujų elektros iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių gamintojų sąnaudos turėtų būti realios, skaidrios bei nediskriminacinės ir turėtų būti deramai atsižvelgta į naudą, kurią tinklui duoda į jį įtraukti gamintojai.(23) Kadangi bendrų siūlomos veiklos tikslų valstybės narės negali pakankamai pasiekti, o dėl veiklos masto arba veiksmingumo jie gali būti geriau pasiekti Bendrijos lygmeniu, Bendrija gali imtis priemonių pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Tačiau išsamus įgyvendinimas turėtų būti paliekamas valstybėms narėms, leidžiant kiekvienai valstybei narei pasirinkti tvarką, kuri geriausiai atitinka jos konkrečią situaciją. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva nesiekiama daugiau negu reikia tiems tikslams įvykdyti,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas — remti atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimą gaminant elektros energiją vidaus rinkoje ir padėti pamatus jo būsimai Bendrijos sistemai.2 straipsnisSąvokų apibrėžimaiŠioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:a) "atsinaujinantys energijos šaltiniai" — tai atsinaujantys ne iškastinės (vėjo, saulės, geoterminės, bangų, potvynio, vandens, biologinės masės, sąvartyno dujų, nuotekų valyklų dujų ir biologinių dujų) energijos šaltiniai;b) "biologinė masė" — biologiškai skaidi produktų, atliekų ir žemės ūkio (įskaitant augalines ir gyvulines medžiagas), miškininkystės ir su ja susijusių pramonės šakų atliekų dalis, taip pat biologiškai skaidi pramonės ir municipalinių atliekų dalis;c) "elektra, pagaminta iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių" — elektros energija, pagaminta jėgainių, naudojančių tik atsinaujinančiosios energijos šaltinius, taip pat dalis energijos, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių mišriose jėgainėse, taip pat naudojančiose įprastinius energijos šaltinius ir įskaitant atsinaujinančiąją elektros energiją, naudojamą akumuliacinėms sistemoms pripildyti, ir neįtraukiant akumuliacinių sistemų pagamintos elektros energijos;d) "elektros energijos vartojimas" — nacionalinė elektros energijos produkcija, įskaitant savarankišką produkciją, plius importas ir minus eksportas (bendras elektros energijos vartojimas valstybėje).Be to, taikomi 1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 96/92/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių [11] pateikti sąvokų apibrėžimai.3 straipsnisNacionaliniai orientaciniai rodikliai1. Valstybės narės imasi atitinkamų priemonių skatinti didesnį elektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, vartojimą laikydamosi šio straipsnio 2 dalyje nurodytų nacionalinių orientacinių rodiklių. Šios priemonės turi būti proporcingos siekiamam tikslui.2. Ne vėliau kaip iki 2002 m. spalio 27 d. ir vėliau kas penkeri metai valstybės narės patvirtina ir paskelbia pranešimą, nustatantį nacionalinius orientacinius būsimo elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, vartojimo rodiklius, išreikštus elektros vartojimo procentiniu dydžiu ateinantiems 10 metų. Šis pranešimas taip pat nubrėžia priemones, kurių jau imtasi ar planuojama imtis nacionaliniu lygmeniu, kad būtų pasiekti šie nacionaliniai orientaciniai rodikliai. Nustatydamos šiuos orientacinius rodiklius laikotarpiui iki 2010 m., valstybės narės:- atsižvelgia į pamatines vertes priede,- užtikrina, kad orientaciniai rodikliai derintųsi su visais nacionaliniais įsipareigojimais, prisiimtais Bendrijos prisiimtų klimato kaitos įsipareigojimų, laikantis Jungtinių Tautų Bendrosios klimato kaitos konvencijos Kioto protokolo, kontekste.3. Valstybės narės pirmą kartą ne vėliau kaip iki 2003 m. spalio 27 d. ir vėliau kas dveji metai skelbia pranešimą, kuriame analizuojama sėkmė siekiant nacionalinių orientacinių rodiklių, ypač atsižvelgiant į klimato veiksnius, galinčius paveikti tų rodiklių siekimą, ir kuriame nurodoma, kokiu mastu tos priemonės atitinka nacionalinius klimato kaitos įsipareigojimus.4. Remdamasi šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytais pranešimais, Komisija įvertina, kokiu mastu:- valstybės narės pažengė siekdamos savo nacionalinių orientacinių rodiklių,- nacionaliniai orientaciniai rodikliai atitinka bendrą orientacinį 12 % bendro nacionalinio energijos vartojimo rodiklį iki 2010 m., o ypač 22,1 % orientacinę elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, dalį bendrame Bendrijos elektros vartojimo balanse iki 2010 m.Komisija savo išvadas pranešime skelbia pirmą kartą ne vėliau kaip iki 2004 m. spalio 27 d. ir vėliau kas dveji metai. Su šiuo pranešimu prireikus pateikiami pasiūlymai Europos Parlamentui ir Tarybai.Jei pirmesnėje pastraipoje minėtame pranešime daroma išvada, kad nacionaliniai orientaciniai rodikliai dėl priežasčių, kurios yra nepateisinamos ir (arba) nesusijusios su naujais moksliniais įrodymais, gali nesiderinti su bendru orientaciniu rodikliu, tie pasiūlymai pateikiami dėl nacionalinių orientacinių rodiklių, įskaitant galimus privalomus rodiklius, atitinkama forma.4 straipsnisRėmimo schemos1. Nepažeisdama Sutarties 87 ir 88 straipsnių, Komisija įvertina, kaip taikomi valstybėse narėse naudojami mechanizmai, pagal kuriuos elektros gamintojas, remdamasis valdžios institucijų išleistais teisės aktais, gauna tiesioginę ar netiesioginę paramą, ir kurie galėtų turėti poveikio varžant verslą, remiantis tuo, kad jie padeda siekti Sutarties 6 ir 174 straipsniuose nustatytų tikslų.2. Komisija ne vėliau kaip iki 2005 m. spalio 27 d. pateikia dokumentais pagrįstą pranešimą apie patirtį, įgytą taikant ir derinant šio straipsnio 1 dalyje nurodytus įvairius mechanizmus. Pranešime įvertinama šio straipsnio 1 dalyje minėtų paramos sistemų sėkmė, įskaitant ekonominį efektyvumą, skatinant elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, vartojimą laikantis 3 straipsnio 2 dalyje nurodytų nacionalinių orientacinių rodiklių. Prireikus kartu su pranešimu pateikiamas pasiūlymas dėl Bendrijos paramos schemų elektrai, pagamintai iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, sistemos.Kiekvienas pasiūlymas dėl kokios nors sistemos turėtų:a) padėti pasiekti nacionalinius orientacinius rodiklius;b) atitikti vidaus elektros rinkos principus;c) atsižvelgti į įvairių atsinaujinančiosios energijos šaltinių ypatybes bei įvairias technologijas ir geografinius skirtumus;d) skatinti atsinaujinančiosios energijos šaltinių naudojimą efektyviu būdu bei būti paprastas ir tuo pat metu kuo efektyvesniu, ypač sąnaudų požiūriu;e) numatyti pakankamus bent septynerių metų pereinamuosius laikotarpius nacionalinėms rėmimo sistemoms ir palaikyti investuotojų pasitikėjimą.5 straipsnisElektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančių energijos šaltinių, kilmės garantija1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2003 m. spalio 27 d. užtikrina, kad elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, kilmė iš esmės galėtų būti garantuojama, kaip apibūdinta šioje direktyvoje, pagal objektyvius, skaidrius ir nediskriminacinius kriterijus, nustatytus kiekvienoje valstybėje narėje. Jos užtikrina, kad tokio pobūdžio kilmės garantija būtų išduodama atsiliepiant į prašymą.2. Valstybės narės gali paskirti vieną ar daugiau kompetentingų, nuo gamybos ar skirstymo veiklos nepriklausomų institucijų tokių kilmės garantijų išdavimui prižiūrėti.3. Kilmės garantija:- nurodo energijos šaltinį, iš kurio pagaminta elektra, gamybos datas ir vietą, o dėl hidroenergijos įrenginių — jų pajėgumą,- padeda elektros energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių gamintojams parodyti, kad jų parduodama elektros energija yra pagaminta iš atsinaujinančių energijos šaltinių pagal šią direktyvą.4. Tokios kilmės garantijos, išduotos pagal šio straipsnio 2 dalį, turėtų būti valstybių narių savitarpiškai pripažįstamos išimtinai kaip šio straipsnio 3 dalyje nurodytų dalykų įrodymas. Kiekvienas atsisakymas pripažinti kilmės garantiją kaip įrodymą, ypač dėl sukčiavimo prevencijos motyvų, turi būti pagrįstas objektyviais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais. Atsisakius pripažinti kilmės garantiją, Komisija gali priversti atsisakiusią šalį ją pripažinti, ypač atsižvelgdama į objektyvius, skaidrius ir nediskriminacinius kriterijus, kuriais toks pripažinimas grindžiamas.5. Valstybės narės ar kompetentingos institucijos nustato atitinkamus mechanizmus, užtikrinančius, kad kilmės garantijos būtų tikslios ir patikimos, o 3 straipsnio 3 dalyje minėtame pranešime jos apibūdina priemones, kurių buvo imtasi garantijų sistemos patikimumui užtikrinti.6. Pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis, Komisija 8 straipsnyje nurodytame pranešime aptaria formą ir būdus, kurių valstybės narės galėtų laikytis, kad būtų garantuojama elektros, pagamintos iš atsinaujinančių energijos šaltinių, kilmė. Prireikus Komisija pasiūlo Europos Parlamentui ir Tarybai priimti šiuo klausimu išsamias taisykles.6 straipsnisAdministravimo tvarka1. Valstybės narės ar valstybių narių paskirtos kompetentingos institucijos įvertina esamus teisės aktus ir reguliavimo sistemą, susijusius su Direktyvos 96/92/EB 4 straipsnyje nustatyta leidimų tvarka ar kitokia tvarka, kuri yra taikoma elektros, gaminamos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, gamybos įmonėms, siekdamos:- sumažinti reguliavimo ir kitokias kliūtis, kad būtų didinama elektros iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių gamyba,- supaprastinti bei paspartinti procedūras atitinkamu administravimo lygmeniu ir- užtikrinti, kad teisės normos būtų realios, skaidrios ir nediskriminacinės bei paisančios įvairių atsinaujinančiosios energijos šaltinių technologijų ypatumų.2. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2003 m. spalio 27 d. skelbia pranešimą apie šio straipsnio 1 dalyje minėtą įvertinimą, atitinkamais atvejais nurodydamos, kokių veiksmų buvo imtasi. Šio pranešimo tikslas — pateikti, jei to reikia pagal nacionalinius teisės aktus, apibūdinimą pakopos, kuri pasiekta konkrečiai tokiose srityse kaip:- įvairių administravimo institucijų suderinimas dėl paraiškų leidimams gauti terminų, priėmimo ir nagrinėjimo,- galimų nurodymų šio straipsnio 1 dalyje nurodytų rūšių veiklai rengimas ir paspartintos planavimo tvarkos elektros iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių gamintojams įgyvendinimo tyrimas,- institucijų skyrimas būti tarpininkėmis sprendžiant institucijų, atsakingų už leidimų išdavimą, ir paraiškų gauti leidimus pateikėjų ginčus.3. Komisija, remdamasi šio straipsnio 2 dalyje nurodytais valstybių narių pranešimais, 8 straipsnyje minėtame pranešime įvertina geriausius praktinės veiklos būdus siekiant šio straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų.7 straipsnisTinklo sistemos klausimai1. Nemenkindamos tinklo patikimumo ir saugumo palaikymo, valstybės narės imasi būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, kad perdavimo sistemos operatoriai ir skirstymo sistemos operatoriai jų teritorijoje garantuotų elektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančių energijos šaltinių, perdavimą ir skirstymą. Jos taip pat gali nustatyti pirmenybę elektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančiųjų energijos šaltinių, gamintojams naudotis elektros tinklų sistema. Tvarkydamos reikalus, susijusius su gamybos įrenginiais, perdavimo sistemos operatoriai, kiek leidžia nacionalinė elektros energijos sistema, pirmenybę teikia gamybos įrenginiams, naudojantiems atsinaujinančiosios energijos šaltinius.2. Valstybės narės sukuria teisinę bazę arba reikalauja, kad perdavimo sistemos operatoriai ir skirstymo sistemos operatoriai sudarytų ir paskelbtų standartines taisykles, reglamentuojančias sąnaudų padengimą atliekant techninius pertvarkymus, pavyzdžiui, jungimą į tinklą ir tinklo įtampos paaukštinimą, kurie yra reikalingi, kad nauji gamintojai, tiekiantys elektrą, pagamintą iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, galėtų būti įjungti į bendrą tinklą.Šios taisyklės yra grindžiamos objektyviais, skaidriais ir nedikriminaciniais kriterijais, atsižvelgiančiais į visas sąnaudas ir naudą, susijusias su šių gamintojų įjungimu į tinklą. Šiose taisyklėse gali būti nustatyti įvairūs jungimo tipai.3. Prireikus valstybės narės gali reikalauti, kad perdavimo sistemos operatoriai ir skirstymo sistemos operatoriai padengtų visas šio straipsnio 2 dalyje minėtas sąnaudas arba jų dalį.4. Iš perdavimo sistemos operatorių ir skirstymo sistemos operatorių turi būti reikalaujama, kad kiekvienam naujam gamintojui, norinčiam savo elektros energijos gamybos įrenginius prijungti prie tinklų, jie pateiktų išsamią su įjungimu susijusių sąnaudų sąmatą. Valstybės narės gali leisti elektros iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių gamintojams, norintiems savo įrenginius prijungti prie tinklų, skelbti konkursus jungimo darbams atlikti.5. Valstybės narės sukuria teisinę bazę arba reikalauja, kad perdavimo sistemos operatoriai ir skirstymo sistemos operatoriai sudarytų ir paskelbtų standartines taisykles, nustatančias, kaip sistemos įrenginių, pvz., jungimo į tinklą ir tinklo įtampą aukštinamųjų pastočių, sąnaudas turi pasidalyti visi iš jų naudos gaunantys gamintojai.Tas dalijimasis vykdomas taikant mechanizmą, grindžiamą objektyviais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais, atsižvelgiančiais į naudą, kurią iš pradžių ir vėliau iš jungimo gauna įsijungę gamintojai, taip pat perdavimo sistemos operatoriai ir skirstymo sistemos operatoriai.6. Valstybės narės užtikrina, kad elektros iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, ypač elektros, pagamintos iš atsinaujinančios energijos šaltinių periferijos regionuose, pvz., salų ir menkai apgyvendintuose regionuose, nediskriminuotų perdavimo ir skirstymo mokesčiai.Prireikus valstybės narės sukuria teisinę bazę arba reikalauja iš perdavimo sistemos operatorių ir skirstymo sistemos operatorių užtikrinti, kad už atsinaujinančiosios energijos šaltinius naudojančių elektrinių pagamintos elektros energijos perdavimą ir skirstymą imami mokesčiai pasiteisintų elektrinei įsijungus į tinklą. Toks sąnaudų efektyvumas galėtų rastis dėl tiesioginio žemos įtampos tinklo naudojimo.7. Valstybės narės 6 straipsnio 2 dalyje minėtame pranešime taip pat aptaria priemones, kurių reikia imtis siekiant palengvinti elektros iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių prieitį prie tinklų sistemos. Tame pranešime, inter alia, nagrinėjamas galimumas įvesti abipusį matavimą.8 straipsnisApibendrinantis pranešimasRemdamasi valstybių narių pranešimais pagal 3 straipsnio 3 dalį ir 6 straipsnio 2 dalį, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai ne vėliau kaip iki 2005 m. gruodžio 31 d., o vėliau kas penkeri metai pateikia apibendrinantį pranešimą apie šios direktyvos įgyvendinimą.Šiame pranešime:- aptariama pažanga apie elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, išorės sąnaudas ir elektros gamybai teikiamos valstybės paramos poveikis,- atsižvelgiama į valstybių narių galimybę pasiekti 3 straipsnio 2 dalyje nustatytus nacionalinius orientacinius rodiklius, 3 straipsnio 4 dalyje nurodytą bendrą orientacinį rodiklį ir esamą įvairių energijos šaltinių diskriminaciją.Prireikus Komisija kartu su pranešimu Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia papildomus pasiūlymus.9 straipsnisPerkėlimasValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2003 m. spalio 27 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.10 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.11 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. rugsėjo 27 d.Europos Parlamento varduPirmininkėN. FontaineTarybos varduPirmininkasC. Picqué[1] OL C 311 E, 2000 10 31, p. 320 ir OL C 154 E, 2001 5 29, p. 89.[2] OL C 367, 2000 12 20, p. 5.[3] OL C 22, 2001 1 24, p. 27.[4] 2000 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 223, 2001 8 8, p. 294), 2001 m. kovo 23 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 142, 2001 5 15, p. 5) ir 2001 m. liepos 4 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje), 2001 m. rugsėjo 7 d. Tarybos sprendimas.[5] OL C 198, 1998 6 24, p. 1.[6] OL C 210, 1998 7 6, p. 215.[7] OL C 210, 1998 7 6, p. 143.[8] OL C 378, 2000 12 29, p. 89.[9] OL L 194, 1975 7 25, p. 39. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 96/350/EB (OL L 135, 1996 6 6, p. 32).[10] OL C 37, 2001 2 3, p. 3.[11] OL L 27, 1997 1 30, p. 20.--------------------------------------------------PRIEDASValstybių narių nacionalinių orientacinių rodiklių, žyminčių elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių, įnašą į bendrą elektros vartojimą iki 2010 m., pamatinės vertės [1]Šiame priede pateikiamos pamatinės vertės 3 straipsnio 2 dalyje minėtiems nacionaliniams orientaciniams elektros, pagamintos iš atsinaujinančiosios energijos šaltinių ("RES-E"), rodikliams nustatyti:| RES-E TWh 1997 | RES-E % 1997 | RES-E % 2010 |Belgija | 0,86 | 1,1 | 6,0 |Danija | 3,21 | 8,7 | 29,0 |Vokietija | 24,91 | 4,5 | 12,5 |Graikija | 3,94 | 8,6 | 20,1 |Ispanija | 37,15 | 19,9 | 29,4 |Prancūzija | 66,00 | 15,0 | 21,0 |Airija | 0,84 | 3,6 | 13,2 |Italija | 46,46 | 16,0 | 25,0 |Liuksemburgas | 0,14 | 2,1 | 5,7 |Nyderlandai | 3,45 | 3,5 | 9,0 |Austrija | 39,05 | 70,0 | 78,1 |Portugalija | 14,30 | 38,5 | 39,0 |Suomija | 19,03 | 24,7 | 31,5 |Švedija | 72,03 | 49,1 | 60,0 |Jungtinė Karalystė | 7,04 | 1,7 | 10,0 |Bendrija | 338,41 | 13,9 % | 22 % |--------------------------------------------------


title: 1990 m. birželio 26 d. Tarybos Direktyva dėl zootechninių ir genealoginių reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31990L0427

Oficialusis leidinys L 224 , 18/08/1990 p. 0055 - 0059 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 33 p. 0172  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 33 p. 0172

		Tarybos Direktyva1990 m. birželio 26 d.dėl zootechninių ir genealoginių reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais(90/427/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi arklinių šeimos gyvūnai, kaip gyvi gyvūnai, yra įtraukti į Sutarties II priede pateiktą produktų sąrašą;kadangi, siekiant užtikrinti racionalų arklinių šeimos gyvūnų produkcijos augimą ir didinti šio sektoriaus produktyvumą, turi būti Bendrijos lygiu nustatytos taisyklės, reglamentuojančios Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais;kadangi arklinių šeimos gyvūnų, ypač arklių, veisimas ir auginimas paprastai priskiriamas ūkininkavimo sektoriui; kadangi tai yra dalies žemės ūkiu besiverčiančių gyventojų pajamų šaltinis ir dėl to turėtų būti skatinamas;kadangi patenkinami rezultatai šioje srityje daugiausia priklauso nuo oficialiai patvirtintų organizacijų ir asociacijų kilmės knygose įregistruotų arklinių šeimos gyvūnų naudojimo;kadangi juos įtraukiant į minėtas kilmės knygas pasitaiko neatitikimų; kadangi šie skirtumai sudaro kliūtis Bendrijos vidaus prekybai; kadangi siekiant visiškai liberalizuoti prekybą, reikalingas tolesnis derinimas, ypač jų įtraukimo į kilmės knygas;kadangi Bendrijos vidaus prekyba registruotais arklinių šeimos gyvūnais turėtų būti laipsniškai liberalizuojama; kadangi visiškam prekybos liberalizavimui būtinas tolesnis papildomas derinimas, ypač susijęs su leidimu kergti už ūkio ribų ir naudoti spermą bei kiaušialąstes remiantis kiekvienos kilmės knygos įrašais;kadangi Bendrijoje nustatyta tvarka būtina parengti suderintą pavyzdinį zootechninį kilmės ir identifikavimo pažymėjimą;kadangi pagrindinis kriterijus nustatant arklinių šeimos gyvūno tapatybę yra gyvūno vardas; kadangi dažnai yra neįmanoma atsekti gyvūno kilmę ir stebėti jo vystymąsi, jeigu jo vardas naujojo savininko reikalavimu pakeistas; kadangi turėtų būtų suderintos vardo arklinių šeimos gyvūnams suteikimo taisyklės, pirmiausia tam, kad būtų išvengta nesąžiningos veiklos;kadangi turėtų būti priimtos nuostatos, neleidžiančios iš trečiųjų šalių importuoti arklinių šeimos gyvūnų mažiau griežtomis sąlygomis nei taikomos Bendrijoje;kadangi patartina priimti su tam tikrais techniniais aspektais susijusias įgyvendinimo priemones; kadangi imantis numatytų priemonių reikėtų numatyti glaudų ir veiksmingą valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimą Zootechnikos nuolatiniame komitete,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSBendrosios nuostatos1 straipsnisŠi direktyva nustato zootechninius ir genealoginius reikalavimus, reglamentuojančius Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais, jų sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "arklinių šeimos gyvūnai" — tai arklių arba asilų rūšies naminiai gyvūnai arba jų mišrūnai;b) "registruoti arklinių šeimos gyvūnai" — tai arklinių šeimos gyvūnai, įtraukti į kilmės knygą arba joje įregistruoti, arba turintys teisę būti į ją įtraukti remiantis pagal 4 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatas nustatytomis taisyklėmis ir identifikuojami pagal 8 straipsnio 1 dalyje numatytą identifikavimo dokumentą;c) "kilmės knyga" — tai knyga, registras, kartoteka arba duomenų laikmenos:- kurią tvarko valstybės narės oficialiai patvirtinta arba pripažinta organizacija arba asociacija ar tos valstybės narės oficiali tarnyba ir- kurioje įrašomi arba įregistruojami arkliniai, taip pat nurodomi žinomi jų protėviai.3 straipsnisBendrijos vidaus prekyba arklinių šeimos gyvūnais, jų sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais negali būti uždrausta arba apribota remiantis zootechniniais arba genealoginiais veiksniais, kurie nėra nulemti šios direktyvos taikymo.Tačiau Bendrijoje prekiaujant registruotais arklinių šeimos gyvūnais, jų sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais iki tol, kol įsigalios 4 ir 8 straipsniuose nurodyti atitinkami Bendrijos sprendimai, ir toliau taikomos Sutarties bendrąsias taisykles atitinkančios nacionalinės nuostatos.II SKYRIUSGenealoginės taisyklės, taikomos registruotiems arklinių šeimos gyvūnams4 straipsnis1. Priimant 2 dalyje nurodytus sprendimus atsižvelgiama į šiuos principus:a) kilmės knygas tvarkančios ar užvedančios organizacijos ir asociacijos yra pripažįstamos ir tvirtinamos laikantis veislės kilmės knygą tvarkančios organizacijos arba asociacijos nustatytų taisyklių;b) įrašymo arba įregistravimo į kilmės knygą kriterijai nustatomi remiantis veislės charakteristikomis, visų pirma tai taikoma kai kuriems grynaveisliams dėl būtinybės reguliuoti dirbtinio veisimo būdu gimusių arklinių šeimos gyvūnų įrašymą ir įregistravimą.2. Komisija, laikydamasi 10 straipsnyje numatytos tvarkos ir vadovaudamasi 1 dalyje nustatytais principais nustato:a) kilmės knygas tvarkančių arba jas užvedančių organizacijų ir asociacijų patvirtinimo arba pripažinimo kriterijus;b) įrašymo arba įregistravimo kilmės knygoje kriterijus;c) prireikus įregistruotų arklinių šeimos gyvūnų identifikavimo kriterijus bei metodus;d) 8 straipsnyje nurodyto kilmės pažymėjimo ir identifikavimo dokumentų parengimo kriterijus;e) prireikus taisykles, užtikrinančias 5 straipsnyje nurodytų organizacijų arba asociacijų koordinavimą.5 straipsnisKilmės knygas tvarkančių ar jas užvedančių organizacijų ir asociacijų, pripažintų remiantis kriterijais, kuriuos būtina nustatyti pagal 4 straipsnio 2 dalies a punkto nuostatą, sąrašas ir vėlesni jo pataisymai perduodami Komisijai ir kitoms valstybėms narėms Zootechnikos nuolatiniame komitete.6 straipsnis1. Bendrijos vidaus prekyboje, išskyrus tą atvejį, kai atitinkamų organizacijų arba asociacijų bendru sutikimu buvo nuspręsta nukrypti, siunčiančiojoje valstybėje narėje įregistruoti arklinių šeimos gyvūnai turi būti tuo pačiu vardu įregistruoti arba įrašyti į paskirties valstybės narės atitinkamą kilmės knygą ir nurodant, remiantis tarptautiniais susitarimais, palikuonių atvedimo šalies inicialą(-us).2. Kai tai leidžia organizacijos arba asociacijos nuostatai:- laikinai arba nuolatos prieš gyvūno pirmąjį vardą arba po jo gali būti nurodytas kitas vardas, tačiau visą gyvūno gyvenimą skliausteliuose rašomas jo pirmasis vardas ir tarptautiniais susitarimais pripažintas gimimo šalies inicialas(-ai),- laikantis procedūrų, kurias Komisija turi nustatyti 10 straipsnyje numatyta tvarka, gali būti imamasi alternatyvių priemonių, užtikrinančių nuolatinį gyvūno identiškumą.III SKYRIUSZootechninės taisyklės, taikomos registruotiems arklinių šeimos gyvūnams7 straipsnisAtsiradus būtinybei užtikrinti vienodą šios direktyvos nuostatų taikymą, Komisija, laikydamasi 4 straipsnio 1 dalyje numatytų principų, 10 straipsnyje nurodyta tvarka gali, tiek, kiek būtina, nustatyti:a) veislinių gyvūnų produktyvumo monitoringo ir genetinės vertės vertinimo metodus;b) remiantis a punkte minimais metodais, vyriškos, o prireikus ir moteriškos, lyties veislinių gyvūnų patvirtinimo bendruosius kriterijus, kad būtų galima veisti ir panaudoti jų spermą, kiaušialąstes ar embrionus.8 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad:1. Registruoti arklinių šeimos gyvūnai vežami su identifikavimo dokumentais, kuriuos 10 straipsnyje nustatyta tvarka parengė Komisija ir išdavė šios direktyvos 5 straipsnyje bei 1990 m. birželio 26 d. Direktyvos 90/426/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių arklinių šeimos gyvūnų importą iš trečiųjų šalių ir jų judėjimą [4], 2 straipsnio c punkte nurodytos organizacijos bei asociacijos.Registruotų arklių identifikavimo dokumente, kurį būtina surašyti Bendrijos kalbomis, nurodoma bent jau priede pateikta informacija; 10 straipsnyje nustatyta tvarka ji gali būti papildyta arba iš dalies pakeista.2. Parduodant registruotų arklinių šeimos gyvūnų spermą, kiaušialąstes ir embrionus pateikiamas kompetentingos institucijos išduotas zootechninis kilmės ir identifikavimo pažymėjimas, išrašytas bent jau paskirties šalies kalba ir atitinkantis pavyzdį, kurį Komisija turi parengti 10 straipsnyje nustatyta tvarka.Baigiamosios nuostatos9 straipsnisIki tol, kol bus įgyvendintos atitinkamos Bendrijos taisyklės, arklinių šeimos gyvūnų, jų spermos, kiaušialąsčių bei embriono importui iš trečiųjų šalių taikytini reikalavimai neturi būti palankesni už Bendrijos vidaus prekybą reglamentuojančius reikalavimus.10 straipsnisKai turi būti taikoma šiame straipsnyje nustatyta tvarka, Sprendimu 77/505/EEB [5] įkurtas Zootechnikos nuolatinis komitetas priima sprendimus laikydamasis Direktyvos 88/661/EEB [6] 11 straipsnyje nustatytų taisyklių.11 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1991 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.12 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1990 m. birželio 26 d.Tarybos varduPirmininkasM. O'Kennedy[1] OL C 327, 1989 12 30, p. 61.[2] OL C 149, 1990 6 18.[3] OL C 62, 1990 3 12, p. 46.[4] OL L 224, 1990 8 18, p. 42.[5] OL L 206, 1977 8 12, p. 11.[6] OL L 382, 1988 12 31, p. 16.--------------------------------------------------PRIEDAS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyva 97/80/EB dėl įrodinėjimo pareigos diskriminacijos dėl lyties bylose

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997L0080

Oficialusis leidinys L 014 , 20/01/1998 p. 0006 - 0008

		Tarybos Direktyva 97/80/EB1997 m. gruodžio 15 d.dėl įrodinėjimo pareigos diskriminacijos dėl lyties byloseEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Susitarimą dėl socialinės politikos, pridėtą prie Europos bendrijos steigimo sutarties protokolo dėl socialinės politikos (Nr. 14), ypač į jo 2 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje nustatytos tvarkos ir bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [3],(1) kadangi, siekdamos įgyvendinti 1989 m. Socialinę chartiją, valstybės narės, išskyrus Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę (toliau — valstybės narės), sudarė Susitarimą dėl socialinės politikos pagal Europos bendrijos steigimo sutarties protokolą dėl socialinės politikos;(2) kadangi Bendrijos darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartija pripažįsta, jog svarbu kovoti prieš bet kokią diskriminacijos formą, įskaitant diskriminaciją dėl lyties, odos spalvos, rasės, pažiūrų ir įsitikinimų;(3) kadangi Bendrijos darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartijos 16 straipsnis dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris, be kita ko, nustato, jog "reikia aktyviau veikti, siekiant užtikrinti vyrų ir moterų lygybės principo įgyvendinimą, ypač dėl įsidarbinimo, užmokesčio, darbo sąlygų, socialinės apsaugos, švietimo, profesinio mokymo ir karjeros galimybių";(4) kadangi, remdamasi Susitarimo dėl socialinės politikos 3 straipsnio 2 dalimi, Komisija tarėsi su administracija ir darbuotojais Bendrijos lygiu dėl galimos Bendrijos veiksmų krypties, susijusios su įrodinėjimo pareiga diskriminacijos dėl lyties bylose;(5) kadangi Komisija, atsižvelgdama į tų konsultacijų rekomenduotus Bendrijos veiksmus, dar kartą tarėsi su administracija ir darbuotojais dėl minėto Susitarimo 3 straipsnio 3 dalyje numatyto pasiūlymo turinio; kadangi pastarieji nusiuntė savo nuomones Komisijai;(6) kadangi, po antrojo konsultacijų rato, nei administracija, nei darbuotojai nepranešė Komisijai apie savo norą pradėti to paties Susitarimo 4 straipsnyje numatytą procesą, kuris tikriausiai įgalintų pasiekti susitarimą;(7) kadangi, atsižvelgdamos į Susitarimo 1 straipsnį, Bendrija ir valstybės narės pačios užsibrėžė tikslą, be kita ko, gerinti gyvenimo ir darbo sąlygas; kadangi veiksmingas vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo įgyvendinimas padėtų tą tikslą pasiekti;(8) kadangi vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas buvo nustatytas Sutarties 119 straipsnyje, 1975 m. vasario 10 d. Tarybos direktyvoje 75/117/EEB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo [4] ir 1976 m. vasario 9 d. Tarybos direktyvoje 76/207/EEB dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo taikymo įsidarbinimo, profesinio mokymo, pareigų paaukštinimo ir darbo sąlygų atžvilgiu [5];(9) kadangi 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 92/85/EEB dėl priemonių, skirtų skatinti, kad būtų užtikrinta geresnė nėščių ir neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų sauga ir sveikata, nustatymo [6], taip pat padeda efektyviai įgyvendinti vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principą; kadangi ši direktyva neturi susilpninti anksčiau minėtų direktyvų dėl vienodo požiūrio; kadangi dėl šios priežasties taisyklių dėl įrodinėjimo pareigos priėmimas taip pat turėtų būti naudingas darbuotojoms, kurioms ši direktyva taikoma;(10) kadangi 1996 m. birželio 3 d. Tarybos direktyva 96/34/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl tėvystės atostogų, sudaryto tarp UNICE, CEEP ir ETUC [7], taip pat grindžiama vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principu;(11) kadangi nuorodos į "teismo procesą" ir "teismą" apima mechanizmą, kuriuo ginčai gali būti pateikiami nagrinėti ir spręsti nepriklausomoms institucijoms, kurios gali priimti tų ginčų šalims privalomus sprendimus;(12) kadangi išsireiškimas "neteisminės procedūros", visų pirma, reiškia taikinimo ir tarpininkavimo procedūras;(13) kadangi faktų, pagal kuriuos galima daryti prielaidą, jog buvo tiesioginė ar netiesioginė diskriminacija, įvertinimas yra nacionalinių teismo ar kitų kompetentingų institucijų reikalas pagal nacionalinės teisės aktus ar praktiką;(14) kadangi valstybės narės turi įvesti bet kuriame procesinių veiksmų etape įrodymų taisykles, kurios yra palankesnės ieškovams;(15) kadangi būtina atsižvelgti į tam tikrų valstybių narių teisinių sistemų ypatumus, inter alia, ir tais atvejais, kai išvada apie diskriminaciją daroma, jeigu atsakovas nepateikia teismą ar kitą kompetentingą instituciją patenkinančių įrodymų, jog vienodo požiūrio principas nebuvo pažeistas;(16) kadangi valstybėms narėms nereikia taikyti taisyklių dėl įrodinėjimo pareigos procesiniams veiksmams, kuomet bylos faktus turi ištirti teismas ar kita kompetentinga institucija; kadangi minėtos procedūros yra tos, kuomet ieškovui nereikia įrodyti faktų, o juos tirti turi teismas ar kompetentinga institucija;(17) kadangi ieškovai gali netekti veiksmingų priemonių vienodo požiūrio principui nacionaliniuose teismuose užtikrinti, kai pateikus akivaizdžios diskriminacijos įrodymą atsakovui nereikia įrodyti, jog jo praktika iš tiesų nėra diskriminuojanti;(18) kadangi Europos Bendrijų Teisingumo Teismas nusprendė, kad taisyklės dėl įrodinėjimo pareigos turi būti koreguojamos, kai susiduriama su prima facie diskriminacijos byla, ir kad siekiant veiksmingo vienodo požiūrio principo įgyvendinimo įrodinėjimo pareiga turi būti taikoma atsakovui, kai pateikiami tokios diskriminacijos įrodymai;(19) kadangi dar sudėtingiau įrodyti diskriminaciją, kai ji nėra tiesioginė; kadangi dėl šios priežasties svarbu apibrėžti netiesioginę diskriminaciją;(20) kadangi ne visose valstybėse narėse yra tinkamai pasiektas tikslas pritaikyti taisykles dėl įrodinėjimo pareigos, ir pagal Sutarties 3b straipsnyje nurodytą subsidiarumo principą bei proporcingumo principą tas tikslas turi būti pasiektas Bendrijos lygiu; kadangi ši direktyva apsiriboja minimaliais būtinais veiksmais ir nenumato daugiau nei būtina šiam tikslui pasiekti,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas yra užtikrinti, jog valstybių narių taikomos priemonės vienodo požiūrio principui įgyvendinti būtų veiksmingesnės, kad suteiktų galimybę visiems asmenims, kurie mano esą nuskriausti, kadangi jiems nebuvo taikomas vienodo požiūrio principas, apginti savo teises teisminiame procese, prieš tai pasinaudojus galimybe kreiptis į kitas kompetentingas institucijas.2 straipsnisApibrėžimai1. Šioje direktyvoje vienodo požiūrio principas reiškia, kad negali būti jokios diskriminacijos, tiesioginės ar netiesioginės, dėl lyties.2. Šio straipsnio 1 dalyje minimo vienodo požiūrio principo tikslais netiesioginė diskriminacija yra tada, kai tariamai neutrali nuostata, kriterijus ar praktika yra nepalanki gerokai didesnei daliai vienos lyties asmenų, išskyrus atvejus, kai tokia nuostata, kriterijus ar praktika yra tinkama ir būtina bei gali būti pateisinta objektyviais veiksniais, nesusijusiais su lytimi.3 straipsnisTaikymo sritis1. Ši direktyva taikoma:a) atvejams, kuriuos apima Sutarties 119 straipsnis ir Direktyvos 75/117/EEB, 76/207/EEB, ir, kiek tai susiję su diskriminacija dėl lyties, — Direktyvos 92/85/EEB ir 96/34/EB;b) bet kuriam civiliniam ar administraciniam procesui, susijusiam su viešuoju ar privačiu sektoriumi, kuris numato teisių gynimą pagal nacionalinę teisę a punkte minimomis priemonėmis, išskyrus savanoriškas arba nacionalinės teisės aktuose numatytas neteismines procedūras.2. Ši direktyva netaikoma baudžiamajam procesui, nebent valstybės narės numato kitaip.4 straipsnisĮrodinėjimo pareiga1. Valstybės narės taiko tokias priemones, kurios, remiantis jų nacionalinėmis teismų sistemomis, yra būtinos norint užtikrinti, jog tais atvejais, kai asmenys, manantys esą nuskriausti, kadangi jiems nebuvo taikomas vienodo požiūrio principas, nurodo teismui ar kitai kompetentingai institucijai aplinkybes, leidžiančias daryti prielaidą dėl tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos, atsakovas turėtų įrodyti, kad vienodo požiūrio principas nebuvo pažeistas.2. Ši direktyva netrukdo valstybėms narėms įvesti ieškovams palankesnių įrodymų taisyklių.3. Valstybėms narėms nebūtina taikyti šio straipsnio 1 dalies procesams, kuomet bylos aplinkybes turi ištirti teismas ar kompetentinga institucija.5 straipsnisInformacijaValstybės narės užtikrina, jog visomis tinkamomis priemonėmis būtų atkreipiamas visų suinteresuotų asmenų dėmesys į pagal šią direktyvą taikomas bei jau galiojančias priemones.6 straipsnisRegreso neleistinumasŠios direktyvos įgyvendinimas jokiomis aplinkybėmis nėra pakankamas pagrindas sumažinti bendrą darbuotojų apsaugos lygį tose srityse, kurioms ji taikoma, nepažeidžiant valstybių narių teisės atsižvelgti į situacijos pasikeitimą, priimant įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie skiriasi nuo tų, kurie galioja pranešimo apie šią direktyvą dieną, jei jie atitinka minimalius šios direktyvos reikalavimus.7 straipsnisĮgyvendinimasValstybės narės įstatymais ir kitais teisės aktais įtvirtina nuostatas, būtinas, kad šios direktyvos būtų pradėta laikytis ne vėliau kaip nuo 2001 m. sausio 1 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės priimdamos tas priemones daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.Per dvejus metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo valstybės narės pateikia Komisijai visą informaciją, reikalingą Komisijai parengti ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai dėl šios direktyvos taikymo.8 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1997 m. gruodžio 15 d.Tarybos varduPirmininkasJ.-C. Juncker[1] OL C 332, 1996 11 7, p. 11 ir OL C 185, 1997 6 18, p. 21.[2] OL C 133, 1997 4 28, p. 34.[3] 1997 m. balandžio 10 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 132, 1997 4 28, p. 215), 1997 m. liepos 24 d. Tarybos bendra pozicija (OL C 307, 1997 10 8, p. 6) ir 1997 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 358, 1997 11 24).[4] OL L 45, 1975 2 19, p. 19.[5] OL L 39, 1976 2 14, p. 40.[6] OL L 348, 1992 11 28, p. 1.[7] OL L 145, 1996 6 19, p. 4.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/108/EEC of 14 December 1992 amending Directive 92/12/EEC on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products and amending Directive 92/81/EEC

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31992L0108

Oficialusis leidinys L 390 , 31/12/1992 p. 0124 - 0126 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0129  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0129

		Tarybos direktyva 92/108/EEB1992 m. gruodžio 14 d.iš dalies keičianti Direktyvą 92/12/EEB dėl bendros tvarkos, susijusios su akcizais apmokestinamais produktais ir jų laikymu, judėjimu ir kontrole, bei iš dalies keičianti Direktyvą 92/81/EEBEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ir ypač jos 99 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi tam, kad visiškai įsigaliotų Direktyvos 92/12/EEB [4] nuostatos, būtina nustatyti valstybių narių teritorijas, kurias fiskaliniais tikslais būtina traktuoti kaip trečiąsias šalis;kadangi kai viena valstybė narė siunčia akcizu apmokestinamus produktus kitai valstybei narei per EFTA šalis, būtina nustatyti konkrečius deklaravimo reikalavimus, kad tiems produktams vieningo administracinio dokumento pagrindu būtų taikoma Bendrijos vidaus tranzito procedūra;kadangi turi būti aiškiai nustatyta, kad Bendrijos viduje judantiems produktams, kurie dar nėra išleisti vartojimui, taikomas nulinis akcizo tarifas turi būti taikomas ir produktams, judantiems iš vieno mokestinio sandėlio į kitą;kadangi būtina leisti keisti pristatymo vietą, pakeičiant administracinį lydintįjį dokumentą;kadangi ne vėliau kaip 1993 m. balandžio 1 d. kiekvienos valstybės narės administracinės institucijos turi turėti elektroninę duomenų bazę, kurioje būtų įgaliotųjų sandėlio savininkų registras ir mokestinių sandėlių registras;kadangi siekiant supaprastinti administracines procedūras nereikėtų naudoti lydinčiojo dokumento, kai naudojamos kompiuterizuotos procedūros;kadangi lydintysis dokumentas turėtų būti naudojamas, kai produktai pervežami jūra ar oru tiesiai iš vieno Bendrijos uosto ar oro uosto į kitą, taikant laikino akcizo mokėjimo atidėjimo režimą;kadangi būtina numatyti nuostatas, kad akcizus apmokestinamiems produktams, kuriems 1992 metais taikomas laikino akcizo mokėjimo atidėjimo režimas, jis būtų ir toliau taikomas, jei tas režimas nėra pakeistas;kadangi galiausiai tam, kad būtų galima užtikrinti sklandų Bendrijos nuostatų dėl akcizo veikimą nuo 1993 m. sausio 1 d., būtina pakeisti 1976 m. kovo 15 d. Tarybos direktyvą 76/308/EEB dėl savitarpio paramos patenkinant pretenzijas, kylančias dėl operacijų, įeinančių į Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo finansavimo sistemą, ir dėl žemės ūkio mokesčių bei muitų susigrąžinimo [5], ir 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvą 92/81/EEB dėl akcizo už mineralines alyvas struktūrų harmonizavimo [6],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠiuo dokumentu Direktyva 92/12/EEB iš dalies keičiama taip:1. 5 straipsnio 2 dalies tekstas keičiamas taip:"2. Nepažeidžiant nacionalinių ir Bendrijos muitų teisės nuostatų, turi būti laikoma, kad kai akcizais apmokestinti produktai yra:- įvežami iš trečiųjų šalių ar išvežami į jas arba į 2 straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse nurodytas teritorijas, arba į Lamanšo sąsiaurio salas ir jiems taikoma kita Bendrijos muitinės procedūra, nei išleidimas laisvai cirkuliuoti, arba jie padedami į laisvąją zoną ar laisvąjį sandėlį,arba- yra vienos valstybės narės siunčiami kitai valstybei narei per EFTA šalis, laikantis Bendrijos vidaus tranzito procedūros ir naudojant vieningą administracinį dokumentą,už juos akcizų mokėjimas yra laikinai atidėtas.Tais atvejais, kai taikoma pirmosios pastraipos antroji įtrauka, būtina:- vieningo administracinio dokumento 33 langelyje įrašyti KN kodą,- vieningo administracinio dokumento 44 langelyje aiškiai nurodyti, kad siunčiamiems produktams taikomas akcizas,- vieningo administracinio dokumento "1 egzemplioriaus" kopiją pasilieka siuntėjas,- vieningojo administracinio dokumento "5 egzemplioriaus" atitinkamai anotuotą kopiją siuntos gavėjas siunčia atgal siuntėjui."2. 7 straipsnio 2 dalyje žodžiai "skirti pristatyti" pakeičiami žodžiais "arba skirti pristatyti kitoje valstybėje narėje".3. 15 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 1 dalis papildoma tokia pastraipa:"Pirmosios pastraipos nuostatos turi būti taikomos akcizo nuliniu tarifu apmokestinamiems Bendrijos viduje judantiems produktams, kurie nėra išleisti vartojimui.";b) įterpiama tokia pastraipa:"5. Įgaliotasis sandėlio siuntėjo savininkas arba jo atstovas gali vieningą administracinį dokumentą pakeisti, nurodydamas kitą pristatymo vietą. Apie tai būtina nedelsiant pranešti išsiuntimo valstybės narės kompetentingai institucijai, o naująją pristatymo vietą nedelsiant nurodyti antroje lydinčiojo administracinio dokumento pusėje."4. III antraštinėje dalyje įterpiamas toks straipsnis:"15a straipsnis1. Iki 1993 m. balandžio 1 d. kiekvienos valstybės narės kompetentinga institucija privalo turėti elektroninę duomenų bazę, kurioje turi būti asmenų, kurie yra įgaliotieji sandėlio savininkai, registras arba akcizo tikslams registruotų prekybininkų registras ir patalpų, kuriose leidžiama įrengti mokestinius sandėlius, registras.2. Registre turi būti tokia informacija:a) asmeniui ar patalpoms kompetentingų institucijų išduotas identifikacijos numeris;b) asmens ar patalpų pavardė/pavadinimas ir adresas;c) prekių, kurios gali būti laikomos arba gaunamos to asmens ar tose patalpose, kategorija;d) kompetentingų institucijų, su kuriomis galima susisiekti dėl smulkesnės informacijos, adresas;e) identifikacijos numerio išdavimo ir, kai tikslinga, jo galiojimo pasibaigimo data.3. 1 dalyje ir 2 dalies a, b, c ir d punktuose nurodytus duomenis būtina pranešti kiekvienos valstybės narės kompetentingoms institucijoms. Tais atvejais, kai 2 dalies e punkte nurodyti duomenys nėra automatiškai pranešami, juos būtina pateikti konkrečiu bet kurios valstybės narės prašymu. Visus šiuos duomenis privaloma naudoti tik asmens ir patalpų įgaliojimui ar registracijai nustatyti.4. Kiekvienos valstybės narės kompetentinga institucija privalo užtikrinti, kad asmenims, susijusiems su akcizu apmokestinamų produktų judėjimu Bendrijos viduje, būtų leidžiama gauti pagal šio straipsnio sąlygas laikomos informacijos patvirtinimą.5. Bet kokia informacija, suteikta bet kuria forma pagal šį straipsnį, yra konfidencialaus pobūdžio. Jai taikomos profesinių paslapčių prievolės ir taikoma apsauga, kuri pagal valstybės narės, kuri gauna šią informaciją, nacionalinę teisę yra išplečiama panašaus pobūdžio informacijai.6. Nukrypdama nuo 5 dalies nuostatų, suteikianti informaciją valstybės narės kompetentinga institucija gali leisti ją naudoti prašančios institucijos valstybėje narėje kitiems tikslams, jei pagal valstybės narės, į kurios instituciją yra kreipiamasi, teisės aktus tokią informaciją prašančios institucijos valstybėje narėje galima naudoti panašiems tikslams."5. 18 straipsnio 1 dalis iš dalies keičiama taip:"1. Neatsižvelgiant į galimą kompiuterizuotų procedūrų naudojimą, visi akcizu apmokestinami produktai, judantys iš vienos valstybės narės į kitą, taikant laikiną akcizo mokėjimo atidėjimo režimą, taip pat ir produktai, judantys jūros ar oro keliais tiesiai iš vieno Bendrijos uosto ar oro uosto į kitą, turi būti siunčiami kartu su lydinčiuoju dokumentu, kurį surašo siuntėjas. Šis dokumentas gali būti administracinis arba komercinis dokumentas. Šio dokumento forma ir turinys bei procedūra, kurios reikia laikytis, jei tokio dokumento objektyviai naudoti negalima, turi būti nustatomi, laikantis 24 straipsnyje nustatytos tvarkos."6. 20 straipsnio 3 dalyje įterpiamas toks paskutinis sakinys:"Valstybės narės privalo imtis būtinų priemonių, reaguodamos į bet kokius pažeidimus ar neatitikimus, ir skirti už tai efektyvias nuobaudas."7. 22 straipsnio 2 dalies b punkte frazė "su 18 straipsnio 1 dalyje nurodytu dokumentu" pakeičiama fraze "laikantis III antraštinės dalies nuostatų."8. VII antraštinėje dalyje įterpiamas toks straipsnis:"26a straipsnisAkcizu apmokestinamiems produktams, kuriems prieš 1993 m. sausio 1 d. buvo taikomas laikinas akcizo mokėjimo atidėjimo režimas, kuris nebuvo panaikintas, išskyrus 5 straipsnio 2 dalyje ir 18 straipsnio 1 dalyje nurodytus atvejus, o nuo tos datos turi būti taikomas akcizo mokėjimo atidėjimas.Kai pirmojoje pastraipoje aprašyta situacija apima akcizo mokėjimo atidėjimo režimą dėl tranzito Bendrijos viduje, nuostatos, galiojusios tuo metu, kai tiems produktams buvo pritaikytas minėtas režimas, turi ir toliau likti galioti per visą laikotarpį, kol tiems produktams jis yra taikomas, ir tas laikotarpis turi būti nustatomas, laikantis minėtų nuostatų.Kai aprašytoji situacija apima nacionalinį akcizo mokėjimo atidėjimo režimą, valstybės narės turi nustatyti sąlygas ir formalias procedūras, kaip atidėjimo režimas panaikinamas nuo 1993 m. sausio 1 d."9. VII antraštinėje dalyje įterpiamas toks straipsnis:"30a straipsnisDirektyva 76/308/EEB iš dalies keičiama taip:1. Pavadinimas pakeičiamas taip:"1976 m. kovo 15 d. Tarybos direktyva dėl savitarpio paramos patenkinant pretenzijas, kylančias dėl operacijų, įeinančių į Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo finansavimo sistemą, ir dėl žemės ūkio mokesčių bei muitų susigrąžinimo, bei dėl pridėtinės vertės mokesčio ir tam tikrų akcizų"2. 2 straipsnyjea) raidė "e" pakeičiama raide "f",b) po punkto"d"įterpiamas toks punktas:"e) šie akcizai:- akcizas tabako produktams,- akcizas alkoholiui ir alkoholiniams gėrimams,- akcizas mineralinėms alyvoms.""2 straipsnisDirektyva 92/81/EEB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio 1 dalyje:- b punktas yra toks:"b) produktus, kurie atitinka KN kodus 270710, 270720, 270730, 270750, 27079100, 27079911 ir 27079919",- g punktas išbraukiamas.2. 8 straipsnio 8 dalis pakeičiama taip:"8. Valstybės narės gali taikyti atleidimą nuo akcizo ar mažesnį akcizą, kaip numatyta šiame straipsnyje, grąžindamos jau sumokėtą akcizo sumą."3 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję ne vėliau kaip iki 1992 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1992 m. gruodžio 14 d.Tarybos varduPirmininkasN. Lamont[1] OL C 283, 1992 10 31, p. 8.[2] 1992 m. lapkričio 20 d. pareikšta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] 1992 m. lapkričio 24 d. pareikšta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[4] OL L 76, 1992 3 23, p. 1.[5] OL L 73, 1976 3 19, p. 18. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 79/1071/EEB (OL L 331, 1979 12 27, p. 10).[6] OL L 316, 1992 10 31, p. 12.--------------------------------------------------


title: 1973 m. vasario 19 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su elektrotechniniais gaminiais, skirtais naudoti tam tikrose įtampos ribose, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31973L0023

Oficialusis leidinys L 077 , 26/03/1973 p. 0029 - 0033 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 2 p. 0167  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 2 p. 0058  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 2 p. 0167  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 2 p. 0182  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 2 p. 0182

		Tarybos direktyva1973 m. vasario 19 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su elektrotechniniais gaminiais, skirtais naudoti tam tikrose įtampos ribose, suderinimo(73/23/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę,kadangi valstybėse narėse galiojančios nuostatos, skirtos užtikrinti elektrotechninių gaminių, naudojamų tam tikrose įtampos ribose, saugą, gali skirtis ir todėl trukdyti prekybai;kadangi tam tikrose valstybėse narėse tam tikriems elektrotechniniams gaminiams taikomi saugos teisės aktai, kurie dėl privalomųjų nuostatų įgauna prevencinių bei baudžiamųjų priemonių formą;kadangi tam pačiam tikslui pasiekti skirtuose kitų valstybių narių saugos teisės aktuose daroma nuoroda į standartizacijos įstaigų priimtus techninius standartus;kadangi tokia sistema sudaro sąlygas greičiau prisiderinti prie technikos pažangos, nenusižengiant saugos reikalavimams;kadangi tam tikros valstybės narės vykdo administracinius standartų tvirtinimo veiksmus; kadangi toks tvirtinimas nedaro jokio poveikio techniniam standartų turiniui ir neriboja jų taikymo sąlygų; kadangi dėl to toks tvirtinimas negali, Bendrijos požiūriu, pakeisti suderintų ir paskelbtų standartų poveikio; kadangi elektrotechniniai gaminiai, atitinkantys tam tikrus visose valstybėse narėse pripažįstamus saugos reikalavimus, turėtų laisvai judėti Bendrijoje; kadangi, nepažeidžiant kitų atitikties įrodymo formų, atitiktis minėtiems reikalavimams galėtų būti įrodyta darant nuorodą į suderintuosius standartus, kuriuose yra nurodytos atitikties sąlygos; kadangi šiuos suderintuosius standartus reikėtų tvirtinti bendru susitarimu visų valstybių narių įstaigų, apie kurias kiekviena valstybė narė turi pranešti kitoms valstybėms narėms ir Komisijai, ir kiek galima plačiau paskelbti;kadangi toks suderinimas turėtų panaikinti nepatogumus, kurie prekiaujant kyla dėl nacionalinių standartų skirtumų; kadangi, nepažeidžiant kitų atitikties įrodymo formų, pagal kompetentingų organizacijų suteiktus ženklus arba išduotus sertifikatus galima įsitikinti, ar elektrotechninis gaminys atitinka suderintuosius standartus, o jei tokių kompetentingų organizacijų nėra – pagal gamintojo atitikties deklaraciją; kadangi, siekdamos palengvinti prekybos kliūčių pašalinimą, valstybės narės turėtų pripažinti tokius ženklus, sertifikatus ar deklaracijas, kaip įrodymo elementus; kadangi dėl to minėtus ženklus arba sertifikatus reikėtų skelbti, o pirmiausia – skelbti juos Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje;kadangi elektrotechniniai gaminiai, kuriems dar nėra parengti suderintieji standartai, galėtų laisvai judėti, jei kaip pereinamojo laikotarpio priemonė būtų taikomi saugos reikalavimai arba standartai, kuriuos jau priėmė kitos tarptautinės įstaigos arba viena iš suderintuosius standartus rengiančių įstaigų;kadangi yra įmanoma, kad elektrotechniniai gaminiai gali būti pateikti į laisvą apyvartą, net jei jie neatitinka saugos reikalavimų, ir kadangi dėl to reikėtų nustatyti atitinkamus reikalavimus šiam pavojui sumažinti,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje elektrotechninis gaminys – bet koks gaminys, skirtas naudoti esant kintamos srovės įtampai nuo 50 V iki 1000 V ir nuolatinės srovės įtampai – nuo 75 V iki 1500 V, išskyrus II priede išvardytus elektrotechninius gaminius ir reiškinius.2 straipsnis1. Valstybės narės privalo imtis visų reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad į rinką būtų pateikiami tik tie elektrotechniniai gaminiai, kurie, būdami sukonstruoti pagal Bendrijoje taikomą saugos reikalavimų gerą inžinierinę praktiką, nekelia pavojaus žmonių, naminių gyvūnų saugumui arba turtui, kai jie yra tinkamai įrengti, prižiūrimi bei naudojami pagal paskirtį, kuriai yra pagaminti.2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytų saugos reikalavimų pagrindiniai elementai yra išvardyti I priede.3 straipsnisValstybės narės privalo imtis visų reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad dėl saugos motyvų nebūtų trukdoma laisvai judėti Bendrijoje elektrotechniniams gaminiams, kurie atitinka 2 straipsnio nuostatas, jei laikomasi 5, 6, 7 ir 8 straipsniuose nustatytų sąlygų.4 straipsnisValstybės narės privalo užtikrinti, kad elektros tiekimo įstaigos, prijungdamos elektrotechninius gaminius prie tinklo arba tiekdamos šių įrenginių vartotojams elektrą, netaikytų griežtesnių saugos reikalavimų nei nustatyti 2 straipsnyje.5 straipsnisValstybės narės privalo imtis visų reikiamų priemonių, siekdamos užtikrinti, kad elektrotechniniai gaminiai, skirti pateikti į rinką ir laisvai judėti, kaip yra atitinkamai nurodyta 2 ir 3 straipsniuose, bei atitinkantys suderintųjų standartų saugos reikalavimus, būtų valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų laikomi atitinkančiais 2 straipsnio nuostatas.Standartai laikomi suderintaisiais, kai jie yra parengti bendru susitarimu įstaigų, apie kurias valstybės narės pranešė 11 straipsnyje nustatyta tvarka, ir paskelbti laikantis nacionalinių procedūrų. Standartai turi būti nuolat atnaujinami atsižvelgiant į technologijų pažangą bei geros inžinerinės praktikos plėtrą saugos srityje.Siekiant paskleisti informaciją, suderintųjų standartų ir jų žymenų sąrašas turi būti skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.6 straipsnis1. Kai 5 straipsnyje nurodyti suderintieji standartai dar nėra parengti ir paskelbti, valstybės narės privalo imtis visų reikiamų priemonių, siekdamos užtikrinti, kad elektrotechniniai gaminiai, skirti pateikti į rinką ir laisvai judėti, kaip yra atitinkamai nurodyta 2 ir 3 straipsniuose, bei atitinkantys Tarptautinės elektrotechninių gaminių patvirtinimo taisyklių komisijos (CEE) ar Tarptautinės elektrotechnikos komisijos (IEC) saugos reikalavimus, kurie buvo paskelbti 2 ir 3 dalyse nurodyta tvarka, būtų valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų laikomi atitinkančiais 2 straipsnio nuostatas.2. Komisija turi pranešti valstybėms narėms apie 1 dalyje nurodytus saugos reikalavimus įsigaliojus šiai direktyvai, o po to – juos skelbiant arba paskelbus. Komisija, pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis, privalo nurodyti šiuos reikalavimus, ypač tuos variantus, kuriuos ji rekomenduoja skelbti.3. Per tris mėnesius valstybės narės privalo pranešti Komisijai pastabas dėl paskelbtų reikalavimų, pateikdamos saugos pagrindimą, dėl kurių šie reikalavimai neturėtų būti pripažinti.Siekiant paskleisti informaciją, tie saugos reikalavimai, dėl kurių nekilo prieštaravimų, turi būti skelbiami Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.7 straipsnisKai suderintųjų standartų, nurodytų 5 straipsnyje, ar saugos reikalavimų, paskelbtų pagal 6 straipsnį, dar nėra, valstybės narės privalo imtis visų tinkamų priemonių, siekdamos užtikrinti, kad elektrotechniniai gaminiai, skirti pateikti į rinką ir laisvai judėti, kaip yra atitinkamai nurodyta 2 ir 3 straipsniuose, bei pagaminti pagal gamintojo valstybėje narėje galiojančių standartų saugos reikalavimus, užtikrinančius saugos lygį, lygiavertį reikalaujamam jos teritorijoje, būtų valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų laikomi atitinkančiais 2 straipsnio nuostatas.8 straipsnis1. Valstybės narės privalo imtis visų reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad jų kompetentingos valdžios institucijos taip pat leistų pateikti į rinką ir leistų laisvai judėti, kaip yra atitinkamai nurodyta 2 ir 3 straipsniuose, elektrotechniniams gaminiams, kurie atitinka 2 straipsnio nuostatas, tačiau neatitinka 5 straipsnyje nurodytų suderintųjų standartų arba 6 bei 7 straipsnių nuostatų.2. Kilus abejonei, gamintojas ar importuotojas gali pateikti įstaigos, apie kurią buvo pranešta 11 straipsnyje nustatyta tvarka, parengtą ataskaitą apie elektrotechninio gaminio atitiktį 2 straipsnio nuostatoms.9 straipsnis1. Jei valstybė narė dėl saugos motyvų draudžia pateikti į rinką kokį nors elektrotechninį gaminį arba trukdo jam laisvai judėti, ji privalo apie tai nedelsdama pranešti kitoms suinteresuotoms valstybėms narėms ir Komisijai, pagrįsdama tokį sprendimą bei konkrečiai nurodydama:- ar tai, kad elektrotechninis gaminys neatitinka 2 straipsnio nuostatų, priskiriama 5 straipsnyje nurodytų suderintųjų standartų, 6 straipsnyje nurodytų reikalavimų ar 7 straipsnyje nurodytų standartų netikslumams,- ar elektrotechninio gaminio neatitikimas priskiriamas klaidingam šių standartų arba paskelbtų reikalavimų taikymui, ar 2 straipsnyje nurodytos geros inžinerinės praktikos nesilaikymui.</P>2. Jei kitos valstybės narės prieštarauja šio straipsnio 1 dalyje nurodytam sprendimui, Komisija nedelsdama turi pasitarti su suinteresuotomis valstybėmis narėmis.3. Jei per tris mėnesius nuo šio straipsnio 1 dalyje nurodyto pranešimo dienos nesusitariama, Komisija privalo gauti nuomonę vienos iš įstaigų, apie kurią buvo pranešta 11 straipsnyje nustatyta tvarka, kurios įregistruota buveinė yra įsikūrusi nesuinteresuotų valstybių narių teritorijoje ir kuri nedalyvavo 8 straipsnyje nurodytoje procedūroje. Nuomonėje turi būti nurodyta, kokia apimtimi neįvykdytos 2 straipsnio nuostatos.4. Komisija privalo pranešti šios įstaigos nuomonę visoms valstybėms narėms, kurios gali per vieną mėnesį pateikti Komisijai pastabas. Tuo pačiu metu Komisija turi atsižvelgti į visas suinteresuotų šalių pastabas apie minėtąją nuomonę.5. Atsižvelgusi į šias pastabas, Komisija, jei reikia, suformuluoja atitinkamas rekomendacijas ar nuomonę.10 straipsnis1. Nepažeisdamos kitų atitikties įrodymo metodų, valstybės narės privalo imtis visų reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad jų kompetentingos valdžios institucijos pripažintų, jog yra atitikties 5, 6 ir 7 straipsnių nuostatoms prielaida, jei elektrotechninis gaminys pažymėtas atitiktį nurodančiu ženklu arba pateiktas atitikties sertifikatas, o kai nei ženklo, nei sertifikato nėra, ypač pramonės įrengimams, – jei pateikiama gamintojo atitikties deklaracija.2. Ženklus ar sertifikatus privalo parengti įstaigos, apie kurias buvo pranešta 11 straipsnyje nustatyta tvarka, individualiai ar jų bendru susitarimu. Šios įstaigos privalo skelbti šių ženklų ar sertifikatų pavyzdžius, o siekiant paskleisti informaciją, jie turi būti skelbiami Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.11 straipsnisKiekviena valstybė narė privalo pranešti kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie:- 5 straipsnyje nurodytas įstaigas,- įstaigas, kurios gali suteikti ženklus ir išduoti sertifikatus pagal 10 straipsnio nuostatas,- įstaigas, kurios gali parengti ataskaitą pagal 8 straipsnio nuostatas arba pateikti nuomonę pagal 9 straipsnio nuostatas,- 5 straipsnio 2 pastraipoje nurodytą paskelbimo vietą.Kiekviena valstybė narė privalo pranešti kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie visus minėtųjų nuostatų pakeitimus.12 straipsnisŠi direktyva netaikoma elektrotechniniams gaminiams, skirtiems eksportuoti į trečiąsias šalis.13 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per aštuoniolika mėnesių po pranešimo apie šią direktyvą, įgyvendina jos reikalavimus, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Tačiau Danijai šis terminas pratęsiamas iki penkerių metų.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.14 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1973 m. vasario 19 d.Tarybos varduPirmininkasA. Lavens--------------------------------------------------I PRIEDASELEKTROTECHNINIŲ GAMINIŲ, SKIRTŲ NAUDOTI TAM TIKROSE ĮTAMPOS RIBOSE, SAUGOS REIKALAVIMŲ PAGRINDINIAI ELEMENTAI1. Bendrosios sąlygosa) Svarbiausios charakteristikos, kurių pripažinimas ir laikymasis užtikrins, kad elektrotechninis gaminys bus naudojamas saugiai ir pagal paskirtį, kuriai jis pagamintas, turi būti pažymėtos ant gaminio, o jeigu to padaryti nėra galimybės, jos turi būti nurodytos prie gaminio pridedamame pranešime.b) Gamintojo ar gaminio modelio pavadinimas ar prekės ženklas turi būti aiškiai išspausdinti ant elektrotechninio gaminio, o jei ant gaminio jų išspausdinti nėra galimybės – ant jo pakuotės.c) Elektrotechninis gaminys ir jį sudarančios dalys turi būti pagaminti taip, kad būtų užtikrinta galimybė jį saugiai ir teisingai surinkti bei sujungti.d) Elektrotechninis gaminys turi būti suprojektuotas ir pagamintas taip, kad būtų užtikrinta apsauga nuo šio priedo 2 ir 3 dalyse nurodytų pavojų, su sąlyga, jei šis gaminys naudojamas pagal paskirtį, kuriai jis pagamintas, ir yra tinkamai prižiūrimas.2. Apsauga nuo elektrotechninio gaminio keliamo pavojausAtsižvelgiant į 1 dalies reikalavimus turėtų būti nustatytos techninės priemonės, kurios užtikrintų, kad:a) asmenys ir naminiai gyvūnai būtų pakankamai apsaugoti nuo fizinio sužeidimo pavojaus ar kitos žalos, kuriuos gali sukelti tiesioginis ar netiesioginis kontaktas su elektra;b) nebūtų pavojingo įkaitimo, kibirkščiavimo ar spinduliavimo;c) asmenys, naminiai gyvūnai ir turtas būtų pakankamai apsaugoti nuo elektrotechninio gaminio keliamo ne elektrinės kilmės pavojaus, kuris žinomas iš patirties;d) izoliacija atitiktų numatomas sąlygas.3. Apsauga nuo pavojaus, galinčio kilti dėl išorinio poveikio elektrotechniniam gaminiuiAtsižvelgiant į 1 dalies reikalavimus, reikia nustatyti technines priemones, kurios užtikrintų, kad:a) elektrotechninis gaminys atitiktų numatytus mechaninius reikalavimus taip kad, nekeltų pavojaus asmenims, naminiams gyvūnams ir turtui;b) elektrotechninis gaminys būtų atsparus nemechaniniam poveikiui numatytomis aplinkos sąlygomis bei nekeltų pavojaus asmenims, naminiams gyvūnams ir turtui;c) elektrotechninis gaminys nekeltų pavojaus asmenims, naminiams gyvūnams ir turtui galimos perkrovos sąlygomis.--------------------------------------------------II PRIEDASELEKTROTECHNINIAI GAMINIAI IR REIŠKINIAI, NEĮEINANTYS Į DIREKTYVOS TAIKYMO SRITĮElektrotechniniai gaminiai, naudojami sprogioje aplinkoje.Elektrotechniniai gaminiai, naudojami radiologijos ir medicinos tikslams.Elektrotechniniai gaminiai, naudojami krovininiuose ir keleiviniuose liftuose.Elektros skaitikliai.Buitinės elektros šakutės ir jų lizdai.Elektrinių užtvarų valdymo įtaisai.Radijo elektriniai trukdžiai.Specializuoti elektrotechniniai gaminiai, naudojami laivyboje, aviacijoje bei geležinkelyje, atitinkantys saugos reikalavimus, nustatytus tarptautinių organizacijų, kuriose dalyvauja valstybės narės.--------------------------------------------------