title: 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/52/EB, kuria numatomi sankcijų ir priemonių nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbdaviams būtiniausi standartai

text:
30.6.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 168/24

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/52/EB
   2009 m. birželio 18 d.
   kuria numatomi sankcijų ir priemonių nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbdaviams būtiniausi standartai
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 63 straipsnio 3 dalies b punktą,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3),
   kadangi:

               (1)

               2006 m. gruodžio 14–15 d. posėdžiavusi Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad turėtų būti sustiprintas valstybių narių bendradarbiavimas kovojant su nelegalia imigracija ir visų pirma, kad kovos su nelegaliu darbu priemonės turėtų būti intensyvinamos valstybių narių ir ES lygmeniu.

               (2)

               Pagrindinis nelegalios imigracijos į ES traukos veiksnys yra galimybė gauti darbą ES neturint reikalingo teisinio statuso. Todėl veiksmai, skirti kovoti su nelegalia imigracija ir nelegaliu buvimu, turėtų apimti kovos su šiuo traukos veiksniu priemones.

               (3)

               Tokių priemonių pagrindas turėtų būti bendras draudimas įdarbinti teisės gyventi ES neturinčius trečiųjų šalių piliečius, taip pat turėtų būti taikomos sankcijos šį draudimą pažeidusiems darbdaviams.

               (4)

               Šioje direktyvoje nustatomi būtiniausi standartai, todėl valstybės narės savo nuožiūra turėtų patvirtinti arba toliau taikyti griežtesnes sankcijas ir priemones ir nustatyti griežtesnius įpareigojimus darbdaviams.

               (5)

               Ši direktyva neturėtų būti taikoma trečiųjų šalių piliečiams, esantiems valstybėje narėje teisėtai, nepaisant to, ar jie turi leidimą dirbti jos teritorijoje. Be to, ji neturėtų būti taikoma asmenims, kurie naudojasi Bendrijos teise laisvai judėti, kaip apibrėžta 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 562/2006, nustatančio taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą, (Šengeno sienų kodeksas) (4) 2 straipsnio 5 dalyje. Be to, ji neturėtų būti taikoma trečiųjų šalių piliečiams, atsidūrusiems tokioje padėtyje, kuriai taikoma Bendrijos teisė, pvz., piliečiams, kurie teisėtai dirba valstybėje narėje ir kuriuos paslaugų teikėjas perkelia į kitą valstybę narę teikti paslaugas. Ši direktyva turėtų būti taikoma nepažeidžiant nacionalinės teisės, pagal kurią draudžiama įdarbinti teisėtai šalyje esančius trečiųjų šalių piliečius, kurie dirba pažeisdami pagal leidimą gyventi šalyje suteiktą statusą.

               (6)

               Reikėtų apibrėžti tam tikras šioje direktyvoje vartojamas sąvokas ir šios apibrėžtys turėtų būti vartojamos tik šios direktyvos tikslais.

               (7)

               Sąvokos „darbas“ apibrėžtis turėtų apimti sudedamąsias darbo dalis, tai yra veiklą, kuri yra arba turi būti atlyginama ir kuri vykdoma vadovaujant ir (arba) prižiūrint darbdaviui, nepaisant teisinių santykių.

               (8)

               Sąvokos „darbdavys“ apibrėžtis galėtų apimti asmenų bendriją, kuri, neturėdama juridinio asmens statuso, pripažįstama gebanti atlikti teisinius veiksmus.

               (9)

               Siekiant užkirsti kelią nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbui, darbdavių, prieš jiems įdarbinant trečiosios šalies pilietį, įskaitant tuos atvejus, kai trečiosios šalies pilietis įdarbinamas siekiant perkelti jį į kitą valstybę narę teikti paslaugas, turėtų būti reikalaujama tikrinti, ar trečiosios šalies pilietis turi galiojantį leidimą gyventi arba kitą leidimą būti šalyje, įrodantį, kad įdarbinimo valstybės narės teritorijoje jis yra teisėtai.

               (10)

               Siekiant įgalinti valstybes nares visų pirma tikrinti, ar dokumentai nesuklastoti, darbdavių turėtų būti taip pat reikalaujama pranešti kompetentingoms institucijoms apie trečiosios šalies piliečio darbą. Siekdamos sumažinti administracinę naštą, valstybės narės turėtų turėti galimybę pateikti tokius pranešimus taikydamos kitas pranešimo sistemas. Valstybės narės turėtų turėti galimybę nustatyti supaprastintą pranešimo procedūrą, kuri būtų taikoma darbdaviams, kurie yra fiziniai asmenys, tais atvejais, kai įdarbinama jų asmeniniais tikslais.

               (11)

               Šioje direktyvoje nustatytus įpareigojimus įvykdę darbdaviai neturėtų būti laikomi atsakingais už nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių įdarbinimą, ypač jeigu kompetentinga institucija vėliau nustato, kad darbuotojo pateiktas dokumentas iš tiesų buvo suklastotas arba netinkamai panaudotas, išskyrus atvejus, kai darbdavys žinojo, kad dokumentas suklastotas.

               (12)

               Siekiant padėti darbdaviams lengviau įvykdyti jų įpareigojimus, valstybės narės turėtų kiek galėdamos stengtis laiku apsvarstyti prašymus pratęsti leidimą gyventi šalyje.

               (13)

               Siekiant įgyvendinti bendrą draudimą ir atgrasyti nuo pažeidimų, valstybės narės turėtų numatyti atitinkamas sankcijas. Jos turėtų apimti finansines sankcijas ir įnašą padengti nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo išlaidas, taip pat galimybę skirti mažesnes finansines sankcijas darbdaviams, kurie yra fiziniai asmenys, tais atvejais, kai įdarbinama jų asmeniniais tikslais.

               (14)

               Bet kuriuo atveju iš darbdavio turėtų būti reikalaujama sumokėti trečiųjų šalių piliečiams visus nesumokėtus atlyginimus už jų atliktą darbą ir visus nesumokėtus mokesčius bei socialinio draudimo įmokas. Jei negalima nustatyti atlyginimo lygio, reikėtų daryti prielaidą, kad atlyginimas yra bent darbo užmokesčio, numatyto taikomuose teisės aktuose dėl minimalaus darbo užmokesčio, kolektyvinėse sutartyse ar pagal nusistovėjusią atitinkamų profesinių sričių praktiką, dydžio. Be to, iš darbdavio turėtų būti reikalaujama padengti, prireikus, visas išlaidas už nesumokėto atlyginimo pervedimą į šalį, į kurią nelegaliai dirbantis trečiosios šalies pilietis grįžo arba buvo grąžintas. Tais atvejais, kai darbdavys nesumoka skolos, valstybės narės neturėtų būti įpareigojamos vietoj darbdavio vykdyti to įpareigojimo.

               (15)

               Nelegaliai įdarbintiems trečiųjų šalių piliečiams neturėtų būti suteikta teisė atvykti į valstybės narės teritoriją, būti joje arba patekti į darbo rinką remiantis nelegalaus darbo santykiais, darbdavio ar juridinio subjekto, kuris turi mokėti vietoj darbdavio, apmokėjimu arba išmokamu nesumokėtu atlyginimu, mokamomis socialinio draudimo įmokomis ar mokesčiais.

               (16)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad skundai būtų arba galėtų būti teikiami, ir kad būtų nustatyta tvarka, pagal kurią būtų užtikrinama, kad trečiųjų šalių piliečiai galėtų gauti susigrąžintas nesumokėto atlyginimo sumas. Valstybės narės, siekiančios laikytis šios tvarkos, neturėtų būti įpareigotos įtraukti savo misijas ar atstovybes trečiosiose šalyse. Valstybės narės, siekdamos nustatyti veiksmingas priemones, kurios palengvintų skundų nagrinėjimą, ir jei to nenumatyta nacionalinės teisės aktuose, turėtų apsvarstyti galimybę ir papildomą naudą tuo atveju, jei kompetentinga institucija, siekdama susigrąžinti nesumokėtą atlyginimą, būtų įgaliota iškelti darbdaviui bylą teisme.

               (17)

               Valstybės narės taip pat turėtų nustatyti bent trijų mėnesių trukmės darbo santykių prezumpciją, kad darbdavys bent tam tikrą laikotarpį prisiimtų įrodinėjimo pareigą. Be kita ko, darbuotojas taip pat turėtų turėti galimybę įrodyti darbo santykių buvimą ir trukmę.

               (18)

               Valstybės narės turėtų nustatyti galimybę imtis papildomų sankcijų prieš darbdavius, inter alia, atimti teisę gauti tam tikras arba visas viešąsias išmokas, paramą ar subsidijas, įskaitant žemės ūkio subsidijas, atimti teisę dalyvauti viešųjų pirkimų procedūrose, ir susigrąžinti tam tikras arba visas jau skirtas viešąsias išmokas, paramą ar subsidijas, įskaitant valstybių narių valdomas ES lėšas. Valstybės narės turėtų turėti galimybę nuspręsti netaikyti šių papildomų sankcijų darbdaviams, kurie yra fiziniai asmenys, tais atvejais, kai įdarbinama jų asmeniniais tikslais.

               (19)

               Ši direktyva, ypač jos 7, 10 ir 12 straipsniai, neturėtų pažeisti 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (5).

               (20)

               Atsižvelgiant į tai, kad tam tikruose susijusiuose sektoriuose vyrauja subranga, būtina užtikrinti, kad bent tas rangovas, kurio tiesioginis subrangovas yra darbdavys, papildomai su darbdaviu ar vietoj jo galėtų būti įpareigojamas sumokėti pagal finansines sankcijas. Tam tikrais atvejais kiti rangovai papildomai su darbdaviu, kuris įdarbino nelegaliai šalyje esančius trečiųjų šalių piliečius, ar vietoj jo gali būti įpareigojami sumokėti pagal finansines sankcijas. Išmokami nesumokėti atlyginimai, kuriems turi būti taikomos šios direktyvos nuostatos dėl atsakomybės, taip pat turėtų apimti įnašus į nacionalinių švenčių apmokėjimo fondus ir socialinius fondus, kurie reglamentuojami įstatymuose arba kolektyvinėse sutartyse.

               (21)

               Patirtis parodė, kad galiojančios sankcijų sistemos nėra pakankamos, kad būtų visapusiškai laikomasi draudimo įdarbinti nelegaliai esančius trečiųjų šalių piliečius. Viena iš priežasčių yra tai, kad vien administracinių sankcijų nepakanka tam, kad būtų atgrasinti nesąžiningi darbdaviai. Draudimo laikymasis gali ir turėtų būti sustiprintas, jeigu būtų taikomos baudžiamosios sankcijos.

               (22)

               Todėl siekiant užtikrinti bendrojo draudimo visapusišką veiksmingumą, būtina imtis labiau atgrasančių sankcijų rimtų pažeidimų atvejais, pvz., kai pažeidimai nuolat kartojami, nelegaliai dirba daug trečiųjų šalių piliečių, sudaromos ypatingo išnaudojimo sąlygos, darbdavys žino, kad darbuotojas yra prekybos žmonėmis auka, arba nelegaliai dirba nepilnametis. Pagal šią direktyvą valstybės narės savo nacionalinės teisės aktuose privalo nustatyti baudžiamąsias sankcijas už šiuos rimtus pažeidimus. Joje nenustatoma jokių įpareigojimų, kaip tokias sankcijas ar bet kokią kitą galimą teisėsaugos sistemą taikyti konkrečiais atvejais.

               (23)

               Remiantis šia direktyva, visais rimtais atvejais pažeidimas visoje Bendrijoje turėtų būti laikomas nusikaltimu, kai yra padarytas tyčia. Šios direktyvos nuostatos dėl nusikaltimų neturėtų pažeisti 2002 m. liepos 19 d. Tarybos Pamatinio sprendimo 2002/629/TVR dėl kovos su prekyba žmonėmis (6) taikymo.

               (24)

               Padariusiems nusikaltimą turėtų būti taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios baudžiamosios sankcijos. Įpareigojimas užtikrinti, kad bus imtasi veiksmingų, proporcingų ir atgrasančių baudžiamųjų sankcijų pagal šią direktyvą, nepažeidžia vidinės valstybių narių baudžiamosios teisės ir baudžiamosios teisenos sistemos.

               (25)

               Be to, juridiniai asmenys gali būti atsakingi už šioje direktyvoje nurodytus nusikaltimus, kadangi daug darbdavių yra juridiniai asmenys. Pagal šios direktyvos nuostatas valstybės narės neįpareigojamos pradėti taikyti juridinių asmenų baudžiamąją atsakomybę.

               (26)

               Siekiant palengvinti šios direktyvos vykdymo užtikrinimą, turėtų būti numatyta veiksminga skundų tvarka, pagal kurią trečiųjų šalių piliečiai galėtų tiesiogiai arba per paskirtas trečiąsias šalis, pavyzdžiui, profesines sąjungas arba kitas asociacijas, pateikti skundus. Paskirtos trečiosios šalys, teikdamos pagalbą teikiant skundus, turėtų būti apsaugotos nuo galimų sankcijų pagal taisykles, kurios draudžia padėti gyventi be leidimo.

               (27)

               Siekiant papildyti skundų tvarką, valstybės narės turėtų turėti galimybę trečiųjų šalių piliečiams, kurie dirbo ypatingo išnaudojimo sąlygomis arba buvo nelegaliai dirbantys nepilnamečiai ir kurie bendradarbiauja baudžiamajame procese prieš darbdavį, suteikti ribotos trukmės leidimus gyventi šalyje, priklausomai nuo atitinkamų nacionalinių procedūrų trukmės. Tokie leidimai turėtų būti suteikiami pagal tvarką, panašią į tą, kuri taikoma trečiųjų šalių piliečiams, kuriems taikoma 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 2004/81/EB dėl leidimo gyventi šalyje išdavimo trečiųjų šalių piliečiams, kurie yra prekybos žmonėmis aukos arba kurie dalyvavo vykdant nelegalios imigracijos padėjimo veiksmus, bendradarbiaujantiems su kompetentingomis institucijomis (7).

               (28)

               Siekiant užtikrinti patenkinamą šios direktyvos vykdymo užtikrinimo lygį ir kiek įmanoma sumažinti vykdymo užtikrinimo lygio skirtumus valstybėse narėse, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų teritorijoje būtų atliekamos veiksmingos ir tinkamos patikros, ir turėtų pranešti Komisijai atliktų patikrų duomenis.

               (29)

               Valstybės narės turėtų būti skatinamos kasmet nustatyti tam tikrą skaičių planuojamų atlikti nacionalinių patikrų, atliekamų veiklos sektoriuose, kuriuose jų teritorijoje dirba daugiausiai netesėtai šalyje esančių trečiųjų šalių piliečių.

               (30)

               Valstybės narės, atsižvelgdamos į didėjantį patikrų, atliekamų siekiant taikyti šią direktyvą, veiksmingumą, turėtų užtikrinti, kad nacionalinės teisės aktais kompetentingoms institucijoms būtų suteikti reikiami įgaliojimai patikroms atlikti; kad būtų renkama ir tvarkoma informacija apie nelegalų darbą, įskaitant ankstesnių patikrų rezultatus, siekiant veiksmingai įgyvendinti šią direktyvą; ir kad būtų pakankamai darbuotojų, turinčių įgūdžių ir kvalifikaciją, reikalingų siekiant veiksmingai atlikti patikras.

               (31)

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atliekant patikrinimus, susijusius su šios direktyvos taikymu, kiekybiniu ar kokybiniu aspektais nebūtų daromas poveikis patikroms, atliekamoms siekiant įvertinti įdarbinimo ir darbo sąlygas.

               (32)

               Komandiruotų darbuotojų, kurie yra trečiosios šalies piliečiai, atveju valstybės narės patikros institucijos, siekdamos patikrinti, ar atitinkami trečiųjų šalių piliečiai teisėtai įdarbinti kilmės valstybėje narėje, gali pasinaudoti 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje (8) nuostatomis dėl bendradarbiavimo ir keitimosi informacija.

               (33)

               Ši direktyva turėtų būti vertinama kaip kovos su nelegaliu darbu ir išnaudojimu priemonių papildymas.

               (34)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (9) 34 punktą valstybės narės raginamos savo ir Bendrijos interesų labui parengti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių tarpusavio atitiktį, ir viešai jas paskelbti.

               (35)

               Bet koks asmens duomenų tvarkymas įgyvendinant šią direktyvą turėtų būti atliekamas laikantis 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (10).

               (36)

               Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. kovoti su nelegalia imigracija mažinant darbo traukos veiksnį, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl šios direktyvos masto bei poveikio to tikslo būtų geriau siekti bendrijos lygiu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

               (37)

               Šioje direktyvoje laikomasi pagrindinių teisių ir principų, visų pirma pripažintų Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. Konkrečiai ši direktyva turėtų būti taikoma gerbiant laisvę užsiimti verslu, lygybę prieš įstatymą ir nediskriminavimo principą, teisę į veiksmingas teisės gynybos priemones ir teisingą bylos nagrinėjimą, teisėtumo ir nusikaltimų bei sankcijų proporcingumo principus pagal Chartijos 16, 20, 21, 47 ir 49 straipsnius.

               (38)

               Pagal Protokolo dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos, pridėto prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties, 1 ir 2 straipsnius ir nepažeidžiant to protokolo 4 straipsnio, šios valstybės narės nedalyvauja priimant šią direktyvą ir todėl ji nėra joms privaloma ar taikoma.

               (39)

               Laikantis Protokolo dėl Danijos pozicijos, pridedamo prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties, 1 ir 2 straipsnių, Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą ir todėl ji nėra jai privaloma ar taikoma,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas ir taikymo sritis
   Siekiant kovoti su nelegalia imigracija, pagal šią direktyvą draudžiamas nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbas. Šiuo tikslu joje nustatomi sankcijų ir priemonių, kurios turi būti taikomos valstybėse narėse darbdaviams, kurie pažeidžia tą draudimą, būtiniausi bendri standartai.
   2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžtys
   Šioje direktyvoje taikomos šios sąvokų apibrėžtys:
   a)   trečiosios šalies pilietis– asmuo, kuris nėra Sąjungos pilietis, kaip nustatyta Sutarties 17 straipsnio 1 dalyje, ir kuris nėra asmuo, besinaudojantis Bendrijos laisvo judėjimo teise, kaip apibrėžta Šengeno sienų kodekso 2 straipsnio 5 dalyje;
   b)   nelegaliai esantis trečiosios šalies pilietis– valstybės narės teritorijoje esantis trečiosios šalies pilietis, kuris neatitinka arba nebeatitinka buvimo ar gyvenimo toje valstybėje narėje sąlygų;
   c)   darbas– veiklos, apimančios bet kurios formos darbą, reglamentuojamą pagal nacionalinę teisę arba pagal nusistovėjusią praktiką, vykdymas darbdavio naudai ar jam vadovaujant ir (arba) prižiūrint;
   d)   nelegalus darbas– nelegaliai esančio trečiosios šalies piliečio darbas;
   e)   darbdavys– fizinis asmuo ar juridinis subjektas, įskaitant laikinojo įdarbinimo agentūras, kurio naudai arba kuriam vadovaujant ir (arba) prižiūrint atliekamas darbas;
   f)   subrangovas– fizinis asmuo arba juridinis subjektas, kuriam priskiriamas ankstesnės sutarties visų įsipareigojimų arba jų dalies vykdymas;
   g)   juridinis asmuo– juridinis subjektas, turintis tokį statusą pagal taikomą nacionalinę teisę, išskyrus valstybes arba kitas valdžios funkcijas vykdančias viešąsias institucijas ir viešąsias tarptautines organizacijas;
   h)   laikinojo įdarbinimo įmonė– fizinis ar juridinis asmuo, kuris pagal nacionalinę teisę sudaro darbo sutartis ar turi darbo santykių su laikinaisiais darbuotojais, siekiant paskirti juos laikinai dirbti įmonėje laikino darbo naudotojoje jai prižiūrint ir vadovaujant;
   i)   ypatingai išnaudojamo darbo sąlygos– darbo sąlygos, įskaitant tas sąlygas, kurios atsiranda dėl diskriminacijos dėl lyties ar kitų priežasčių, kai yra labai didelė disproporcija, palyginus su teisėtai dirbančių darbuotojų darbo sąlygomis, ir kai jos, pavyzdžiui, daro poveikį darbuotojų sveikatai bei saugai ir yra nesuderinamos su žmogaus orumu;
   j)   nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių atlyginimas– darbo užmokestis arba atlyginimas ir bet koks kitas uždarbis grynaisiais pinigais ar natūra, kurį darbuotojas tiesiogiai ar netiesiogiai gauna iš savo darbdavio už savo darbą ir kuris yra lygiavertis tam, kurį gautų pagal teisėtus darbo santykius dirbantys palygintini darbuotojai.
   3 straipsnis
   Nelegalaus darbo draudimas
   1.   Valstybės narės draudžia nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbą.
   2.   Pažeidus šį draudimą taikomos šioje direktyvoje nustatytos sankcijos ir priemonės.
   3.   Valstybė narė gali nuspręsti netaikyti 1 dalyje nurodyto draudimo nelegaliai esantiems trečiųjų šalių piliečiams, kurių išsiuntimas buvo atidėtas ir kuriems leidžiama dirbti pagal nacionalinę teisę.
   4 straipsnis
   Darbdavių įpareigojimai
   1.   Valstybės narės įpareigoja darbdavius:

               a)

               reikalauti, kad trečiųjų šalių pilietis prieš įdarbinimą turėtų ir darbdaviui pateiktų galiojantį leidimą gyventi arba kitą leidimą būti šalyje;

               b)

               bent darbo trukmės laikotarpiu saugoti leidimo gyventi arba kito leidimo būti šalyje kopiją arba įrašą, kad kompetentingos valstybių narių institucijos galėtų juos patikrinti;

               c)

               per kiekvienos valstybės narės nustatytą laikotarpį pranešti valstybių narių paskirtoms kompetentingoms institucijoms apie trečiųjų šalių piliečių darbo pradžią.

         2.   Valstybės narės pagal 1 dalies c punktą gali nustatyti supaprastintą pranešimo procedūrą, jeigu darbdaviai yra fiziniai asmenys, o įdarbinimas yra jų asmeniniais tikslais.
   Valstybės narės gali nustatyti, kad tas pranešimas pagal 1 dalies c punktą nereikalingas, jei darbuotojui buvo suteiktas ilgalaikio gyventojo statusas pagal 2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyvą 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso (11).
   3.   Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nustatytus savo įpareigojimus įvykdę darbdaviai nebūtų laikomi atsakingais už 3 straipsnyje nurodyto draudimo pažeidimą, išskyrus atvejus, kai darbdaviai žinojo, kad dokumentas, pateiktas kaip galiojantis leidimas gyventi ar kitas leidimas būti šalyje, buvo suklastotas.
   5 straipsnis
   Finansinės sankcijos
   1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 3 straipsnyje nurodyto draudimo pažeidimus darbdaviui būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios sankcijos.
   2.   Už 3 straipsnyje nurodyto draudimo pažeidimus taikomos sankcijos apima:

               a)

               finansines sankcijas, kurios didėja atsižvelgiant į nelegaliai dirbančių trečiosios šalies piliečių skaičių; ir

               b)

               nelegaliai dirbančių trečiosios šalies piliečių grąžinimo išlaidų padengimą tais atvejais, kai vykdomos grąžinimo procedūros. Arba valstybės narės gali nuspręsti, kad finansinės sankcijos pagal a punktą atitiktų bent vidutines grąžinimo išlaidas.

         3.   Valstybės narės gali nustatyti mažesnes finansines sankcijas, kai darbdavys yra fizinis asmuo, kuris įdarbina nelegaliai esantį trečiosios šalies pilietį savo asmeniniais tikslais ir kai nedirbama ypatingai išnaudojamo darbo sąlygomis.
   6 straipsnis
   Darbdavių išmokami nesumokėti atlyginimai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad kiekvieną kartą pažeidus 3 straipsnyje nurodytą draudimą, darbdavys turi sumokėti:

               a)

               bet kokį nesumokėtą atlyginimą nelegaliai dirbančiam trečiosios šalies piliečiui. Daroma prielaida, jog sutartas atlyginimas buvo bent darbo užmokesčio, numatyto taikomuose teisės aktuose dėl minimalaus darbo užmokesčio, kolektyvinėse sutartyse ar pagal nusistovėjusią atitinkamų profesinių sričių praktiką, dydžio, nebent darbdavys arba darbuotojas gali įrodyti kitaip, atitinkamais atvejais laikantis privalomų nacionalinių nuostatų dėl darbo užmokesčio;

               b)

               sumą, lygią visų mokesčių ir socialinio draudimo įmokų sumai, kurią darbdavys būtų turėjęs sumokėti, jeigu nelegaliai dirbantis trečiosios šalies pilietis būtų dirbęs teisėtai, įskaitant baudas už vilkinimą ir atitinkamas administracines baudas;

               c)

               kai taikytina, visas išlaidas už išmokamų nesumokėtų atlyginimų pervedimą į šalį, į kurią grįžo ar buvo grąžintas trečiosios šalies pilietis.

         2.   Siekdamos užtikrinti, kad būtų nustatytos veiksmingos 1 dalies a ir c punktų taikymo procedūros, ir tinkamai atsižvelgdamos į 13 straipsnį, valstybės narės parengia tvarką, pagal kurią užtikrinama, kad nelegaliai dirbantys trečiųjų šalių piliečiai:

               a)

               galėtų pateikti skundą savo darbdavio atžvilgiu laikydamiesi ieškinio senaties termino pagal nacionalinę teisę ir galiausiai priversti vykdyti teismo sprendimą, kuriuo darbdavys yra įpareigotas sumokėti nesumokėtą atlyginimą, įskaitant atvejus, kai jie grįžo arba buvo grąžinti;

               b)

               jei numatyta nacionalinės teisės aktuose, galėtų prašyti valstybės narės kompetentingą instituciją pradėti procedūras siekiant susigrąžinti nesumokėtą atlyginimą šiuo atveju jiems nepateikiant skundo.

         Nelegaliai dirbantys trečiųjų šalių piliečiai prieš vykdant sprendimą grąžinti nuolat ir objektyviai informuojami apie savo teises pagal šią dalį ir pagal 13 straipsnį.
   3.   Siekdamos taikyti 1 dalies a ir b punktus, valstybės narės numato prezumpciją, kad darbo santykių trukmė yra bent trys mėnesiai, nebent, be kita ko, darbdavys arba darbuotojas gali įrodyti kitaip.
   4.   Valstybės narės užtikrina, kad būtų nustatyta reikiama tvarka siekiant užtikrinti, kad nelegaliai dirbantys trečiųjų šalių piliečiai galėtų gauti visus išmokamus nesumokėtus atlyginimus, nurodytus 1 dalies a punkte, kurie susigrąžinami kaip 2 dalyje nurodytų skundų dalis, įskaitant atvejus, kai jie grįžo arba buvo grąžinti.
   5.   Pagal 13 straipsnio 4 dalį suteiktų ribotos trukmės leidimų gyventi atžvilgiu valstybės narės, vadovaudamosi nacionaline teise, apibrėžia sąlygas, kuriomis šių leidimų trukmė gali būti pratęsta tol, kol trečiosios šalies piliečiui būtų išmokami visi nesumokėti atlyginimai, susigrąžinti pagal šio straipsnio 1 dalį.
   7 straipsnis
   Kitos priemonės
   1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad darbdaviams taip pat prireikus būtų galima taikyti šias priemones:

               a)

               atimti teisę gauti tam tikras arba visas viešąsias išmokas, pagalbą arba subsidijas, įskaitant valstybių narių valdomas ES lėšas, laikotarpiui iki penkerių metų;

               b)

               atimti teisę dalyvauti viešosiose sutartyse, kaip apibrėžta 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (12), laikotarpiui iki penkerių metų;

               c)

               susigrąžinti tam tikras arba visas viešąsias išmokas, pagalbą arba subsidijas, įskaitant valstybių narių valdomas ES lėšas, suteiktas darbdaviui per iki 12 mėnesių laikotarpį iki nelegalaus darbo nustatymo;

               d)

               laikinai arba visam laikui uždaryti padalinius, kurie buvo panaudoti pažeidimui įvykdyti arba laikinai arba visam laikui panaikinti leidimą vykdyti atitinkamą verslo veiklą, jei tai pateisinama dėl pažeidimo sunkumo.

         2.   Valstybės narės gali nuspręsti netaikyti 1 dalies, jeigu darbdaviai yra fiziniai asmenys, o įdarbinimas yra jų asmeniniais tikslais.
   8 straipsnis
   Subranga
   1.   Kai darbdavys yra subrangovas, valstybės narės, nepažeisdamos nacionalinės teisės nuostatų dėl teisių į įmokas arba atgręžtinio reikalavimo teisių arba nacionalinės teisės nuostatų socialinės apsaugos srityje, užtikrina kad rangovui, kurio tiesioginis subrangovas yra darbdavys, gali tekti atsakomybė papildomai su darbdaviu arba vietoj jo sumokėti:

               a)

               pagal visas pagal 5 straipsnį skirtas finansines sankcijas; ir

               b)

               visus išmokamus nesumokėtus atlyginimus, priklausančius pagal 6 straipsnio 1 dalies a ir c punktus ir 6 straipsnio 2 ir 3 dalis.

         2.   Tais atvejais, kai darbdavys yra subrangovas, valstybės narės užtikrina, kad pagrindiniam rangovui ir visiems tarpiniams subrangovams, jeigu jie žinojo, kad įdarbinantis subrangovas įdarbino nelegaliai esančius trečiųjų šalių piliečius, gali tekti atsakomybė sumokėti įmokas, nurodytas 1 dalyje, papildomai su įdarbinančiu subrangovu arba rangovu, kurio tiesioginis subrangovas yra darbdavys, arba vietoj jo.
   3.   Rangovas, kuris prisiėmė deramus tikrinimo įsipareigojimus, kaip nustatyta nacionalinėje teisėje, nelaikomas atsakingu pagal 1 ir 2 dalis.
   4.   Valstybės narės, vadovaudamosi nacionaline teise, gali nustatyti griežtesnes atsakomybę reglamentuojančias taisykles.
   9 straipsnis
   Nusikaltimas
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad 3 straipsnyje nurodyto draudimo pažeidimas laikomas nusikaltimu, kai padaromas tyčia, kiekviena iš šių aplinkybių, kaip nustatyta nacionalinėje teisėje:

               a)

               pažeidimas tęsiasi arba nuolat pasikartoja;

               b)

               pažeidimas padaromas tuo pačiu metu įdarbinant daug nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių;

               c)

               pažeidimą papildo ypatingai išnaudojamo darbo sąlygos;

               d)

               pažeidimą padaro darbdavys, kuris nors nebuvo apkaltintas padarius pažeidimą pagal Pamatinį sprendimą 2002/629/TVR arba dėl to pripažintas kaltu, naudojasi nelegaliai esančio trečiosios šalies piliečio darbu arba paslaugomis žinodamas, kad jis yra prekybos žmonėmis auka;

               e)

               pažeidimas yra susijęs su nelegaliu nepilnamečių darbu.

         2.   Valstybės narės užtikrina, kad už kurstymą ir padėjimą vykdyti 1 dalyje nurodytą tyčinę veiką būtų baudžiama kaip už nusikaltimą.
   10 straipsnis
   Baudžiamosios sankcijos
   1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 9 straipsnyje nurodyto nusikaltimo padarymą fiziniams asmenims būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios baudžiamosios sankcijos.
   2.   Nebent tai uždrausta atsižvelgiant į bendruosius teisės principus, šiame straipsnyje numatytos baudžiamosios sankcijos gali būti taikomos pagal nacionalinę teisę neužkertant kelio taikyti kitas nebaudžiamojo pobūdžio sankcijas arba priemones, ir jos gali būti papildytos paskelbiant su byla susijusį teismo sprendimą.
   11 straipsnis
   Juridinių asmenų atsakomybė
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad juridiniai asmenys galėtų būti traukiami atsakomybėn už 9 straipsnyje nurodytą nusikaltimą, kurį jų naudai, veikdamas individualiai arba kaip juridinio asmens organo dalis, padarė bet kuris asmuo, einantis juridiniame asmenyje vadovaujančias pareigas, remiantis:

               a)

               įgaliojimu atstovauti juridiniam asmeniui;

               b)

               įgaliojimu priimti sprendimus juridinio asmens vardu; arba

               c)

               įgaliojimu vykdyti kontrolę juridiniame asmenyje.

         2.   Valstybės narės taip pat užtikrina, kad juridinis asmuo galėtų būti traukiamas atsakomybėn, kai dėl 1 dalyje nurodyto asmens priežiūros arba kontrolės stokos tam asmeniui pavaldus asmuo turėjo galimybę padaryti 9 straipsnyje nurodytą nusikaltimą to juridinio asmens naudai.
   3.   Vadovaujantis 1 ir 2 dalimis į juridinio asmens atsakomybę įtraukiamos baudžiamosios bylos prieš fizinius asmenis, kurie padaro, kursto arba padeda padaryti 9 straipsnyje nurodytą nusikaltimą.
   12 straipsnis
   Sankcijos juridiniams asmenims
   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad juridinis asmuo, traukiamas atsakomybėn pagal 11 straipsnį, būtų baudžiamas taikant veiksmingas, proporcingas ir atgrasančias sankcijas, kurios gali apimti 7 straipsnyje nurodytas priemones.
   Valstybės narės gali nuspręsti, kad būtų viešai skelbiamas darbdavių, kurie yra juridiniai asmenys ir kurie buvo patraukti atsakomybėn už 9 straipsnyje nurodytą nusikaltimą, sąrašas.
   13 straipsnis
   Skundų teikimo tvarkos paprastinimas
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad būtų nustatyta veiksminga tvarka, pagal kurią nelegaliai dirbantys trečiųjų šalių piliečiai galėtų tiesiogiai arba pasitelkdami valstybių narių paskirtas trečiąsias šalis, pvz., profesines sąjungas ar kitas asociacijas arba valstybės narės kompetentingą instituciją, kai tai numatyta nacionalinės teisės aktuose, pateikti skundus savo darbdavių atžvilgiu.
   2.   Valstybės narės užtikrina, kad trečiosios šalys, kurios pagal jų nacionalinėje teisėje nustatytus kriterijus turi teisėtą interesą užtikrinti, kad būtų laikomasi šios direktyvos, nelegaliai dirbančio trečiosios šalies piliečio vardu arba jį remdamos su jo sutikimu gali dalyvauti bet kuriame administraciniame arba civiliniame bylų nagrinėjime, siekiant įgyvendinti šią direktyvą.
   3.   Paramos trečiųjų šalių piliečiams teikiant skundus teikimas nelaikomas padėjimu nelegaliai apsigyventi pagal 2002 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2002/90/EB, apibrėžiančią padėjimą neteisėtai atvykti, vykti tranzitu ir apsigyventi (13).
   4.   Nusikaltimų, kuriems taikomas 9 straipsnio 1 dalies c arba e punktas, atveju valstybės narės nacionalinėje teisėje nustato sąlygas, pagal kurias jos atskirais atvejais gali suteikti ribotos trukmės leidimus gyventi šalyje, kurių trukmė nustatoma atsižvelgiant į atitinkamų nacionalinių procedūrų trečiųjų šalių piliečiams trukmę pagal tvarką, kuri yra panaši į trečiųjų šalių piliečiams, kuriems taikoma Direktyva 2004/81/EB, taikomą tvarką.
   14 straipsnis
   Patikrinimai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad jų teritorijoje būtų atliekami veiksmingi ir tinkami patikrinimai, siekiant kontroliuoti nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbą. Tokie patikrinimai grindžiami visų pirma rizikos vertinimu, kurį parengia valstybių narių kompetentingos institucijos.
   2.   Siekdamos didinti patikrinimų veiksmingumą, valstybės narės, atlikdamos rizikos vertinimą, reguliariai nustato veiklos sektorius, kuriuose jų teritorijoje dirba daugiausiai nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių.
   Kasmet iki liepos 1 d. valstybės narės pateikia Komisijai praėjusiais metais atliktų patikrinimų duomenis ir apie kiekvieną iš šių sektorių absoliučiais skaičiais, ir išreikštus kiekvieno sektoriaus darbuotojų procentine dalimi bei šių patikrinimų rezultatus.
   15 straipsnis
   Palankesnės nuostatos
   Ši direktyva nepažeidžia valstybių narių teisės priimti arba taikyti palankesnes nuostatas trečiųjų šalių piliečiams, kuriems ji yra taikoma pagal 6 ir 13 straipsnius, jei tokios nuostatos suderinamos su šia direktyva.
   16 straipsnis
   Ataskaitos
   1.   Ne vėliau kaip 2014 m. liepos 20 d. ir vėliau kas trejus metus Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, atitinkamais atvejais įskaitant pasiūlymus iš dalies pakeisti 6, 7, 8, 13 ir 14 straipsnius. Komisija savo ataskaitoje visų pirma išnagrinėja, kaip valstybės narės įgyvendina 6 straipsnio 2 ir 5 dalis.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai visą informaciją, reikalingą 1 dalyje nurodytai ataskaitai parengti. Ši informacija apima pagal 14 straipsnio 1 dalį atliktų patikrinimų skaičių ir rezultatus, pagal 13 straipsnį taikytas priemones ir, jei įmanoma, pagal 6 ir 7 straipsnius taikytas priemones.
   17 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini šiai direktyvai įgyvendinti ne vėliau kaip 2011 m. liepos 20 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   18 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   19 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms pagal Europos bendrijos steigimo sutartį.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. birželio 18 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         Š. FÜLE

      (1)  OL C 204, 2008 8 9, p. 70.

      (2)  OL C 257, 2008 10 9, p. 20.

      (3)  2009 m. vasario 4 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  OL L 105, 2006 4 13, p. 1.

      (5)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (6)  OL L 203, 2002 8 1, p. 1.

      (7)  OL L 261, 2004 8 6, p. 19.

      (8)  OL L 18, 1997 1 21, p. 1.

      (9)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (10)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31.

      (11)  OL L 16, 2004 1 23, p. 44.

      (12)  OL L 134, 2004 4 30, p. 114.

      (13)  OL L 328, 2002 12 5, p. 17.


title: 1997 m. kovo 3 d. Tarybos direktyva 97/11/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997L0011

Oficialusis leidinys L 073 , 14/03/1997 p. 0005 - 0015

		Tarybos Direktyva 97/11/EB1997 m. kovo 3 d.iš dalies keičianti Direktyvą 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 130s straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę [3],vadovaudamasi procedūra, nustatyta Sutarties 189c straipsnyje [4],(1) kadangi 1985 m. gegužės 27 d. Tarybos direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo [5] tikslas yra teikti reikalingą informaciją kompetentingoms institucijoms, kad jos, priimdamos sprendimus dėl konkretaus projekto, disponuotų išsamiomis žiniomis apie galimą reikšmingą projekto poveikį aplinkai; kadangi Sutarties 130r straipsnis bei Penktoji Bendrijos politikos ir veiksmų programa dėl aplinkos apsaugos ir subalansuotos plėtros apibūdina vertinimo procedūrą kaip esminį aplinkos apsaugos instrumentą;(2) kadangi pagal Sutarties 130r straipsnio 2 dalį Bendrijos aplinkos apsaugos politika yra pagrįsta atsargumo ir prevencinių veiksmų principais, kad žala aplinkai būtų pirmiausia atitaisoma ten, kur ji daroma, ir kad teršėjas turėtų mokėti;(3) kadangi pagrindiniai poveikio aplinkai vertinimo principai turėtų būti suderinti, ir kadangi valstybės narės gali priimti griežtesnes aplinkos apsaugos normas;(4) kadangi patirtis, įgyta atliekant poveikio aplinkai vertinimą, kaip aprašyta Direktyvos 85/337/EEB įgyvendinimo ataskaitoje, kurią Komisija priėmė 1993 m. balandžio 2 d., parodė, jog norint užtikrinti, kad direktyva būtų taikoma vis veiksmingiau ir harmoningiau, būtina įtvirtinti nuostatas, skirtas išaiškinti, papildyti bei pagerinti vertinimo procedūros taisykles;(5) kadangi projektai, kuriems yra privalomas poveikio aplinkai vertinimas, turėtų būti vykdomi gavus sutikimą planuojamai veiklai, kadangi vertinimas turėtų būti atliktas prieš gaunant tokį sutikimą;(6) kadangi reikia papildyti reikšmingą poveikį aplinkai turinčių projektų sąrašą ir kurie dėl to turėtų būti vertinami pagal nustatytą sistemą;(7) kadangi kai kurių rūšių projektai ne visada daro reikšmingą poveikį aplinkai; kadangi tokių projektų vertinimas turėtų būti atliekamas tik tada, kai valstybės narės nusprendžia, kad reikšmingas poveikis yra tikėtinas;(8) kadangi valstybės narės, siekdamos nustatyti, kurie iš tokių projektų turėtų būti vertinami pagal daromą reikšmingą poveikį aplinkai, gali tam nusistatyti ribas ar kriterijus; kadangi valstybės narės neprivalo kiekvienu atveju nagrinėti projektų, kurie pagal savo charakteristikas nesiekia nustatytų ribų ar netenkina kriterijų;(9) kadangi valstybės narės, nusistatydamos tokias ribas ar kriterijus arba nagrinėdamos projektus, kad nustatytų, kuriuos iš jų reikia vertinti pagal daromą reikšmingą poveikį aplinkai, turėtų atsižvelgti į šios direktyvos nustatytus atitinkamus atrankos kriterijus; kadangi pagal subsidiarumo principą valstybės narės geriausiai žino, kokiais atvejais taikyti šiuos kriterijus;(10) kadangi net ir tais atvejais, kai galioja vietos kriterijus, siejamas su valstybių narių saugomomis teritorijomis, nustatytomis pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvą 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos [6] ir pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvą 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos [7], projektus tose teritorijose pagal šią direktyvą vertinti nėra privaloma;(11) kadangi tikslinga nustatyti procedūrą, įgalinančią užsakovą gauti kompetentingos institucijos nuomonę dėl vertinimui reikalingos informacijos turinio ir apimties; kadangi valstybės narės pagal šią procedūrą gali reikalauti iš užsakovo pateikti, be kita ko , projektų, dėl kurių jis ketina teikti prašymą, alternatyvas;(12) kadangi pageidautina stiprinti poveikio aplinkai vertinimo nuostatas tarpvalstybiniu mastu ir atsižvelgti į plėtrą tarptautiniu lygiu;(13) kadangi 1991 m. vasario 25 d. Bendrija pasirašė konvenciją dėl poveikio aplinkai vertinimo tarpvalstybiniame kontekste,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 85/337/EEB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio 1 dalis iš dalies keičiama taip:"1. Valstybės narės imasi visų priemonių, reikalingų užtikrinti, jog prieš duodant sutikimą projektams, kurie gali daryti reikšmingą poveikį aplinkai, be kita ko, dėl pobūdžio, savo masto ar vietos, bus reikalaujama sutikimo planuojamai veiklai ir poveikio aplinkai vertinimo. Tokie projektai apibrėžti 4 straipsnyje.";2. Į 2 straipsnį įrašomas ši dalis:"2a. Valstybės narės gali nustatyti vieningą procedūrą, skirtą įvykdyti šios direktyvos ir 1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyvos 96/61/EB dėl integruotos taršos prevencijos ir kontrolės [8] 8 reikalavimams.";3. 2 straipsnio 3 dalies pirmoji pastraipa pakeičiama ir išdėstoma taip:"3. Nepažeisdamos 7 straipsnio, valstybės narės gali išimtiniais atvejais netaikyti šios direktyvos nuostatų konkretiems projektams ar jų dalims.";4. 2 straipsnio 3 dalies c punkte vietoje žodžių "kai reikia" įrašomi žodžiai "kur taikoma.";5. 3 straipsnis pakeičiamas taip:"3 straipsnisVertinant poveikį aplinkai pagal 4–11 straipsnių nuostatas ir kiekvienu konkrečiu atveju nustatomas, apibūdinamas ir įvertinamas tiesioginis ir netiesioginis projekto poveikis šiems veiksniams:- žmonėms, gyvūnijai ir augmenijai,- dirvožemiui, vandeniui, orui, klimatui ir kraštovaizdžiui,- materialinėms vertybės ir kultūros paveldui,- pirmoje, antroje ir trečioje įtraukose išvardintų veiksnių sąveikai.";6. 4 straipsnis pakeičiamas taip:"4 straipsnis1. Remiantis 2 straipsnio 3 dalimi, I priede išvardyti projektai, turi būti vertinami pagal 5–10 straipsnių nuostatas.2. Remdamosi 2 straipsnio 3 dalimi, valstybės narės:a) išnagrinėjusios kiekvieną atvejįarbab) pagal valstybės narės nustatytas ribas ar kriterijusnusprendžia, ar projektai, išvardyti II priede, turi būti vertinami pagal 5–11 straipsnių nuostatas.Valstybės narės gali apsispręsti naudoti abi a ir b punktuose nurodytas procedūras.3. Kai pagal 2 dalį nagrinėjamas kiekvienas atvejis ar naudojamasi valstybės narės nustatytomis ribomis ar kriterijais, privaloma atsižvelgti į atrankos kriterijus, išvardytus III priede.4. Valstybės narės privalo užtikrinti, kad visuomenė būtų informuojama apie kompetentingos institucijos sprendimą, priimtą pagal 2 dalį.";7. 5 straipsnis pakeičiamas taip:"5 straipsnis1. Jei, remiantis 4 straipsniu, projektai turi būti vertinami pagal 5–10 straipsnių nuostatas, valstybės narės privalo priimti reikalingas priemones, užtikrinančias, kad užsakovas atitinkama forma pateiktų IV priede nurodytą informaciją, kai:a) valstybės narės mano, kad tokia informacija yra reikalinga tam sutikimo planuojamai veiklai tvarkos etapui, bei konkrečiam projektui ar projekto rūšies charakteristikoms arba aplinkos savybėms, kurios gali būti paveiktos;b) valstybės narės mano, kad galima pagrįstai reikalauti, jog užsakovas surinktų šią informaciją, atsižvelgdamas, be kita ko, į naujausias žinias ir vertinimo metodus.2. Valstybės narės imasi reikalingų priemonių, užtikrinančių, kad užsakovo pageidavimu, dar prieš užsakovui pateikiant paraišką dėl sutikimo planuojamai veiklai, kompetentinga institucija pareiškia savo nuomonę dėl informacijos, kurią užsakovas privalo pateikti pagal 1 dalį. Kompetentinga institucija pagal 6 straipsnio 1 dalies nuostatas, prieš pateikdama savo nuomonę, pasitaria su užsakovu ir atitinkamomis institucijomis. Aplinkybės, jog kompetentinga institucija pagal šios dalies nuostatas pareiškė savo nuomonę, nevaržo jos dėl to reikalauti iš užsakovo kitos reikalingos informacijos.Valstybės narės gali reikalauti, kad kompetentinga institucija pareikštų savo nuomonę nepaisydama, ar užsakovas to pageidauja.3. Pagal 1 dalies nuostatas užsakovas privalo pateikti bent šią informaciją:- projekto aprašymą, apibūdinant vietą, projektavimą ir projekto dydį,- numatytų priemonių, skirtų išvengti, sušvelninti ar atitaisyti reikšmingo neigiamo poveikio pasekmes, aprašymą,- duomenis, reikalingus galimiems pagrindiniams projekto poveikiams aplinkai nustatyti ir įvertinti,- pagrindinių užsakovo išnagrinėtų alternatyvų aprašymą, taip pat argumentuotą jo pasirinkimo priežasčių paaiškinimą, atsižvelgiant į poveikį aplinkai,- netechninio pobūdžio santrauką, apibendrinančią šiuose punktuose nurodytą informaciją.4. Jei reikalinga, valstybės narės privalo užtikrinti, kad institucijos, disponuojančios atitinkama informacija, nurodyta 3 straipsnyje, suteiks užsakovui galimybę ja pasinaudoti.";8. 6 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Valstybės narės privalo imtis reikalingų priemonių, užtikrinančių, kad projektu suinteresuotoms institucijoms (kai tų institucijų interesai susiję su jų prisiimta specialia atsakomybe už aplinkos apsaugą) būtų suteikta galimybė pareikšti nuomonę dėl užsakovo pateiktos informacijos ir dėl sutikimo planuojamai veiklai. Valstybės narės paskiria institucijas, su kuriomis konsultuojamasi bendrais ar konkrečiais atvejais. Informacija, surinkta pagal 5 straipsnio nuostatas, turi būti perduota minėtoms institucijoms. Konsultacijos procedūros detales nustato valstybės narės.";6 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:"2. Valstybės narės privalo užtikrinti, kad kiekvienas prašymas dėl sutikimo planuojamai veiklai bei informacija, surinkta pagal 5 straipsnio nuostatas, būtų prieinama visuomenei, kad suinteresuotoji visuomenės dalis turėtų pakankamai laiko pareikšti savo nuomonę prieš išduodant sutikimą planuojamai veiklai.";9. 7 straipsnis pakeičiamas taip:"7 straipsnis1. Kai valstybė narė žino, kad jos teritorijoje planuojamas projektas gali padaryti reikšmingą poveikį kitos valstybės narės aplinkai, arba galimą reikšmingą poveikį patirsianti valstybė narė to pareikalauja, poveikį daranti valstybė narė, kurios teritorijoje planuojama įgyvendinti projektą, kuo skubiau ir ne vėliau negu savo šalies visuomenę supažindina ir poveikį patirsiančiai valstybei narei, be kita ko, pateikia:a) projekto aprašymą kartu su visa turima informacija apie galimą to projekto tarpvalstybinį poveikį;b) informaciją apie galimą sprendimą.ir duoda tai valstybei narei pakankamai laiko, per kurį ji turi pranešti ar ji dalyvaus poveikio aplinkai vertinimo procedūroje bei įtraukia ir 2 dalyje minėtą informaciją.2. Jei valstybė narė pagal 1 dalies nuostatas gavusi informaciją, nurodo, kad ji ketina dalyvauti poveikio aplinkai vertinimo procedūroje, tuomet valstybė narė, kurios teritorijoje planuojama įgyvendinti projektą, turi pateikti (jei to dar nepadarė) poveikį patirsiančiai valstybei narei informaciją, surinktą pagal 5 straipsnio nuostatas, taip pat bet kurią informaciją, reikalingą poveikio aplinkai vertinimo procedūrai atlikti, ir prašymą dėl leidimo planuojamai ūkinei veiklai vykdyti.3. Suinteresuotos valstybės narės savo ruožtu taip pat:a) pasirūpina, kad institucijoms, nurodytoms 6 straipsnio 1 dalyje ir galimą poveikį patirsiančios valstybės narės visuomenei bus duota pakankamai laiko susipažinti su informacija, nurodyta 1 ir 2 dalyse; irb) užtikrinti, kad, prieš suteikiant leidimą vykdyti planuojamą ūkinę veiklą, minėtoms institucijoms ir visuomenei bus duota pakankamai laiko pareikšti nuomonę apie informaciją, pateiktą valstybės narės, kurios teritorijoje planuojama įgyvendinti projektą, kompetentingai institucijai.4. Suinteresuotos valstybės narės pradeda konsultuotis dėl, be kita ko, galimų tarpvalstybinių projekto poveikių, numatomų priemonių, skirtų sumažinti ar pašalinti šiuos poveikius, bei derina klausimą dėl priimtinos konsultacijų trukmės.5. Išsamias šio straipsnio nuostatų įgyvendinimo procedūras gali nustatyti suinteresuotos valstybės narės.";10. 8 straipsnis pakeičiamas taip:"8 straipsnisPriimant sprendimą dėl leidimo planuojamai ūkinei veiklai vykdyti, turi būti atsižvelgta į konsultacijų rezultatus bei į informaciją, surinktą pagal 5, 6 ir 7 straipsnių nuostatas.";11. 9 straipsnis pakeičiamas taip:"9 straipsnis1. Priėmus sprendimą leisti ar drausti planuojamą veiklą, kompetentinga institucija (ar institucijos) privalo atitinkama tvarka informuoti visuomenę ir užtikrinti, kad visuomenei būtų prieinama ši informacija:- sprendimo turinys ir visos su juo susijusios sąlygos;- pagrindinės priežastys ir svarstymai, kuriais buvo remiamasi priimant sprendimą;- jei reikia, pagrindinių numatytų priemonių, skirtų išvengti, sušvelninti ar kompensuoti reikšmingą neigiamą poveikį, aprašymas.2. Kompetentinga institucija (ar institucijos) privalo informuoti valstybę narę, dalyvavusią konsultacijose pagal 7 straipsnį, pateikdamos jai 1 dalyje nurodytą informaciją.";12. 10 straipsnis pakeičiamas taip:"10 straipsnisŠios direktyvos nuostatos neturi daryti įtakos kompetentingų institucijų pareigai laikytis nacionalinių taisyklių, administracinių nuostatų, priimtos teisinės praktikos, susijusios su komercinių ir gamybinių paslapčių saugojimu, įskaitant intelektinę nuosavybę, bei su visuomenės interesų apsauga.Taikant 7 straipsnio nuostatas vienos valstybės narės suteikia informaciją kitai valstybei narei ir tokia informacija gaunama kitoje valstybėje narėje pagal apribojimus, galiojančius valstybėje narėje, kurios teritorijoje planuojama įgyvendinti projektą.";13. 11 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:"2. Valstybės narės būtinai praneša Komisijai, kokios ribos ar kriterijai buvo nustatyti projektų atrankai pagal 4 straipsnio 2 dalies nuostatas.";14. 13 straipsnis išbraukiamas;15. I, II ir III priedai pakeičiami I, II, III ir IV priedais, kaip išdėstyta šios direktyvos priede.2 straipsnisPraėjus penkeriems metams po šios direktyvos įsigaliojimo, Komisija teikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie Direktyvos 85/337/EEB, pakeistos ir papildytos šia direktyva, taikymą ir veiksmingumą. Rengiant šią ataskaitą, remiamasi informacijos, nurodytos 11 straipsnio 1 ir 2 dalyse, apsikeitimu.Prireikus Komisija, remdamasi šia ataskaita, teikia Tarybai papildomus siūlymus, skirtus tolesniam šios direktyvos taikymo koordinavimui užtikrinti.3 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1999 m. kovo 14 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Jei paraiška dėl leidimo planuojamai ūkinei veiklai vykdyti pateikiama kompetentingai institucijai iki 1 dalyje nustatytos datos, taikomos nepataisytos Tarybos direktyvos 85/337/EEB nuostatos.4 straipsnisŠi direktyva įsigalioja 20 dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybės narėms.Priimta Briuselyje, 1997 m. kovo 3 d.Tarybos varduPirmininkasM. De Boer[1] OL C 130, 1994 5 12, p. 8 irOL C 81, 1996 3 19, p. 14.[2] OL C 393, 1994 12 31, p. 1.[3] OL C 210, 1995 8 14, p. 78.[4] 1995 m. spalio 11 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 287, 1995 10 30, p. 101), 1996 m. birželio 25 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 248, 1996 8 26, p. 75) ir 1996 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 362, 1996 12 2, p. 103).[5] OL L 175, 1985 7 5, p. 40. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[6] OL L 103, 1979 4 25, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[7] OL L 206 1992 7 22, p. 7.[8] OL L 257, 1996 10 10, p. 26.--------------------------------------------------PRIEDAS"I PRIEDASPROJEKTAI, KURIEMS TAIKOMA 4 STRAIPSNIO 1 DALIS1. 500 t per dieną arba didesnio pajėgumo naftos perdirbimo įmonės (išskyrus įmones, gaminančias tik tepalus iš žalios naftos) ir anglių arba bitumuotų skalūnų gazifikacijos ir suskystinimo įranga.2. - 300 megavatų arba didesnio šiluminio pajėgumo šiluminės elektrinės bei kiti deginimo įrengimai, ir- atominės elektrinės bei kiti įrengimai su atominiais reaktoriais, įskaitant tokių elektrinių ir įrengimų [1] demontavimą ar uždarymą (išskyrus tyrimo įrengimus gaminti ir transformuoti skylančioms ir reprodukuojamoms medžiagoms, kurių maksimalus galingumas neviršija 1 kW nuolatinės šiluminės apkrovos).3. a) Įrengimai, skirti radioaktyviam kurui perdirbti;b) įrengimai, skirti:- atominiam kurui gaminti ar sodrinti,- spinduliuojančio atominio kuro ar aukšto lygio radioaktyvumo atliekoms perdirbti,- spinduliuojančiam atominiam kurui laidoti,- vien radioaktyvioms atliekoms laidoti,- vien spinduliuojančiam radioaktyviam kurui ar radioaktyvioms atliekoms ne gamybos vietoje saugoti (jei planuojama daugiau nei dešimčiai metų).4. - Integruoti plieno ir ketaus pradinio lydymo darbai,- įrengimai, skirti spalvotiems metalams gaminti iš rūdų, koncentratų ar antrinių žaliavų, naudojant cheminius, metalurgijos ar elektrolizės procesus.5. Asbesto gavybos ir perdirbimo, asbesto ir gaminių, kurių sudėtyje yra asbesto, modifikaciniai įrengimai: gaminių, kurių sudėtyje yra asbesto – kai pagaminama daugiau kaip 20000 t produkto per metus; trinties medžiagų – kai per metus pagaminama daugiau kaip 50 t; kitų asbesto panaudojimo būdų – kai sunaudojama daugiau kaip 200 t per metus.6. Integruoti chemijos pramonės įrengimai (t. y. pramoninės medžiagų gamybos įrengimai, sudaryti iš keleto funkciškai suderintų gamybinių vienetų ir naudojantys cheminius procesus), skirti:i) pagrindinių organinių cheminių medžiagų gamybai;ii) pagrindinių neorganinių cheminių medžiagų gamybai;iii) fosforo, azoto ir kalio trąšų (įskaitant kompleksines trąšas) gamybai;iv) pagrindinių augalininkystei naudojamų cheminių medžiagų, biocidų gamybai;v) pagrindinių farmacinių produktų gamybai, taikant biologinius ir cheminius procesus;vi) sprogmenų gamybai.7. a) Tolimojo susisiekimo geležinkelio linijų tiesimas ir oro uostų [2], turinčių 2100 metrų ar ilgesnį pagrindinį pakilimo taką, statyba;b) automagistralių ir greitkelių [3] tiesimas;c) keturių ir daugiau eilių naujo kelio tiesimas arba dviejų ir mažiau eilių kelio pertvarkymo (platinimo) darbai, kai numatoma praplatinti tokį kelią iki keturių ar daugiau eilių, jei tiesimas ar minėti darbai numatyti ne trumpesniame nei 10 km ilgio nenutrūkstamo kelio ruože.8. a) Vidaus vandens keliai ir vietiniai laivybos uostai, skirti priimti didesnio nei 1350 t tonažo laivams;b) prekybos uostai, pakrovimo (iškrovimo) terminalai, sujungti su vidaus ir išorės uostais (išskyrus keltų prieplaukas), skirti priimti didesnio nei 1350 t tonažo laivus.9. Atliekų šalinimo įrengimai, skirti atliekoms deginti ar chemiškai perdirbti, kaip nurodyta Direktyvos 75/442/EEB [4] IIA priede, D9, arba pavojingų atliekų (t. y. atliekų, kurioms taikoma Direktyva 91/689/EEB [5] sąvartynai.10. Atliekų šalinimo įrengimai, skirti nepavojingoms atliekoms deginti ar chemiškai perdirbti, kaip nurodyta Direktyvos 75/442/EEB, IIA priede, D9, kurių galingumas viršija 100 t per dieną.11. Gruntinio vandens gavyba ar gruntinio vandens dirbtinio papildymo projektai, kai per metus išgaunama ar pripildoma 10 mln. ir daugiau m3 vandens.12. a) Vandens išteklių paskirstymo tarp upių baseinų darbai, kad būtų užkirstas kelias galimam vandens išteklių trūkumui, kai vandens išleidžiama daugiau nei 100 mln m3 per metus;b) visais kitais atvejais – vandens išteklių paskirstymo tarp upių baseinų darbai, kai daugiametis vidutinis baseino, iš kurio imamas vanduo, nuotėkis yra didesnis nei 2000 mln. m3 per metus ir kai išleidžiamo vandens kiekis sudaro daugiau nei 5 % šio nuotėkio.Nė vienas iš šių atvejų netaikomas vamzdynais leidžiamam geriamam vandeniui.13. Nuotekų valymo įrenginiai, kurių galingumas viršija 150000 gyventojų ekvivalentą (kaip apibrėžta Direktyvos 91/271/EEB [6] 2 straipsnio 6 punkte).14. Naftos ir gamtinių dujų komercinė gavyba, kai per dieną išgaunama daugiau nei 500 t naftos ar 500000 m3 gamtinių dujų.15. Užtvankos ir kiti įrenginiai, skirti vandens sulaikymui ar nuolatiniam saugojimui, kai saugomo ar sulaikomo vandens kiekis (naujas ar papildomas) yra didesnis nei 10 mln. m3.16. Didesnio nei 800 mm skersmens ir ilgesni nei 40 km vamzdynai dujoms, naftai ar cheminėms medžiagoms transportuoti.17. Įrengimai, skirti intensyviam naminių paukščių ar kiaulių auginimui, jei yra daugiau nei:a) 85000 vietų broileriams ir 60000 vietų vištoms;b) 3000 vietų kiaulėms (sunkesnėms nei 30 kg);c) 900 vietų paršavedėms kiaulėms;18. Pramoniniai įrengimai, skirti:a) medienos masei iš rąstų ar panašios plaušinės žaliavos gaminti;b) popieriui ir kartonui gaminti, kai įrengimų gamybinis pajėgumas didesnis nei 200 t per dieną.19. Akmens skaldyklos ir atviro tipo kasyklos, kai jų paviršiaus plotas didesnis nei 25 ha; durpių gavyba, kai durpyno plotas didesnis nei 150 ha.20. Antžeminių elektros perdavimo linijų tiesimas, kai įtampa aukštesnė nei (arba lygi) 220 kV ir linijos ilgesnės nei 15 km.21. Naftos, naftos chemijos produktų ir cheminių produktų saugyklos, kurių talpa didesnė nei 200000 t.II PRIEDASPROJEKTAI, KURIEMS TAIKOMAS 4 STRAIPSNIO 2 DALIS1. Miškininkystė, žemės ir vandens ūkis:a) kaimo valdų pertvarkymo projektai;b) nedirbamų ar pusiau natūralių žemės plotų naudojimas intensyviai žemdirbystei;c) vandens išteklių naudojimo žemės ūkyje projektai, įskaitant drėkinimą ir melioraciją;d) pirminis apželdinimas mišku ir miško kirtimas siekiant pakeisti žemėnaudos rūšį;e) statiniai intensyviam naminių gyvulių auginimui (jei neįtraukti į I priedą);f) žuvų veisimas;g) žemės atgavimas iš jūros.2. Gavybos pramonė:a) akmens skaldyklos, atviros kasyklos ir durpių gavyba (jei projektai neįtraukti į I priedą);b) požeminės kasyklos;c) mineralų gavyba iš jūros ir upių laivu žemsiurbe;d) giluminiai gręžiniai, ypač:- geoterminiai gręžiniai,- gręžiniai, skirti atominėms atliekoms saugoti,- vandens tiekimo gręžiniai, išskyrus gręžinius, skirtus dirvožemio stabilumui tirti;e) pramoniniai antžeminiai įrengimai, skirti anglių, naftos, gamtinių dujų, rūdų ir bituminio skalūno gavybai.3. Energetika:a) pramoniniai įrengimai, skirti elektros energijos, garo ir karšto vandens gamybai (jei projektai neįtraukti į I priedą);b) pramoniniai įrengimai dujų, garo ar karšto vandens perdavimui, elektros energijos perdavimas antžeminiais tinklais (jei projektai neįtraukti į I priedą);c) gamtinių dujų antžeminis saugojimas;d) degiųjų dujų požeminis saugojimas;e) iškastinio kuro antžeminis saugojimas;f) pramoninė briketų gamyba iš anglių ir lignito;,g) radioaktyvių atliekų perdirbimo ir saugojimo įrengimai (jei projektai neįtraukti į I priedą);h) hidroelektrinės;i) vėjo jėgainės.4. Metalų gamyba ir perdirbimas:a) įrengimai geležies ir plieno gamybai (pirminis ir antrinis lydymas), įskaitant nuolatinį liejimą;b) geležingų metalų perdirbimo įrengimai:i) karšto valcavimo įrengimai;ii) plaktukinė kalvystė;iii) apsauginių lydmetalių dangos naudojimas;c) geležingų metalų liejyklos,d) įrengimai, skirti spalvotiesiems metalams (išskyrus tauriuosius metalus) lieti ir lydyti, įskaitant antrinių žaliavų perdirbimą (valymą, liejimą ir t. t.);e) įrengimai, skirti metalų ir plastmasinių medžiagų paviršiams apdoroti, naudojant elektrolitinius ar cheminius procesus;f) motorinių transporto priemonių ir jų variklių gamyba bei surinkimas;g) laivų statyklos;h) lėktuvų remonto ir gamybos įrengimai;i) geležinkelių įrengimų gamyba;j) presavimas sprogstamuoju būdu;k) metalų rūdų sodrinimo ir lydymo įrengimai.5. Mineralinių medžiagų pramonė:a) kokso gamyba (sausas anglių distiliavimas);b) cemento gamybos įrengimai;c) asbesto gamybos įrengimai ir asbesto produktų gamyba (jei projektai neįtraukti į I priedą);d) stiklo ir stiklo pluošto gamybos įrengimai;e) mineralinių medžiagų lydymo įrengimai, įskaitant mineralinio pluošto gamybą;f) degimo keramika, ypač stoginių čerpių, plytų, ugniai atsparių plytų, čerpių, molio ir porceliano gamyba.6. Chemijos pramonė (jei projektai neįtraukti į I priedą):a) tarpinių produktų apdirbimas ir cheminių medžiagų gamyba;b) farmacinių produktų, pesticidų, dažų ir lakų, elastomerų ir peroksidų gamyba;c) naftos, naftos chemijos produktų ir cheminių produktų sandėliavimas.7. Maisto pramonė:a) augalinių ir gyvulinių aliejų bei riebalų gamyba;b) augalinių ir gyvulinių produktų pakavimas bei konservavimas;c) pieno produktų gamyba;d) salyklo ir alaus gamyba;e) konditerijos gaminių ir sirupų gamyba;f) gyvulių skerdyklos;g) įrengimai, skirti pramoninei krakmolo gamybai;h) žuvų produktų ir žuvų taukų gamyba;i) cukraus fabrikai.8. Tekstilės, odos, medienos ir popieriaus pramonė:a) pramoninė popieriaus ir kartono gamyba (jei projektai neįtraukti į I priedą);b) tekstilės ar siūlų dažymo ir išankstinio apdorojimo (plovimo, balinimo) įrengimai;c) kailių ir odos rauginimo įrengimai;d) celiuliozės perdirbimo ir gamybos įrengimai.9. Gumos pramonė:elastomerinių produktų gamyba ir perdirbimas.10. Infrastruktūros projektai:a) pramoninių objektų plėtros projektai;b) urbanizavimo projektai, įskaitant prekybos centrų ir mašinų stovėjimo aikštelių statybą;c) geležinkelių tiesimas, perkrovimo įrenginiai ir terminalai (jei projektai neįtraukti į I priedą);d) oro uostų statyba (jei projektai neįtraukti į I priedą);e) kelių tiesimas, uostų ir uostų įrengimų statyba, įskaitant žvejybos uostus (jei projektai neįtraukti į I priedą);f) vidaus vandens keliai (jei projektai neįtraukti į I priedą), kanalų tiesimo ir apsisaugojimo nuo potvynio darbai;g) užtvankos ir kiti įrengimai, skirti vandens sulaikymui ar ilgalaikiam jo saugojimui (jei projektai neįtraukti į I priedą);h) tramvajaus bėgiai, antžeminiai ir požeminiai geležinkeliai, kabantis ar panašus transportas, kuris iš dalies ar išimtinai naudojamas keleiviams pervežti;i) naftotiekiai ir dujotiekiai (jei projektai neįtraukti į I priedą);j) ilgų vandens kanalų statyba;k) priešeroziniai pakrantės darbai ir jūros statybos darbai, galintys pakeisti pakrantę, pvz.: pylimai, prieplaukos, molai ir kiti apsauginiai objektai, išskyrus šių objektų priežiūros ir rekonstrukcijos darbus;l) gruntinio vandens gavyba ar gruntinio vandens dirbtinio papildymo projektai (jei projektai neįtraukti į I priedą);m) vandens išteklių paskirstymo tarp upių baseinų darbai, neįtraukti į I priedą.11. Kiti projektai:a) motorinių transporto priemonių nuolatinių lenktynių ir bandomosios trasos;b) įrengimai, skirti atsikratyti atliekomis (jei projektai neįtraukti į I priedą);c) vandens valymo įrengimai (jei projektai neįtraukti į I priedą);d) dumblo saugyklos;e) saugyklos, skirtos metalo laužui, įskaitant senas transporto priemones;f) variklių, turbinų ar reaktorių bandymų įrengimai;g) dirbtinio mineralinio pluošto gamybos įrengimai;h) sprogstamųjų medžiagų nukenksminimo ar panaudojimo įrengimai;i) sergančių ir nebenaudotinų gyvulių supirkimo ir skerdimo punktai.12. Turizmas ir laisvalaikis:a) slidinėjimo keltuvai, funikulieriai ir kiti panašūs įrengimai;b) jachtų ar valčių prieplaukos;c) vasarvietės ir viešbučių kompleksai už miestų ribų ir panašūs objektai;d) nuolatinės stovyklavietės ir kempingai;e) teminiai parkai.13. - Bet kurių I ir II prieduose išvardytų ir jau įgyvendintų, įgyvendinamų ar leistų įgyvendinti projektų pakeitimas ar išplėtimas, galintis daryti reikšmingą neigiamą poveikį aplinkai,- I priede išvardyti projektai, jei jie (daugiausia ar išimtinai) skirti naujiems produktams ar metodams išbandyti bei tobulinti ir nenaudojami ilgiau nei 2 metus.III PRIEDAS4 STRAIPSNIO 3 DALYJE NURODYTI ATRANKOS KRITERIJAI1. Projekto charakteristikosYpatingas dėmesys turi būti atkreipiamas į šias projekto charakteristikas:- projekto dydį,- sąveiką su kitais projektais,- gamtinių išteklių naudojimą,- atliekų susidarymą,- taršą ir trukdžius,- avarijų tikimybę, atsižvelgiant į naudojamas technologijas ir medžiagas.2. Projekto vietaGeografinės srities, kuriai projektas gali daryti poveikį, jautrumas aplinkosaugos požiūriu turi būti svarstomas būtinai atsižvelgiant į:- esamą žemėnaudos pobūdį,- santykinį teritorijos gamtinių išteklių kiekį, kokybę ir regeneracinį pajėgumą,- natūralios aplinkos buferinį pajėgumą, atkreipiant ypatingą dėmesį į šias teritorijų rūšis:a) pelkes;b) pakrančių zonas;c) kalnus ir miškus;d) gamtinius parkus ir draustinius;e) teritorijas, kurioms valstybės narės teisės aktai suteikia saugomų teritorijų statusą, ypač saugomas teritorijas, kurioms tokį statusą valstybės narės suteikė pagal 79/409/EEB ir 92/43/EEB direktyvų nuostatas;f) teritorijas, kuriose jau viršijami Bendrijos nustatyti aplinkos kokybės standartai;g) tankiai apgyvendintas teritorijas;h) kraštovaizdį, turintį istorinės, kultūrinės ar archeologinės svarbos.3. Galimo poveikio apibūdinimasGalimas reikšmingas projekto poveikis turi būti svarstomas pagal kriterijus, išvardytus 1 ir 2 dalyse, ypač atkreipiant dėmesį į:- poveikio mastą (geografinę sritį ir populiacijos, kuriai gali būti daromas poveikis, dydį),- galimą tarpvalstybinį poveikio pobūdį,- poveikio dydį ir kompleksiškumą,- poveikio tikimybę,- poveikio trukmę, dažnumą ir grįžtamumą.IV PRIEDAS5 STRAIPSNIO 1 DALYJE NURODYTA INFORMACIJA1. Projekto aprašymas, būtinai įskaitant:- viso projekto techninių charakteristikų aprašymą, taip pat žemėnaudos poreikius statybos ir funkcionavimo metu,- pagrindinių gamybos proceso charakteristikų aprašymą, pvz., naudojamų medžiagų kiekį ir pobūdį,- projekto funkcionavimo metu numatomų emisijų ir atliekų kiekio bei rūšies įvertinimą (vandens, oro ir dirvožemio tarša, triukšmas, vibracija, šviesa, šiluma, radiacija ir t. t.).2. Pagrindinių užsakovo apsvarstytų alternatyvų aprašymas, apibūdinant pagrindines pasirinkimo priežastis ir atsižvelgiant į galimą poveikį aplinkai.3. Aplinkos komponentų, kuriems planuojamas projektas gali daryti reikšmingą poveikį, aprašymas, atkreipiant ypatingą dėmesį į gyventojus, gyvūniją, augaliją, dirvožemį, vandenį, orą, klimato veiksnius, materialines vertybes, įskaitant architektūrinį ir archeologinį paveldą, kraštovaizdį, taip pat minėtų veiksnių tarpusavio sąveiką.4. Galimo reikšmingo planuojamo projekto poveikio aplinkai aprašymas [1] bei užsakovo naudotų poveikio aplinkai prognozavimo metodų apibūdinimas. Poveikį gali sukelti:- projekto buvimas,- gamtinių išteklių naudojimas,- taršalų emisijos, trukdžių susidarymas ir atliekų šalinimas.5. Priemonių, kurių numatoma imtis siekiant užkirsti kelią, sumažinti ir, kur tai įmanoma, kompensuoti reikšmingą neigiamą poveikį aplinkai, aprašymas.6. Netechninio pobūdžio santrauka, apibendrinanti ankstesnėse dalyse nurodytą informaciją.7. Nuoroda į sunkumus (nepakanka technikos ar gamybinės patirties), su kuriais užsakovas susidūrė, rengdamas reikalingą informaciją."[1] Atominės elektrinės ir kiti įrenginiai su atominiai reaktoriais nebelaikomi šios rūšies įrenginiais, kai radioaktyvus kuras ir kiti radioaktyvumu užteršti elementai visam laikui pašalinami iš įrengimo statybos vietos.[2] Šioje direktyvoje "oro uostas" reiškia oro uostą, atitinkantį 1944 m. Čikagos konvencijos įsteigto Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos oro uosto apibrėžimą (14 priedas).[3] Šioje direktyvoje "greitkelis" – tai kelias, atitinkantis 1975 m., lapkričio 15 d. Europinio susitarimo dėl pagrindinių tarptautinių transporto arterijų apibrėžimą.[4] OL L 194, 1975 7 25, p. 39. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 94/3/EB (OL L 5, 1994 1 7, p. 15).[5] OL L 377, 1991 31 12, p. 20. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/31/EB (OL L 168, 1994 7 2, p. 28).[6] OL L 135, 1991 5 30, p. 40. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[1] Turi būti aprašytas tiesioginis poveikis, taip pat bet koks netiesioginis, antrinis, kompleksinis, trumpalaikis, vidutinio laikotarpio, ilgalaikis, negrįžtamas, grįžtamas, teigiamas ir neigiamas projekto daromas poveikis.--------------------------------------------------


title: 2007 m. gruodžio 20 d. Komisijos direktyva 2007/76/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąsias medžiagas fludioksonilą, klomazoną ir prosulfokarbą (Tekstas svarbus EEE )

text:
21.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 337/100

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2007/76/EB
   2007 m. gruodžio 20 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąsias medžiagas fludioksonilą, klomazoną ir prosulfokarbą
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos priemonių pateikimo į rinką (1), ypač į jos 6 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos reglamentuose (EB) Nr. 451/2000 (2) ir (EB) Nr. 1490/2002 (3) nustatytos Direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos darbo programos išsamios trečiojo etapo įgyvendinimo taisyklės ir nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti dėl to, ar reikia įtraukti į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, sąrašas. Tame sąraše yra fludioksonilas, klomazonas ir prosulfokarbas.

               (2)

               Šių veikliųjų medžiagų poveikis žmonių sveikatai ir aplinkai pranešėjų pasiūlytais naudojimo atvejais buvo įvertintas pagal reglamentuose (EB) Nr. 451/2000 ir (EB) Nr. 1490/2002 išdėstytas nuostatas. Be to, šiais reglamentais skiriamos ataskaitas rengiančios valstybės narės, kurios pagal Reglamento (EB) Nr. 1490/2002 10 straipsnio 1 dalies nuostatas Europos maisto saugos tarnybai (EMST) privalo pateikti atitinkamas vertinimo ataskaitas ir rekomendacijas. Ataskaitą apie fludioksonilą ir klomazoną rengiančia valstybe nare buvo paskirta Danija, o visa reikalinga informacija pateikta atitinkamai 2005 m. balandžio 5 d. ir 2005 m. kovo 16 d. Ataskaitą apie prosulfokarbą rengiančia valstybe nare buvo paskirta Švedija, o visa atitinkama informacija pateikta 2005 m. balandžio 20 d.

               (3)

               Valstybės narės ir EMST kartu persvarstė šią vertinimo ataskaitą ir 2007 m. liepos 27 d. pateikė jas Komisijai kaip EMST mokslines fludioksonilo, klomazono ir prosulfokarbo ataskaitas (4). Šias ataskaitas valstybės narės ir Komisija persvarstė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete ir 2007 m. spalio 9 d. pateikė kaip Komisijos fludioksonilo, klomazono ir prosulfokarbo persvarstymo ataskaitas.

               (4)

               Po įvairiapusių tyrimų nustatyta, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra fludioksonilo, klomazono ir prosulfokarbo, gali būti laikomi iš esmės atitinkančiais Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktų reikalavimus, visų pirma dėl naudojimo paskirčių, kurios buvo išnagrinėtos ir išsamiai pateiktos Komisijos peržiūros ataskaitose. Todėl šias veikliąsias medžiagas tikslinga įtraukti į I priedą siekiant užtikrinti, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra šių veikliųjų medžiagų, visose valstybėse narėse galėtų būti registruojami vadovaujantis tos direktyvos nuostatomis.

               (5)

               Prieš įtraukiant veikliąją medžiagą į I priedą turėtų būti skiriamas tinkamas laikotarpis, per kurį valstybės narės ir suinteresuotos šalys galėtų pasirengti laikytis dėl veikliosios medžiagos įtraukimo atsiradusių naujų reikalavimų.

               (6)

               Nepažeidžiant Direktyvoje 91/414/EEB nustatytų įpareigojimų, įtraukus veikliąją medžiagą į I priedą, valstybėms narėms turėtų būti suteiktas šešių mėnesių laikotarpis nuo tos medžiagos įtraukimo, per kurį jos, siekdamos įsitikinti, kad laikomasi Direktyvoje 91/414/EEB, ypač jos 13 straipsnyje nustatytų reikalavimų ir I priede išdėstytų atitinkamų sąlygų, persvarstytų galiojančias augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra fludioksonilo, klomazono ir prosulfokarbo, registracijas. Valstybės narės prireikus turėtų iš dalies, pakeisti naujomis arba panaikinti galiojančias registracijas pagal Direktyvos 91/414/EEB nuostatas. Nukrypstant nuo pirmiau minėto galutinio termino, reikėtų suteikti ilgesnį laikotarpį, per kurį, laikantis Direktyvoje 91/414/EEB nustatytų vienodų principų, kiekvienu numatytu naudojimo atveju būtų pateikti ir įvertinti III priede nurodyti visi kiekvieno augalų apsaugos produkto dokumentai.

               (7)

               Patirtis, įgyta į Direktyvos 91/414/EEB I priedą anksčiau įtraukus veikliąsias medžiagas, įvertintas remiantis Reglamento (EEB) Nr. 3600/92 nuostatomis, rodo, kad gali kilti sunkumų interpretuojant galiojančių registracijų savininkų pareigas, susijusias su galimybe naudotis duomenimis. Todėl siekiant išvengti tolesnių sunkumų būtina aiškiau apibrėžti valstybių narių pareigas, visų pirma – pareigą patikrinti, ar registracijos savininkas gali naudotis visais tos direktyvos II priedo reikalavimus atitinkančiais dokumentais. Tačiau aiškiau apibrėžus esamas pareigas valstybėms narėms arba registracijų savininkams naujų įsipareigojimų, palyginti su iki šiol priimtomis I priedą iš dalies keičiančiomis direktyvomis, neatsirastų.

               (8)

               Todėl Direktyvą 91/414/EEB reikėtų atitinkamai iš dalies keisti.

               (9)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/414/EEB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2009 m. balandžio 30 d. priima ir skelbia įstatymus bei kitus teisės aktus, kurie įsigalioję įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus ir tų nuostatų bei šios direktyvos atitikmenų lentelę.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2009 m. gegužės 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   1.   Vadovaudamosi Direktyva 91/414/EEB, valstybės narės, jei būtina, iki 2009 m. balandžio 30 d. iš dalies keičia arba panaikina galiojančias augalų apsaugos priemonių, kurių sudėtyje yra veikliųjų medžiagų fludioksonilo, klomazono ir prosulfokarbo, registracijas.
   Iki tos dienos jos visų pirma tikrina, ar laikomasi tos direktyvos I priede nurodytų reikalavimų, susijusių su fludioksonilu, klomazonu ir prosulfokarbu, išskyrus su jais susijusius reikalavimus, nurodytus susijusios veikliosios medžiagos įrašo B dalyje, ir ar registracijos savininkas turi visus dokumentus, atitinkančius tos direktyvos II priedo reikalavimus, arba gali jais naudotis, pagal tos direktyvos 13 straipsnyje išdėstytas sąlygas.
   2.   Nukrypdamos nuo 1 dalies nuostatų, kiekvieną registruotą augalų apsaugos produktą, kurio sudėtyje fludioksonilas, klomazonas ir prosulfokarbas yra vienintelė veiklioji medžiaga arba viena iš kelių veikliųjų medžiagų, kurios visos įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą ne vėliau kaip 2008 m. spalio 31 d., valstybės narės iš naujo įvertina produktą pagal Direktyvos 91/414/EEB VI priede numatytus vienodus principus, vadovaudamosi tos direktyvos III priedo nuostatas atitinkančiu dokumentų rinkiniu ir atsižvelgdamos į jos I priedo įrašo B dalyje apibrėžtus reikalavimus, atitinkamai susijusius su fludioksonilu, klomazonu ir prosulfokarbu. Remdamosi tuo vertinimu jos nustato, ar produktas atitinka Direktyvos 91/414/EEB 4 straipsnio 1 dalies b, c, d ir e punktuose išdėstytas sąlygas.
   Tai nustačiusios valstybės narės:

               a)

               jei būtina, iš dalies pakeičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje fludioksonilas, klomazonas ir prosulfokarbas yra vienintelė veiklioji medžiaga, registraciją ne vėliau kaip 2012 m. spalio 31 d.; arba

               b)

               jei būtina, iš dalies pakeičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje fludioksonilas, klomazonas ir prosulfokarbas yra viena iš kelių veikliųjų medžiagų, registraciją iki 2012 m. spalio 31 d. arba iki tokiam pakeitimui ar panaikinimui skirtos dienos, nustatytos atitinkama direktyva ar direktyvomis, kuriomis atitinkama medžiaga ar medžiagos buvo įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, pasirinkdamos vėliausią datą.

         4 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja 2008 m. lapkričio 1 d.
   5 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. gruodžio 20 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 230, 1991 8 19, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2007/52/EB (OL L 214, 2007 8 17, p. 3).

      (2)  OL L 55, 2000 2 29, p. 25. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1044/2003 (OL L 151, 2003 6 19, p. 32).

      (3)  OL L 224, 2002 8 21, p. 23. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1095/2007 (OL L 246, 2007 9 21, p. 19).

      (4)  EFSA Scientific Report (2007) 110, 1-85, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fludioxonil – EMST mokslinė ataskaita (2007) 110, 1–85, „Bendros peržiūros išvados dėl veikliosios medžiagos pesticido fludioksonilo keliamos rizikos vertinimo“ (pateikta 2007 m. liepos 27 d.).

      EFSA Scientific Report (2007) 109, 1-73, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance clomazone – EMST mokslinė ataskaita (2007) 109, 1–73, „Bendros peržiūros išvados dėl veikliosios medžiagos pesticido klomazono keliamos rizikos vertinimo“ (pateikta 2007 m. liepos 27 d.), 2007 m. rugpjūčio 3 d. versija.

      EFSA Scientific Report (2007) 111, 1-81, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance prosulfocarb – EMST mokslinė ataskaita (2007) 111, 1–81, „Bendros peržiūros išvados dėl veikliosios medžiagos pesticido prosulfokarbo keliamos rizikos vertinimo“ (pateikta 2007 m. liepos 27 d.).

      PRIEDAS
      Direktyvos 91/414/EEB I priedo lentelės pabaigoje įrašoma:

                     Nr.

                     Įprastas pavadinimas, identifikavimo numeriai

                     IUPAC pavadinimas

                     Grynumas (1)

                     Įsigalioja

                     Įrašymo pabaiga

                     Konkrečios nuostatos

                     „166

                     Prosulfokarbas
                     CAS Nr. 52888-80-9
                     CIPAC Nr. 539

                     S-benzil-dipropil(tiokarbamatas)

                     970 g/kg

                     2008 m. lapkričio 1 d.

                     2018 m. spalio 31 d.

                     A   DALIS
                     Galima įregistruoti tik kaip herbicidą.
                     B   DALIS
                     Kad būtų įgyvendinti VI priedo vienodi principai, atsižvelgiama į prosulfokarbo peržiūros ataskaitos, kurią Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas baigė rengti 2007 m. spalio 9 d., išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius.
                     Atlikdamos šį bendrą vertinimą, valstybės narės ypatingą dėmesį turi skirti:

                                 —

                                 asmenų, dirbančių su šia medžiaga, saugai ir užtikrinti, kad naudojimo instrukcijose būtų numatyta naudoti tinkamas asmens apsaugos priemones,

                                 —

                                 vandens organizmų apsaugai ir užtikrinti, kad registracijos sąlygose prireikus būtų numatytos rizikos sumažinimo priemonės, pavyzdžiui, apsaugos zonų kūrimas,

                                 —

                                 netikslinių augalų apsaugai ir užtikrinti, kad registracijos sąlygose prireikus būtų numatytos rizikos sumažinimo priemonės, pavyzdžiui, dirbamos žemės nepurškiamų apsaugos zonų kūrimas.

                     167

                     Fludioksonilas
                     CAS Nr. 131341-86-1
                     CIPAC Nr. 522

                     4-(2,2-difluor-1,3 benzodioksol-4-il)-1H-pirol-3-karbonitrilas

                     950 g/kg

                     2008 m. lapkričio 1 d.

                     2018 m. spalio 31 d.

                     A   DALIS
                     Galima įregistruoti tik kaip fungicidą.
                     B   DALIS
                     Vertindamos paraiškas registruoti augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra fludioksonilo ir kurių paskirtis nėra sėklos beicavimas, valstybės narės ypatingą dėmesį skiria 4 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytiems kriterijams ir užtikrina, kad visi būtini duomenys ir informacija būtų pateikiami prieš registruojant tokius produktus, ir:

                                 —

                                 turi skirti ypatingą dėmesį galimai požeminio vandens taršai, visų pirma nuo dažno dirvos fotolizės metabolito CGA 339833 ir CGA 192155 naudojimo pažeidžiamose zonose,

                                 —

                                 turi skirti ypatingą dėmesį žuvų ir vandens bestuburių apsaugai.

                           Prireikus registracijos sąlygose turėtų būti numatytos rizikos sumažinimo priemonės.
                     Kad būtų įgyvendinti VI priedo vienodi principai, atsižvelgiama į fludioksonilo peržiūros ataskaitos, kurią Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas baigė rengti 2007 m. spalio 9 d., išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius.

                     168

                     Klomazonas
                     CAS Nr. 81777-89-1
                     CIPAC Nr. 509

                     2-(2-chlorbenzil)-4,4-dimetil-1,2-oksazolidin-3-onas

                     960 g/kg

                     2008 m. lapkričio 1 d.

                     2018 m. spalio 31 d.

                     A   DALIS
                     Galima įregistruoti tik kaip herbicidą.
                     B   DALIS
                     Kad būtų įgyvendinti VI priedo vienodi principai, atsižvelgiama į klomazono peržiūros ataskaitos, kurią Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas baigė rengti 2007 m. spalio 9 d., išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius.
                     Atlikdamos šį bendrą vertinimą, valstybės narės ypatingą dėmesį turi skirti:

                                 —

                                 asmenų, dirbančių su šia medžiaga, saugai ir užtikrinti, kad naudojimo instrukcijose būtų numatyta naudoti tinkamas asmens apsaugos priemones,

                                 —

                                 netikslinių augalų apsaugai ir užtikrinti, kad registracijos sąlygose prireikus būtų numatytos rizikos sumažinimo priemonės, pavyzdžiui, apsaugos zonų kūrimas.“

         (1)  Papildoma informacija apie veikliųjų medžiagų tapatumą ir specifikaciją pateikta jų peržiūros ataskaitose.


title: 2014 m. spalio 30 d. Komisijos direktyva 2014/101/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus  Tekstas svarbus EEE

text:
31.10.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 311/32

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2014/101/ES
   2014 m. spalio 30 d.
   kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/60/EB, nustatančią Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (1), ypač į jos 20 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą,
   kadangi:

               (1)

               turėtų būti užtikrinta tipinių parametrų, kuriuos sudaro valstybės narės, įsipareigodamos vykdyti ekologinės vandens būklės monitoringą pagal Direktyvos 2000/60/EB 8 straipsnį, monitoringo metodų kokybė ir palyginamumas;

               (2)

               Direktyvos 2000/60/EB V priedo 1.3.6 skirsnyje reikalaujama, kad tipinių parametrų monitoringo metodai atitiktų jame nurodytus tarptautinius standartus arba kitus nacionalinius ar tarptautinius standartus, kuriais būtų užtikrinama lygiavertė mokslinė ir palyginamoji duomenų kokybė. V priede nurodyti tie tarptautiniai standartai, kurie buvo prieinami tuo metu, kai buvo priimama minėtoji direktyva;

               (3)

               nuo tada, kai paskelbta Direktyva 2000/60/EB, Europos standartizacijos komitetas (CEN) paskelbė daug naujų standartų (kai kuriuos iš jų kartu su Tarptautine standartizacijos organizacija), kurie yra susiję su fitoplanktono, makrofitų, fitobentoso, dugno bestuburių ir žuvų biologinių mėginių ėmimu ir hidromorfologinių charakteristikų nustatymu. Tie standartai turėtų būti įtraukti į Direktyvos 2000/60/EB V priedo 1.3.6 skirsnį;

               (4)

               kadangi nuolat parengiama naujų standartų ir atnaujinami esami standartai, kai kurių Direktyvos 2000/60/EB V priedo 1.3.6 skirsnyje nurodytų standartų CEN priklausančios įstaigos nebeskelbia, todėl juos reikėtų iš sąrašo išbraukti;

               (5)

               du Direktyvos 2000/60/EB V priedo 1.3.6 skirsnyje nurodyti standartai (EN ISO 8689–1:1999 ir EN ISO 8689–2:1999 9) yra susiję su biologine klasifikacija, o ne su monitoringu; jie buvo įtraukti rengiant klasių ribų nustatymo protokolus pagal bendrą direktyvos įgyvendinimo strategiją ir dabar juos galima išbraukti;

               (6)

               todėl Direktyva 2000/60/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista;

               (7)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2000/60/EB 21 straipsnio 1 dalį įsteigto komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2000/60/EB V priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2016 m. gegužės 20 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 30 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 327, 2000 12 22, p. 1.

      PRIEDAS
      Direktyvos 2000/60/EB V priedo 1.3.6 skirsnis pakeičiamas taip:

         „1.3.6.   Kokybės elementų monitoringo standartai

         Tipinių parametrų monitoringui taikomi metodai turi atitikti tuos toliau nurodytų tarptautinių standartų reikalavimus, kurie yra susiję su monitoringu, arba kitus nacionalinius ar tarptautinius standartus, kuriais būtų užtikrinama lygiavertė mokslinė ir palyginamoji duomenų kokybė.

            Biologinės kokybės elementų mėginių ėmimo standartai

         Bendrieji metodai, skirti naudoti su toliau nurodytiems biologinės kokybės elementams taikomų standartų specialiaisiais metodais.

                     EN ISO 5667–3:2012

                     Vandens kokybė. Mėginių ėmimas. 3 dalis. Vandens mėginių konservavimas ir tvarkymas

            Fitoplaktonui taikomi standartai

                     EN 15204:2006

                     Vandens kokybė. Fitoplanktono nustatymo, taikant atvirkštinę mikroskopiją (Utermöhl'o būdą), vadovas

                     EN 15972:2011

                     Vandens kokybė. Nurodymai dėl jūrų fitoplanktono kiekybinio ir kokybinio tyrimo

                     ISO 10260:1992

                     Vandens kokybė. Biocheminių parametrų matavimas. Spektrometrinis chlorofilo a koncentracijos nustatymas

            Makrofitams ir fitobentosui taikomi standartai

                     EN 15460:2007

                     Vandens kokybė. Ežerų makrofitų stebėjimo vadovas

                     EN 14184:2014

                     Vandens kokybė. Nurodymai dėl vandenų makrofitų vandentėkmėse tyrinėjimo

                     EN 15708:2009

                     Vandens kokybė. Fitobentosų sekliose vandentėkmėse tyrinėjimo, ėminių ėmimo ir laboratorinės analizės vadovas

                     EN 13946:2014

                     Vandens kokybė. Nurodymai dėl įprastinio upių ir ežerų bentosinių titnagdumblių ėminių ėmimo ir ruošimo

                     EN 14407:2014

                     Vandens kokybė. Nurodymai dėl upių ir ežerų bentosinių titnagdumblių ėminių identifikavimo ir skaičiavimo

            Dugno bestuburiams taikomi standartai

                     EN ISO 10870:2012

                     Vandens kokybė. Bentosinių makrobestuburių, esančių gėlame vandenyje, ėminių ėmimo metodų ir įtaisų parinkimo gairės

                     EN 15196:2006

                     Vandens kokybė. Uodo trūklio lervų (Diptera būrio) ėminių, skirtų ekologiniam įvertinimui, ėmimo ir apdorojimo vadovas

                     EN 16150:2012

                     Vandens kokybė. Nurodymai, kaip imti bentosinių stambiųjų bestuburių ėminius iš negilių vandentakių proporcingai jų esamo paplitimo sluoksniams

                     EN ISO 19493:2007

                     Vandens kokybė. Jūrų kietojo dugno biologinių tyrimų vadovas

                     EN ISO 16665:2013

                     Vandens kokybė. Minkšto jūros dugno makrofaunos kiekybinio ėminių ėmimo ir jų apdorojimo gairės

            Žuvims taikomi standartai

                     EN 14962:2006

                     Vandens kokybė. Žuvų ėminių ėmimo metodų taikymo ir parinkimo vadovas

                     EN 14011:2003

                     Vandens kokybė. Žuvų pavyzdžių ėmimas elektra

                     EN 15910:2014

                     Vandens kokybė. Nurodymai dėl žuvų gausos įvertinimo, taikant judamosios hidroakustikos metodus

                     EN 14757:2005

                     Vandens kokybė. Žuvų ėminio ėmimas įvairių matmenų akių žiauniniais tinklais

            Hidromorfologinių parametrų standartai

                     EN 14614:2004

                     Vandens kokybė. Vadovas upių hidromorfologinėms charakteristikoms įvertinti

                     EN 16039:2011

                     Vandens kokybė. Ežerų hidromorfologinių charakteristikų įvertinimo vadovas

            Fizinių-cheminių parametrų standartai

         Visi atitinkami CEN/ISO standartai.“