title: 2007 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 2007/43/EB, nustatanti būtiniausias broilerių apsaugos taisykles (Tekstas svarbus EEE)

text:
12.7.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 182/19

      TARYBOS DIREKTYVA 2007/43/EB
   2007 m. birželio 28 d.
   nustatanti būtiniausias broilerių apsaugos taisykles
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS SAJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   pasikonsultavusi su Regionų komitetu,
   kadangi:

               (1)

               Prie Europos bendrijos steigimo sutarties pridėtame Protokole dėl gyvūnų apsaugos ir gerovės reikalaujama, kad rengdamos ir įgyvendindamos žemės ūkio politiką, Bendrija ir valstybės narės visokeriopai atsižvelgtų į gyvūnų gerovės reikalavimus, taip pat gerbtų valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, papročius, ypač susijusius su religinėmis apeigomis, kultūros tradicijomis ir vietos paveldu.

               (2)

               1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva 98/58/EB dėl ūkinės paskirties gyvūnų apsaugos (3), parengta remiantis Europos konvencija dėl ūkinės paskirties gyvūnų apsaugos (4) (toliau – konvencija), nustato būtiniausius ūkinei paskirčiai auginamų arba laikomų gyvūnų apsaugos reikalavimus, įskaitant nuostatas dėl gyvūnų fiziologinius ir etologinius poreikius atitinkančios laikymo vietos, pašarų, vandens ir priežiūros.

               (3)

               Bendrija yra konvencijos šalis ir pagal konvenciją buvo priimta speciali rekomendacija dėl naminių vištų (Gallus gallus), į kurią yra įtrauktos papildomos nuostatos dėl broilerių.

               (4)

               2000 m. kovo 21 d. Gyvūnų sveikatos ir gerovės mokslinio komiteto ataskaitoje dėl broilerių gerovės padaryta išvada, kad šiuo metu šiuo tikslu naudojamų broilerių veislių augimo greitis yra didelis, tačiau broilerių gerovės ir sveikatos lygis nėra patenkinamas, o didelio broilerių tankumo neigiamas poveikis sumažinamas paukštidėse, kur gali būti išlaikomos geros paukštidžių vidaus klimato sąlygos.

               (5)

               Specialios nuostatos dėl nepakreiktų plotų, siekiant kuo labiau sumažinti genetinių kriterijų įtaką arba be padų dermatito įtraukti papildomus gerovės rodiklius, bus nustatytos gavus Europos maisto saugos tarnybos (EMST) atitinkamas nuomones.

               (6)

               Būtina Bendrijos lygiu nustatyti broilerių apsaugos taisykles, kad būtų išvengta konkurencijos iškraipymo, kuris gali trukdyti sklandžiam bendro rinkos organizavimo tame sektoriuje veikimui, ir būtų užtikrintas racionalus sektoriaus vystymasis.

               (7)

               Laikantis proporcingumo principo būtina ir tikslinga nustatyti būtiniausias broilerių apsaugos taisykles, kad būtų pasiektas pagrindinis tikslas – pagerinti broilerių gerovę intensyvaus broilerių auginimo sektoriuje. Kaip numatyta Sutarties 5 straipsnio trečioje pastraipoje, šia direktyva neviršijama to, kas būtina šiems tikslams pasiekti.

               (8)

               Nustatant taisykles, dėmesys turėtų būti sutelktas į gerovės problemas intensyvaus ūkininkavimo sistemose. Siekiant išvengti, kad broilerių mažų pulkų laikymui nebūtų taikomos neproporcingos priemonės, turėtų būti nustatyta minimali šios direktyvos taikymo riba.

               (9)

               Svarbu, kad broilerius prižiūrintys asmenys būtų susipažinę su atitinkamais gyvūnų gerovės reikalavimais ir būtų tinkamai mokomi atlikti savo užduotis arba būtų įgiję tokiam mokymui lygiavertės patirties.

               (10)

               Nustatant broilerių apsaugos taisykles, turėtų būti išlaikoma įvairių aspektų, susijusių su broilerių gerove, sveikata, ekonominiais ir socialiniais klausimais bei poveikiu aplinkai, į kuriuos reikia atsižvelgti, pusiausvyra.

               (11)

               2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 854/2004, nustatančiame specialiąsias gyvūninės kilmės produktų, skirtų vartoti žmonėms, oficialios kontrolės taisykles (5), ir 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (6) jau nustatyta oficialios kontrolės priemonių sistema, įskaitant gyvūnų gerovės kai kurių taisyklių laikymąsi. Be to, Reglamente (EB) Nr. 882/2004 numatyta, kad valstybės narės turi teikti daugiamečių nacionalinės kontrolės planų įgyvendinimo, įskaitant atliktos kontrolės ir audito rezultatus, metines ataskaitas. Šiuo tikslu finansinė parama yra numatyta ir šiuose reglamentuose, ir 1990 m. birželio 26 d. Tarybos sprendime 90/424/EEB dėl išlaidų veterinarijos srityje (7).

               (12)

               Kai kuriose valstybėse narėse jau taikomos įvairios neprivalomos vištienos ženklinimo sistemos, pagrįstos gyvūnų gerovės reikalavimų ir kitų kriterijų laikymusi.

               (13)

               Atsižvelgiant į patirtį, įgytą taikant tokias neprivalomas ženklinimo sistemas, tikslinga, kad Komisija pateiktų pranešimą apie galimą konkrečios suderintos privalomos vištienos, vištienos gaminių ir pusgaminių ženklinimo sistemos, pagrįstos broilerių gerovės reikalavimų laikymusi, įdiegimą Bendrijos lygiu, įskaitant galimus socialinius ir ekonominius padarinius, poveikį Bendrijos ekonominiams partneriams ir tokios ženklinimo sistemos atitiktį Pasaulio prekybos organizacijos sistemoms.

               (14)

               Tikslinga, kad Komisija pateiktų pranešimą, pagrįstą naujais moksliniais įrodymais, kuriame būtų atsižvelgiama į tolesnius mokslinius tyrimus ir praktinę patirtį, kad būtų toliau gerinama broilerių, įskaitant tokių broilerių tėvų pulką, gerovė, ypač dėl aspektų, kuriems ši direktyva netaikoma. Šiame pranešime turėtų būti konkrečiai nagrinėjama galimybė nustatyti netinkamų gerovės sąlygų, nustatytų po skerdimo atlikto patikrinimo metu, požymių ribas ir genetinių kriterijų įtaka nustatytiems broilerių gerovei kenkiantiems trūkumams.

               (15)

               Valstybės narės turėtų nustatyti sankcijų už šios direktyvos nuostatų pažeidimus taikymo taisykles ir užtikrinti jų įgyvendinimą. Šios sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.

               (16)

               Taryba pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros 34 punktą (8) turėtų skatinti valstybes nares savo ir Bendrijos interesų labui parengti koreliacijos lenteles, kuriose kuo geriau atsispindėtų šios direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių ryšys, bei jas paskelbti.

               (17)

               Šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti priimtos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (9),

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas ir taikymo sritis
   1.   Ši direktyva taikoma broileriams.
   Tačiau ji netaikoma:

               a)

               laikymo vietoms, kuriose laikoma mažiau nei 500 broilerių;

               b)

               laikymo vietoms, kuriose laikomi tik veisliniai broileriai;

               c)

               perykloms;

               d)

               paukštidėse ekstensyviai auginamiems broileriams ir laisvai auginamiems broileriams, kaip nurodyta 1991 m. birželio 5 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1538/91, nustatančio išsamias Reglamento (EEB) Nr. 1906/90 dėl tam tikrų prekybos paukštiena standartų įgyvendinimo taisykles (10), IV priedo b, c, d ir e punktuose, ir

               e)

               ekologiškai auginamiems broileriams pagal 1991 m. birželio 24 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 dėl ekologinės žemės ūkio produktų gamybos ir nuorodų apie tokią gamybą ant žemės ūkio ir maisto produktų (11).

         2.   Direktyva taikoma auginimo pulkams laikymo vietose, kuriose laikomi ir veisliniai, ir auginimo pulkai.
   Valstybės narės gali imtis griežtesnių priemonių šios direktyvos reglamentuojamoje srityje.
   Pagrindinė atsakomybė už broilerių gerovę tenka broilerių savininkui arba laikytojui.
   2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžimai
   1.   Šioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:

               a)

               savininkas – fizinis ar juridinis asmuo, kuriam nuosavybės teise priklauso laikymo vieta, kurioje laikomi broileriai;

               b)

               laikytojas – fizinis ar juridinis asmuo, kuris pagal sutartį ar teisės aktą yra nuolatos arba laikinai atsakingas už broilerius;

               c)

               kompetentinga institucija – valstybės narės centrinė institucija, kompetentinga vykdyti gyvūnų gerovės, veterinarinius ir zootechninius tikrinimus, arba kita institucija, kuriai ši kompetencija buvo suteikta regioniniu, vietos ar kitu lygiu;

               d)

               oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas – veterinarijos gydytojas, kurio kvalifikacija atitinka Reglamento (EB) Nr. 854/2004 I priedo III skirsnio IV skyriaus A dalį ir kuris turi kvalifikaciją vykdyti tokias funkcijas bei yra paskirtas kompetentingos institucijos;

               e)

               broileris- Gallus gallus rūšies gyvūnas, auginamas mėsai;

               f)

               laikymo vieta – auginimo vieta, kurioje laikomi broileriai;

               g)

               paukštidė – laikymo vietoje esantis pastatas, kuriame laikomas broilerių pulkas;

               h)

               naudojamas plotas – pakratais dengtas plotas, kuriuo broileriai gali naudotis bet kuriuo metu;

               i)

               broilerių tankumas – broilerių, esančių paukštidėje vienu metu, bendras gyvasis svoris naudojamo ploto kvadratiniame metre;

               j)

               pulkas – broilerių, kurie yra patalpinami paukštidėje ir esantys toje paukštidėje vienu metu, grupė;

               k)

               gaištamumo per dieną procentas – nugaišusių, įskaitant nužudytus dėl ligos ar kitų priežasčių, broilerių skaičius, padalintas iš paukštidėje tą pačią dieną esančių broilerių skaičiaus ir padaugintas iš 100;

               l)

               kaupiamasis gaištamumo per dieną procentas – gaištamumo per dieną procentų suma.

         2.   1 dalies h punkte pateiktas „naudojamo ploto“ sąvokos apibrėžimas gali būti papildytas 11 straipsnyje nurodyta tvarka įtraukiant nepakreiktus plotus, gavus Europos maisto saugos tarnybos mokslinės nuomonės dėl nepakreiktų plotų įtakos broilerių gerovei rezultatus.
   3 straipsnis
   Broilerių auginimo reikalavimai
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad:

               a)

               visos paukštidės atitiktų I priede nustatytus reikalavimus;

               b)

               kompetentinga institucija arba oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas vykdytų reikalaujamus patikrinimus, stebėseną ir tolesnę veiklą, įskaitant III priede nustatytą veiklą.

         2.   Valstybės narės užtikrina, kad didžiausias broilerių tankumas laikymo vietoje arba laikymo vietos paukštidėje niekada neviršytų 33 kg/m2.
   3.   Nukrypstant nuo 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad laikomų broilerių tankumas būtų didesnis, jeigu savininkas arba laikytojas be I priede nustatytų reikalavimų laikosi ir II priede nustatytų reikalavimų.
   4.   Valstybės narės užtikrina, kad, kai pagal 3 dalį suteikiama nukrypti leidžianti nuostata, didžiausias broilerių tankumas laikymo vietoje arba laikymo vietos paukštidėje niekada neviršytų 39 kg/m2.
   5.   Kai tenkinami V priede nustatyti kriterijai, valstybės narės gali leisti, kad didžiausias broilerių tankumas, nurodytas 4 dalyje, būtų padidintas daugiausia 3 kg/m2.
   4 straipsnis
   Broilerius prižiūrinčių asmenų mokymas ir konsultavimas
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad laikytojai, kurie yra fiziniai asmenys, būtų pakankamai mokomi atlikti savo užduotis ir kad būtų organizuojami tinkami mokymo kursai.
   2.   1 dalyje nurodytuose mokymo kursuose dėmesys sutelkiamas į gerovės aspektus ir jie visų pirma rengiami IV priede išvardytais klausimais.
   3.   Valstybės narės užtikrina, kad būtų sukurta mokymo kursų kontrolės ir patvirtinimo sistema. Broilerių laikytojas turi turėti atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos pripažintą pažymėjimą, patvirtinantį tokių mokymo kursų baigimą arba tokiam mokymui lygiavertės patirties įgijimą.
   4.   Valstybės narės gali pripažinti patirtį, įgytą iki 2010 m. birželio 30 d., lygiaverte dalyvavimui tokiuose mokymo kursuose ir išduoda tokį lygiavertiškumą patvirtinančius pažymėjimus.
   5.   Valstybės narės gali numatyti, kad 1–4 dalyse nustatyti reikalavimai taip pat būtų taikomi ir savininkams.
   6.   Savininkas arba laikytojas parengia broileriams prižiūrėti, jiems sugauti arba pakrauti įdarbintiems arba pasamdytiems asmenims skirtus nurodymus ir rekomendacijas dėl atitinkamų broilerių gerovės reikalavimų, įskaitant laikymo vietose taikomus žudymo metodus.
   5 straipsnis
   Vištienos ženklinimas
   Ne vėliau kaip 2009 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą apie galimą specialios suderintos privalomos ženklinimo sistemos, pagrįstos gyvūnų gerovės reikalavimų laikymusi ir taikomos vištienai, vištienos gaminiams ir pusgaminiams, įvedimą.
   Pranešime nagrinėjami galimi socialiniai ir ekonominiai padariniai, poveikis Bendrijos ekonominiams partneriams ir tokios ženklinimo sistemos atitiktis Pasaulio prekybos organizacijos taisyklėms.
   Kartu su pranešimu pateikiami atitinkami pasiūlymai dėl teisės aktų, atsižvelgiant į tokius svarstymus ir valstybių narių įgytą patirtį taikant neprivalomas ženklinimo sistemas.
   6 straipsnis
   Komisijos pranešimas Europos Parlamentui ir Tarybai
   1.   Remdamasi moksline Europos maisto saugos tarnybos nuomone, Komisija ne vėliau kaip 2010 m. gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą apie genetinių kriterijų įtaką nustatytiems trūkumams, kenkiantiems broilerių gerovei. Prireikus kartu su pranešimu gali būti pateikti atitinkami pasiūlymai dėl teisės aktų.
   2.   Valstybės narės Komisijai pateikia duomenų rinkimo, grindžiamo pulkų, paskerstų per minimalų vienerių metų laikotarpį, tipinio pavyzdžio stebėsena, rezultatus. Kad būtų galima atlikti atitinkamą analizę, tipinio mėginio atrinkimo ir duomenų reikalavimai, kaip nurodyta III priede, turėtų būti moksliškai pagrįsti, objektyvūs, palyginami ir nustatyti laikantis 11 straipsnyje nurodytos tvarkos.
   Valstybėms narėms duomenų rinkimui šios direktyvos tikslais gali reikėti Bendrijos finansinės paramos.
   3.   Remdamasi turimais duomenimis ir atsižvelgdama į naujus mokslinius įrodymus, Komisija ne vėliau kaip 2012 m. birželio 30 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą dėl šios direktyvos taikymo, jos poveikio broilerių gerovei ir gerovės rodiklių pokyčių. Pranešime atsižvelgiama į skirtingas gamybos sąlygas ir metodus. Komisija taip pat atsižvelgia į socialinius ir ekonominius bei administracinius šios direktyvos padarinius, įskaitant regioninius aspektus.
   7 straipsnis
   Tikrinimas
   1.   Kompetentinga institucija vykdo nediskriminuojančius tikrinimus, siekdama nustatyti, ar laikomasi šios direktyvos reikalavimų.
   Laikantis atitinkamų Reglamento (EB) Nr. 882/2004 nuostatų tokių tikrinimų metu tikrinamas atitinkamas kiekvienoje valstybėje narėje laikomų broilerių skaičius ir šie tikrinimai gali būti atliekami tuo pačiu metu kaip ir kitais tikslais atliekami tikrinimai.
   Valstybės narės nustato tinkamas procedūras broilerių tankumui nustatyti.
   2.   Kasmet iki birželio 30 d. valstybės narės pateikia Komisijai praėjusiais metais atliktų 1 dalyje numatytų tikrinimų metinę ataskaitą. Prie ataskaitos pridedamas labiausiai reikalingų veiksmų, kurių kompetentinga institucija ėmėsi nustatytoms pagrindinėms gerovės problemoms spręsti, sąrašas.
   8 straipsnis
   Geros vadybos praktikos vadovai
   Valstybės narės skatina rengti geros vadybos praktikos vadovus, į kuriuos įtraukiamos šios direktyvos laikymosi rekomendacijos. Skatinama skleisti ir naudoti tokius vadovus.
   9 straipsnis
   Sankcijos
   Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikytinų už nacionalinių nuostatų, priimtų pagal šią direktyvą, pažeidimus, ir imasi visų priemonių, būtinų jų įgyvendinimui užtikrinti. Sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Valstybės narės ne vėliau kaip 2010 m. birželio 30 d. praneša Komisijai apie šias nuostatas ir nedelsdamos ją informuoja apie visus vėlesnius susijusius pakeitimus.
   10 straipsnis
   Įgyvendinimo įgaliojimai
   11 straipsnyje nurodyta tvarka gali būti priimtos priemonės, būtinos užtikrinti vienodą šios direktyvos įgyvendinimą.
   11 straipsnis
   Komiteto procedūra
   1.   Komisijai padeda pagal 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 178/2002, nustatantį maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantį Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantį su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (12), įsteigtas Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas (toliau – Komitetas).
   2.   Darant nuorodą į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai.
   Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.
   12 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2010 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą.
   Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   13 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   14 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Liuksemburge, 2007 m. birželio 28 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         S. GABRIEL

      (1)  2006 m. vasario 14 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  2005 m. spalio 26 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (3)  OL L 221, 1998 8 8, p. 23. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 806/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 1).

      (4)  OL L 323, 1978 11 17, p. 14. Konvencija su pakeitimais, padarytais Pakeitimų protokolu (OL L 395, 1992 12 31, p. 22).

      (5)  OL L 139, 2004 4 30, p. 206. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (OL L 363, 2006 12 20, p. 1).

      (6)  OL L 165, 2004 4 30, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1791/2006.

      (7)  OL L 224, 1990 8 18, p. 19. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1791/2006.

      (8)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1. Ištaisyta redakcija OL C 4, 2004 1 8, p. 7.

      (9)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2006/512/EB (OL L 200, 2006 7 22, p. 11).

      (10)  OL L 143, 1991 6 7, p. 11. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2029/2006 (OL L 414, 2006 12 30, p. 29).

      (11)  OL L 198, 1991 7 22, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 394/2007 (OL L 98, 2007 4 13, p. 3).

      (12)  OL L 31, 2002 2 1, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 575/2006 (OL L 100, 2006 4 8, p. 3).

      I PRIEDAS
      LAIKYMO VIETOMS TAIKOMI REIKALAVIMAI
      Be kitų susijusių Bendrijos teisės aktų atitinkamų nuostatų taikomi šie reikalavimai:
      Girdyklos

                  1.

                  Girdyklos įrengiamos ir prižiūrimos taip, kad būtų sumažinta išsiliejimo galimybė.

            Lesinimas

                  2.

                  Lesalai tiekiami nuolat arba tam tikrais laiko tarpais, ir broilerių negalima palikti be lesalų likus daugiau nei 12 valandų iki numatyto skerdimo laiko.

            Pakratai

                  3.

                  Visiems broileriams nuolatos prieinami paviršiuje sausi ir purūs pakratai.

            Ventiliacija ir šildymas

                  4.

                  Ventiliacija yra pakankama, kad būtų išvengta perkaitimo ir, jei reikia, ji derinama su šildymo sistemomis drėgmės pertekliui pašalinti.

            Triukšmas

                  5.

                  Garso lygis turi būti sumažintas iki minimalaus. Ventiliatoriai, šėrimo įrenginiai arba kita įranga projektuojami, įrengiami, eksploatuojami ir prižiūrimi taip, kad keltų kuo mažiau triukšmo.

            Šviesa

                  6.

                  Visose paukštidėse šviesiuoju laikotarpiu yra ne mažesnis kaip 20 liuksų apšvietimo intensyvumas, matuojamas broilerio akies lygyje ir apšviečiantis ne mažiau kaip 80 % naudojamo ploto. Jei būtina, veterinarijos gydytojui patarus gali būti leista laikinai sumažinti apšvietimo lygį.

                  7.

                  Septynias dienas nuo broilerių patalpinimo paukštidėje ir tris dienas iki numatyto skerdimo laiko paukštidės turi būti apšviečiamos laikantis 24 valandų ritmo, įtraukiant iš viso bent 6 valandas trunkančius tamsiuosius laikotarpius, iš kurių bent vienas nepertraukiamas tamsusis laikotarpis būtų netrumpesnis kaip 4 valandos, neįskaitant užtemdytos šviesos laikotarpių.

            Tikrinimas

                  8.

                  Visi laikymo vietoje laikomi broileriai privalo būti tikrinami bent du kartus per dieną. Turėtų būti atkreiptas ypatingas dėmesys į požymius, rodančius sumažėjusį broilerių gerovės ir (arba) sveikatos lygį.

                  9.

                  Broileriai, kurie yra rimtai sužeisti arba turi aiškių sveikatos sutrikimo požymių, pavyzdžiui, sunkiai vaikšto, serga sunkiu ascitu arba yra stipriai išsigimę, ir greičiausiai kenčia, tinkamai gydomi arba iškart nužudomi. Prireikus kreipiamasi į veterinarijos gydytoją.

            Valymas

                  10.

                  Tos paukštidžių, įrangos ar reikmenų dalys, prie kurių broileriai liečiasi, kiekvieną kartą po galutinės depopuliacijos kruopščiai valomos ir dezinfekuojamos prieš į paukštides įleidžiant naują pulką. Paukštidėse atlikus galutinę depopuliaciją, turi būti pašalinami visi pakratai ir parūpinama švarių pakratų.

            Duomenų registravimas

                  11.

                  Savininkas arba laikytojas registruoja kiekvienos laikymo vietos paukštidės:

                              a)

                              patalpintų broilerių skaičių;

                              b)

                              naudojamą plotą;

                              c)

                              broilerių hibridus arba veislę, jei žinoma;

                              d)

                              po kiekvienos kontrolės rastų nugaišusių broilerių skaičių nurodant priežastis, jei jos žinomos, bei dėl tam tikros priežasties nužudytų paukščių skaičių;

                              e)

                              po parduoti arba skersti atskirtų broilerių pulke likusių broilerių skaičių.

                        Šie įrašai saugomi bent trejus metus ir pateikiami kompetentingai institucijai tikrinimo metu arba kitu atveju paprašius.

            Chirurginės intervencijos

                  12.

                  Visos ne terapiniais ar diagnostiniais tikslais atliekamos chirurginės intervencijos, kurios žaloja jautrią kūno dalį arba kurių metu jos netenkama arba pakinta kaulų struktūra, draudžiamos.
                  Tačiau valstybės narės gali leisti apipjaustyti broilerių snapus tais atvejais, kai kitos priemonės siekiant užkirsti kelią plunksnų pešiojimui ir kanibalizmui yra išbandytos. Tokiais atvejais jaunesnių nei 10 dienų amžiaus broilerių apipjaustymą atlieka kvalifikuotas personalas, tik pasikonsultavus su veterinarijos gydytoju ir gavus jo rekomendaciją. Be to, valstybės narės gali leisti kastruoti broilerius. Broileriai kastruojami tik prižiūrint veterinarijos gydytojui, ir šį darbą atlieka specialų mokymą baigęs personalas.

      II PRIEDAS
      REIKALAVIMAI DIDESNIO BROILERIŲ TANKUMO NAUDOJIMUI
      Pranešimas ir dokumentai
      Taikomi šie reikalavimai:

                  1.

                  Savininkas arba laikytojas praneša kompetentingai institucijai apie savo ketinimą taikyti didesnį kaip 33 kg/m2 gyvojo svorio broilerių tankumą.
                  Jis nurodo tikslų skaičių ir praneša kompetentingai institucijai apie visus broilerių tankumo taikymo pasikeitimus ne vėliau kaip prieš 15 dienų iki pulko patalpinimo paukštidėje.
                  Kompetentingai institucijai paprašius, prie pranešimo pridedamas dokumentas, kuriame pateikiama 2 punkte reikalaujamuose dokumentuose esančios informacijos santrauka.

                  2.

                  Savininkas arba laikytojas paukštidėje tvarko ir laiko surinktus dokumentus, kuriuose išsamiai aprašomos auginimo sistemos. Visų pirma juose pateikiama informacija apie šiuos paukštidės ir jos įrangos techninius aspektus, pavyzdžiui:

                              a)

                              paukštidės planas, įskaitant broilerių užimamo paviršiaus ploto matmenis;

                              b)

                              ventiliacijos ir prireikus vėsinimo ir šildymo sistemos, įskaitant jų vietą, ventiliacijos schemą, kurioje nurodyti tiksliniai oro kokybės kriterijai, pavyzdžiui, oro srautas, oro judėjimo greitis ir temperatūra;

                              c)

                              lesinimo ir girdymo sistemos bei jų vieta;

                              d)

                              signalizacijos sistemos ir atsarginės sistemos automatinių ar mechaninių įrengimų, svarbių broilerių sveikatai ir gerovei, gedimo atveju;

                              e)

                              grindų rūšis ir paprastai naudojami pakratai.

            Dokumentai pateikiami kompetentingai institucijai paprašius ir turi būti atnaujinami. Visų pirma registruojami ventiliacijos ir signalizacijos sistemų techniniai patikrinimai.
      Savininkas arba laikytojas nepagrįstai nedelsdamas praneša kompetentingai institucijai apie visus apibūdintos paukštidės, įrangos arba tvarkos pakeitimus, kurie gali turėti įtakos broilerių gerovei.
      Reikalavimai laikymo vietoms – aplinkos kriterijų kontrolė

                  3.

                  Savininkas arba laikytojas užtikrina, kad visose laikymo vietos paukštidėse būtų įrengtos ventiliacijos ir prireikus šildymo ir vėsinimo sistemos, kurios suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos tokiu būdu, kad:

                              a)

                              broilerių galvų lygyje išmatuota amoniako (NH3) koncentracija neviršytų 20 ppm, o anglies dioksido (CO2) koncentracija neviršytų 3 000 ppm;

                              b)

                              kai šešėlyje išmatuota lauko temperatūra yra didesnė nei 30 °C, paukštidės vidaus temperatūra neviršija šios lauko temperatūros daugiau nei 3 °C;

                              c)

                              vidutinis santykinis oro drėgnumas paukštidėje per 48 valandas neviršytų 70 %, kai lauko temperatūra yra žemesnė nei 10 °C.

      III PRIEDAS
      SKERDYKLOS STEBĖSENA IR TOLESNĖ VEIKLA
      (kaip nurodyta 3 straipsnio 1 dalyje)
      1.   Gaištamumas

                  1.1.

                  Kai broilerių tankumas viršija 33 kg/m2, pulko dokumentuose pateikiamas gaištamumo per dieną procentas ir kaupiamasis gaištamumo per dieną procentas, kuriuos apskaičiavo savininkas arba laikytojas, bei broilerių hibridai ir veislės.

                  1.2.

                  Prižiūrint oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui šie duomenys ir nugaišusių broilerių skaičius, užfiksuotas atvežimo metu, registruojami nurodant laikymo vietą ir laikymo vietos paukštidę. Duomenų patikimumas ir kaupiamasis gaištamumo per dieną procentas tikrinami atsižvelgiant į paskerstų broilerių skaičių ir į skerdyklą atvežtų nugaišusių broilerių skaičių.

            2.   Tikrinimas post-mortem (po skerdimo)
      Vykdydamas kontroles pagal Reglamentą (EB) Nr. 854/2004, oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas vertina po skerdimo atlikto patikrinimo rezultatus, kad laikymo vietoje arba laikymo vietos paukštidėje nustatytų kitus galimus netinkamų gerovės sąlygų požymius, pavyzdžiui, neįprastus kontaktinio dermatito, parazitizmo bei sisteminių ligų lygius.
      3.   Pranešimas apie rezultatus
      Jei 1 dalyje nurodytas gaištamumo procentas arba 2 dalyje nurodyti po skerdimo atlikto patikrinimo rezultatai atitinka netinkamas gyvūnų gerovės sąlygas, oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas pateikia duomenis broilerių savininkui arba laikytojui ir kompetentingai institucijai. Broilerių savininkas arba laikytojas ir kompetentinga institucija imasi atitinkamų veiksmų.

      IV PRIEDAS
      MOKYMAS
      4 straipsnio 2 dalyje nurodyti mokymo kursai apima bent Bendrijos teisės aktus dėl broilerių apsaugos, o pirmiausia šiuos klausimus:

                  a)

                  I ir II priedus;

                  b)

                  fiziologiją, ypač girdymo ir lesinimo poreikius, broilerių elgesį ir streso sąvoką;

                  c)

                  praktinius broilerių atidžios priežiūros aspektus, įskaitant gaudymą, krovimą ir vežimą;

                  d)

                  neatidėliotiną broilerių priežiūrą, priverstinį skerdimą ir žudymą;

                  e)

                  prevencines biologinio saugumo priemones.

      V PRIEDAS
      DIDESNIO BROILERIŲ TANKUMO TAIKYMO KRITERIJAI
      (kaip nurodyta 3 straipsnio 5 dalyje)
      1.   Kriterijai

                  a)

                  kompetentingai institucijai pastaruosius 2 metus vykdant laikymo vietos stebėseną nenustatyta šios direktyvos reikalavimus pažeidžiančių trūkumų, ir

                  b)

                  laikymo vietos savininkas arba laikytojas vykdo stebėseną naudodamasis 8 straipsnyje nurodytais geros vadybos praktikos vadovais, ir

                  c)

                  bent septyniuose iš eilės paukštidėse laikomuose ir vėliau tikrintuose pulkuose kaupiamasis gaištamumo per dieną procentas buvo mažesnis nei 1 % + 0,06 % šį skaičių padauginus iš pulko amžiaus dienomis, kuriam suėjus jis skerdžiamas.

            Jei kompetentinga institucija per pastaruosius dvejus metus nevykdė laikymo vietos stebėsenos, turi būti įvykdyta bent viena stebėsena siekiant patikrinti, ar įvykdytas a punkte nustatytas reikalavimas.
      2.   Išimtinės aplinkybės
      Nukrypstant nuo 1 dalies c punkto, kompetentinga institucija gali nuspręsti padidinti broilerių tankumą, kai savininkas arba laikytojas pateikia pakankamą paaiškinimą dėl didesnio kaupiamojo gaištamumo per dieną procento išskirtinio pobūdžio arba įrodo, kad negali kontroliuoti jo priežasčių.


title: 1978 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva, draudžianti pateikti į rinką ir naudoti augalų apsaugos produktus, turinčius tam tikrų veikliųjų medžiagų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31979L0117

Oficialusis leidinys L 033 , 08/02/1979 p. 0036 - 0040 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 10 p. 0168  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 24 p. 0046  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 10 p. 0168  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 15 p. 0126  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 15 p. 0126

		Tarybos direktyva1978 m. gruodžio 21 d.draudžianti pateikti į rinką ir naudoti augalų apsaugos produktus, turinčius tam tikrų veikliųjų medžiagų(79/117/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi augalų auginimas užima labai svarbią vietą Europos ekonominėje bendrijoje;kadangi augalų derlius yra nuolat veikiamas kenksmingų organizmų ir piktžolių; kadangi absoliučiai būtina apsaugoti augalus nuo šio pavojaus, siekiant užkirsti kelią derliaus mažėjimui, taip padedant užtikrinti pakankamą tiekimą;kadangi vienas iš svarbiausių augalų ir augalinių produktų apsaugos bei žemės ūkio produktyvumo didinimo būdų yra augalų apsaugos produktų naudojimas;kadangi šių augalų apsaugos produktų poveikiai gali ir nebūti visapusiškai naudingi augalų auginimui; kadangi jų naudojimas gali kelti pavojų žmonėms ir aplinkai, nes daugelis jų yra toksiškos medžiagos ar preparatai, turintys pavojingus poveikius;kadangi tam tikrų augalų apsaugos produktų keliamas pavojus yra toks didelis, kad jų tolesnis naudojimas negali būti visiškai arba iš dalies toleruojamas;kadangi dėl to valstybės narės ne tik kontroliavo augalų apsaugos produktų pardavimą, tačiau kai kuriems augalų apsaugos produktams nustatė apribojimus arba draudimus naudoti, tokius pat apribojimus taikant ir jų pardavimui;kadangi šios nuostatos įvairiose valstybėse narėse skiriasi, o tai trukdo prekybai, ir tokios kliūtys daro tiesioginę įtaką bendrosios rinkos sukūrimui ar veikimui;kadangi dėl to pageidautina šias kliūtis šalinti suderinant atitinkamas nuostatas, nustatytas valstybėse narėse įstatymais ir kitais teisės aktais;kadangi dėl to, atrodo, yra pateisinama, kaip pagrindinį principą, nustatyti apribojimus dėl visų augalų apsaugos produktų, turinčių veikliųjų medžiagų, naudojimo, kurie, netgi deramai naudojami pagal numatytą paskirtį, daro arba gali daryti kenksmingą poveikį žmonių ar gyvulių sveikatai arba daryti nepriimtiną neigiamą poveikį aplinkai;kadangi vis dėlto kai kuriems šiems augalų apsaugos produktams gali būti numatytos nacionalinės leidžiančios nukrypti nuostatos, kurios taikomos tik nedaugeliui paskirčių, kai dėl ekologinių priežasčių iškyla konkreti būtinybė, o pavojus yra mažesnis už tą, kuris buvo kilęs naudojant anksčiau leistinoms paskirtims;kadangi net ir šios leidžiančios nukrypti nuostatos turėtų būti laipsniškai panaikintos vos tik atsiradus mažiau pavojingiems apdorojimo būdams;kadangi, viena vertus, būtina suteikti valstybėms narėms jų kompetencijos ribose ribotą teisę laikinai sustabdyti draudimus naudoti, iškilus nenumatytam pavojui, gresiančiam augalų auginimui, kurio negalima įveikti kitomis priemonėmis;kadangi ši direktyva netaikoma augalų apsaugos produktams, skirtiems mokslinių tyrimų ir analitiniams tikslams;kadangi, be to, nedera Bendrijos nuostatų taikyti augalų apsaugos produktams, skirtiems eksportui į trečiąsias šalis, nes šiose šalyse galioja jų reglamentai;kadangi šios direktyvos įgyvendinimas ir jos priedo suderinimas su technikos ir mokslo žinių raida lemia glaudų Komisijos ir valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimą; kadangi šiuo metu Augalų sveikatos nuolatinio komiteto ribotos trukmės darbo tvarka ir Pesticidų mokslinio komiteto dalyvavimas suteikia puikų pagrindą tam,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva skirta uždrausti pateikti į rinką augalų apsaugos produktus, turinčius tam tikrų veikliųjų medžiagų, ir juos naudoti.2 straipsnisŠioje direktyvoje vartojamos sąvokos yra taip apibrėžtos:1. Augalų apsaugos produktaiVeikliosios medžiagos ir preparatai, turintys vieną ar daugiau veikliųjų medžiagų, skirti:1.1. sunaikinti organizmus, kenksmingus augalams ar augaliniams produktams, arba apsaugoti juos nuo tokių organizmų tiek, kiek tokios medžiagos ar preparatai nėra apibrėžiami kitose nuostatose;1.2. daryti įtaką augalų gyvybiniams procesams, tačiau kitaip nei mitybinės medžiagos;1.3. konservuoti augalinius produktus tiek, kiek tokioms medžiagoms ar produktams netaikomos Tarybos ar Komisijos specialios nuostatos dėl konservantų;1.4. sunaikinti nereikalingus augalus arba1.5. sunaikinti augalų dalis, patikrinti arba užkirsti kelią nepageidaujamam augalų augimui.2. MedžiagosCheminiai elementai ir jų junginiai, susidarantys natūraliu ar gamybos būdu.3. PreparataiMišiniai arba tirpalai, sudaryti iš dviejų ar daugiau medžiagų arba mikroorganizmų ar virusų, skirtų naudojimui kaip augalų apsaugos produktai.4. Veikliosios medžiagosMedžiagos, mikroorganizmai ir virusai, pasižymintys bendru ar specifiniu poveikiu:4.1. kenksmingiems organizmams arba4.2. augalams, jų dalims arba augaliniams produktams.5. AugalaiGyvi augalai ir jų gyvos dalys, įskaitant šviežius vaisius ir sėklas.6. Augaliniai produktaiNeperdirbti produktai arba paruošti paprasčiausiu būdu, pavyzdžiui, sumalti, išdžiovinti arba suspausti, gauti iš augalų, tačiau neįskaitant pačių augalų, kaip apibūdinta 5 punkte.7. Kenksmingi organizmaiAugalų ar augalinių produktų kenkėjai, priklausantys gyvūnijai ar augmenijai, taip pat virusai, mikoplazmos ar kiti patogenai.8. GyvūnaiGyvūnai, priklausantys rūšims, kurias žmonės augina arba vartoja maistui.9. Pateikimas į rinkąBet kuris augalų apsaugos produktų pristatymas už pinigus arba nemokamai.10. AplinkaŽmonių santykiai su vandeniu, oru, žeme ir visomis biologinėmis formomis.3 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad augalų apsaugos produktai, turinys vieną ar daugiau priede išvardytų veikliųjų medžiagų, negali būti nei pateikiami į rinką, nei naudojami.Pirmoji šio straipsnio pastraipa netaikoma augalų apsaugos produktams, turintiems nesvarbias priemaišas dėl gamybos proceso pobūdžio, jeigu jie neturi kenksmingo poveikio žmonėms, gyvūnams ar aplinkai.4 straipsnis1. Nukrypstant nuo šios direktyvos 3 straipsnio, valstybėms narėms laikinai gali būti suteikta teisė leisti pateikti į rinką arba naudoti savo teritorijose augalų apsaugos produktus, turinčius tam tikras priedo pirmoje skiltyje išvardytas veikliąsias medžiagas antroje skiltyje numatytais atvejais.2. Valstybės narės informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie visus atvejus, kuriems taikoma šio straipsnio 1 dalis ir, Komisijai paprašius, pateikia jai informaciją, kokiu mastu kiekviena tokia veiklioji medžiaga yra naudojama.5 straipsnisŠi direktyva netaikoma augalų apsaugos produktams, skirtiems:a) mokslinių tyrimų ar analizės tikslams arbab) eksportui į trečiąsias šalis.6 straipsnis1. Komisija, pasitarusi su Pesticidų moksliniu komitetu, kuris buvo įsteigtas pagal Sprendimo 78/436/EEB [4] nuostatas, 8 straipsnyje nustatyta tvarka priima:a) visus A (gyvsidabrio junginiai) ir B (patvarūs chlororganiniai junginiai) grupių medžiagų, išvardytų priedo 1 skiltyje, pakeitimus;b) visus priedo 2 skilties būtinus pakeitimus. Jeigu leidžianti nukrypti nuostata turi būti panaikinta, nebūtinos išankstinės konsultacijos su moksliniu komitetu, jeigu visos valstybės narės informavo Komisiją, kad jos neketina taikyti arba nebetaikys tos leidžiančios nukrypti nuostatos. Ši informacija gali būti pateikta Augalų sveikatos nuolatiniam komitetui, įsteigtam pagal Sprendimo 76/894/EEB [5] nuostatas.2. Šio straipsnio 1 dalis taikoma penkerius metus, pradedant nuo 1981 m. sausio 1 d.Taryba, Komisijos siūlymu, gali vieningai priimti sprendimą pratęsti 1 dalyje minimą galiojimo laikotarpį arba panaikinti visus taikymo apribojimus.3. Priedo pakeitimai, kurie nenumatyti šio straipsnio 1 dalyje, turi būti priimami Tarybos Komisijos siūlymu.4. Komisija ne rečiau kaip kas dveji metai patikrina, ar reikėtų daryti priedo antrosios skilties pakeitimus ir kokiu mastu jie turėtų būti daromi.5. Visi priedo pakeitimai daromi dėl mokslo ir technikos žinių raidos.6. Veiklioji medžiaga turi būti įrašyta priede, jeigu net ir tuo atveju, kai taikoma pagal numatytą paskirtį, ji daro arba gali daryti:a) kenksmingus poveikius žmonių ar gyvulių sveikatai;b) nepriimtiną neigiamą poveikį aplinkai.7 straipsnis1. Paaiškėjus, kad dėl nenumatyto pavojaus augalų auginimui, kurio negalima išvengti kitomis priemonėmis, valstybėje narėje būtina naudoti augalų apsaugos produktą, turintį vieną ar daugiau priede išvardytų veikliųjų medžiagų, minėta valstybė narė gali leisti pateikti į rinką ir naudoti tokį produktą ne ilgiau kaip 120 dienų. Ji apie savo veiksmą tuoj pat informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją.2. Tai turėtų būti nedelsiant nustatyta 8 straipsnyje numatyta tvarka, ir jeigu taip, kokiomis sąlygomis valstybės narės veiksmas, kurio ji ėmėsi, gali būti tęsiamas ar pakartojamas.8 straipsnis1. Jeigu turi būti toliau taikoma šiame straipsnyje nustatyta tvarka, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdamas perduoda klausimus Augalų sveikatos nuolatiniam komitetui, toliau – Komitetas.2. Valstybių narių balsai Komitete skaičiuojami taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. Komisijos atstovas pateikia priemonių, kurios turi būti patvirtintos, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonės patvirtinamos 41 balso dauguma.4. Kai priemonės atitinka Komiteto nuomonę, Komisija jas patvirtina ir nedelsdama įgyvendina. Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba priemones patvirtina kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai pasiūlymas buvo jai perduotas, nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina ir jas nedelsdama įgyvendina Komisija.9 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie,įsigalioję ne vėliau kaip 1981 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.10 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1978 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkasOtto Graf Lambsdorff[1] OL C 200, 1976 8 26, p. 10.[2] OL C 30, 1977 2 7, p. 38.[3] OL C 114, 1977 5 11, p. 16.[4] OL L 124, 1978 5 12, p. 16.[5] OL L 340, 1976 12 9, p. 25.--------------------------------------------------PRIEDAS3 straipsnyje minėtų veikliųjų medžiagų arba veikliųjų medžiagų grupių pavadinimai | Atvejai, kai pateikimas į rinką arba naudojimas yra leidžiamas pagal 4 straipsnį |A.Gyvsidabrio junginiai1.Gyvsidabrio oksidas | Kaip dažai gydyti Nectria galligena (vėžį) ant vaismedžių po derliaus nuėmimo ir iki akiavimo. |2.Gyvsidabrio chloridas (kalomelis) | a)nuo Plasmodiophora brassicaeb)svogūnų sėklos beicavimas ir augalų apdorojimas nuo Sclerotiumc)dekoratyvinės vejos ir sporto aikštelių vejos apdorojimas nuo Sclerotinia ir Fusarium |3.Kiti neorganiniai gyvsidabrio junginiai | |4.Alkilgyvsidabrio junginiai | a)svogūnėlių ir sėklinių bulvių beicavimas drėgnu būdub)elitinės ir superelitinės javų sėklos, išskyrus kukurūzų, ir cukrinių runkelių sėklos beicavimas |5.Alkoksilialkilo ir arilgyvsidabrio junginiai | a)kaip dažai gydyti Nectria galligena (vėžį) ant vaismedžių po derliaus nuėmimo ir iki akiavimob)rudenį užkirsti kelią Nectria galligena (vėžiui) Bramley obelyse prireikus Šiaurės Airijoje po ypač drėgnos vasarosc)svogūnėlių ir sėklinių bulvių beicavimas drėgnu būdud)javų, runkelių, linų ir rapso sėklos beicavimas |B.Patvarūs chlororganiniai junginiai1.Aldrinas | a)dirvožemio apdorojimas nuo Otiorrhynchus daigynuose, braškių lysvėse prieš persodinimą, dekoratyvinių augalų lysvėse ir vynuogynuoseb)bulvių, auginamų anksčiau buvusiose Airijos ir Jungtinės Karalystės ganyklose, apdorojimas nuo Agriotesc)narcizų, kurie dvejus ar trejus metus turi išbūti žemėje, apdorojimas nuo Merodon equestris, Eumerus strigatus ir Eumerus tuberculatus |2.Chlordanas | |3.Dieldrinas | |4.DDT | a)kaip drėgnas beicas spygliuočių sodinukams nuo Hylobiusb)atskirų medžių apdorojimas nuo Scolytidae prieš Ceratocystis ulmic)cukrinių runkelių, bulvių beicavimas ir dekoratyvinės vejos arba sporto aikštelių vejos apdorojimas nuo Melolontha, Amphimallon, Phyllopertha, Cetonia ir Sericad)cukrinių runkelių, bulvių beicavimas, braškių, morkų ir dekoratyvinių augalų apdorojimas nuo Agrotis ir Euxoae)javų apdorojimas nuo Tipula |5.Endrinas | a)kaip akaricidas ciklamenams ir braškių dauginamajai medžiagaib)vaismedžių sodų be subkultivacijos apdorojimas nuo Arvicola terrestris L. |6.HCH, kuriame mažiau negu 99,0 % gama izomerų | |7.Heptachloras | Runkelių sėklos beicavimas parengimo metu nuo Atomaria linearis, Agriotes spec., Myriapoda ir Collembola |8.Heksachlorbenzenas | |--------------------------------------------------


title: 2002 m. kovo 5 d. Europos Parlamento Ir Tarybos Direktyva 2002/13/EB iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 73/239/EEB dėl negyvybės draudimo įmonėms taikomų mokumo atsargos reikalavimų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0013

Oficialusis leidinys L 077 , 20/03/2002 p. 0017 - 0022

		Europos Parlamento Ir Tarybos Direktyva 2002/13/EB2002 m. kovo 5 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 73/239/EEB dėl negyvybės draudimo įmonėms taikomų mokumo atsargos reikalavimųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalį ir 55 straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi:(1) 1999 m. birželio 3 ir 4 d. Kelne ir 2000 m. kovo 23 ir 24 d. Lisabonoje vykusių Europos Vadovų Tarybos susitikimų metu patvirtintame finansinių paslaugų veiksmų plane pripažįstama draudimo įmonių mokumo atsargos svarba apsaugant draudėjus vienoje bendroje rinkoje, užtikrinant, kad draudimo įmonėms būtų keliami jų rizikos pobūdį atitinkantys kapitalo pakankamumo reikalavimai.(2) 1973 m. liepos 24 d. Tarybos direktyva 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo [4], reikalaujama, kad draudimo įmonės turėtų mokumo atsargas.(3) Draudimo įmonėms keliamas reikalavimas be draudimo techninių atidėjimų, reikalingų rizikos prisiėmimo įsipareigojimams vykdyti, taip pat sukaupti mokumo atsargą, kuri sušvelnintų nepalankius verslo svyravimus, yra svarbus riziką ribojančios priežiūros elementas apsaugant apdraustuosius ir draudėjus.(4) Direktyvoje 73/239/EEB nustatytos galiojančios taisyklės, reglamentuojančios mokumo atsargas, nebuvo iš esmės pakeistos vėlesniais Bendrijos teisės aktais, ir 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo (trečioji negyvybės draudimo direktyva) [5], reikalauja, kad Komisija pateiktų Tarybos direktyva 91/675/EEB [6] įsteigtam Draudimo komitetui pranešimą dėl poreikio toliau derinti mokumo atsargą.(5) Komisija parengė šį pranešimą atsižvelgdama į rekomendacijas, pateiktas Europos Sąjungos valstybių narių draudimo priežiūros institucijų konferencijos parengtoje ataskaitoje dėl draudimo įmonių mokumo.(6) Nors ataskaitoje teigiama, kad esama paprasta, tvirta sistema veikia patenkinamai ir yra grindžiama patikimais visiškai aiškiais principais, konkrečiais atvejais buvo nustatyta tam tikrų silpnųjų vietų, ypač dėl nepastovių rizikos modelių.(7) Būtina supaprastinti ir padidinti esamus minimalius garantinius fondus, ypač dėl padidėjusio reikalavimų lygio ir padidėjusių veiklos išlaidų nuo jų pradinio patvirtinimo. Taip pat atitinkamai turėtų būti padidintos ribos, kurias viršijus taikomas mažesnis procentas nustatant mokumo atsargos reikalavimą draudimo įmokoms ir išmokoms.(8) Siekiant išvengti didesnių ir staigių minimalių garantinių fondų dydžio ir ribinės sumos padidėjimų ateityje, turėtų būti sukurtas mechanizmas, numatantis šių sumų didinimą pagal Europos vartotojų kainų indeksą.(9) Tais atvejais, kai draudėjų teisės gali būti pažeistos, reikia suteikti kompetentingoms institucijoms įgaliojimus įsikišti pakankamai anksti, tačiau naudodamosi tokiais įgaliojimais kompetentingos institucijos turėtų pranešti draudimo įmonėms tokių priežiūros veiksmų priežastis, vadovaudamosi patikimo administravimo ir tinkamo proceso principais. Esant tokiai situacijai kompetentingoms institucijoms turėtų būti neleista patvirtinti, kad draudimo įmonė turi pakankamą mokumo atsargą.(10) Atsižvelgiant į rinkos pokyčius, įtakojančius pagrindinių draudikų įsigytą perdraudimą, būtina suteikti kompetentingoms institucijoms įgaliojimus tam tikrais atvejais sumažinti būtiną mokumo atsargą.(11) Jei draudikas iš esmės sumažina draudimo veiklą arba jos nebevykdo, būtina nustatyti atitinkamą mokumo atsargą dėl likusių vykdomos veiklos įsipareigojimų, nustatomų pagal techninių atidėjimų lygį.(12) Konkrečioms negyvybės draudimo grupėms, kurioms būdinga ypač nepastovus rizikos modelis, galiojantis mokumo atsargos reikalavimas turėtų būti iš esmės padidintas, kad būtina mokumo atsarga geriau atitiktų tikrąjį draudimo veiklos rizikos modelį.(13) Tam, kad būtų atspindėtas skirtingų apskaitos ir aktuarinio apskaičiavimo metodų poveikis, reikia atitinkamai patikslinti mokumo atsargos apskaičiavimo metodiką, kad ji būtų apskaičiuojama aiškiai ir nuosekliai, taip sudarant draudimo įmonėms vienodas sąlygas.(14) Ši direktyva turėtų nustatyti minimalius mokumo atsargos reikalavimų standartus, ir draudimo įmonių buveinių valstybės narės turėtų turėti teisę nustatyti griežtesnius taisykles, reglamentuojančias jų pačių kompetentingų institucijų patvirtintoms draudimo įmonėms.(15) Direktyva 73/239/EEB turėtų būti atitinkamai pakeista,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 73/239/EEB pakeitimaiŠia direktyva Direktyva 73/239/EEB iš dalies keičiama taip:1. 3 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Ši direktyva netaikoma savidraudos draugijoms, kurios laikosi visų šių sąlygų:a) savidraudos draugijos įstatai numato papildomų įnašų mokėjimus arba išmokų sumažinimą;b) jų veikla neapima civilinės atsakomybės rizikų, nebent pastarosios sudaro papildomų rizikų grupę, apibrėžtą šios direktyvos priedo C dalyje, arba kredito ir laidavimo draudimo rizikų grupę;c) metinės pajamos iš įnašų už šia direktyva reglamentuojamą veiklą neturi viršyti penkių milijonų eurų ird) ne mažiau kaip pusę pajamų sudaro asmenų, kurie yra savidraudos draugijos nariai, įnašai už šia direktyva reguliuojamą veiklą.Ši direktyva netaikoma įmonėms, kurios laikosi visų šių sąlygų:- įmonė nevykdo jokios šioje direktyvoje reglamentuojamos veiklos, išskyrus priedo A dalies 18 grupei priskiriamą veiklą,- ši veikla vykdoma tik vietos lygiu ir ją sudaro tik išmokos natūra ir- visos metinės pajamos, gautos dėl pagalbos, suteiktos su sunkumais susidūrusiems asmenims, ne didesnės už 200000 eurų.Tačiau šio straipsnio nuostatos nedraudžia savidraudos įmonei prašyti išduoti arba pratęsti licenciją pagal šią direktyvą."2. 16 straipsnis pakeičiamas taip:"16 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad draudimo įmonė, kurios pagrindinė buveinė yra jos teritorijoje, visada turėtų pakankamą mokumo atsargą visai veiklai vykdyti, kuri atitiktų bent šios direktyvos reikalavimus.2. Turimą mokumo atsargą sudaro draudimo įmonės turtas, nesuvaržytas jokiais numatomais įsipareigojimais, atėmus visą nematerialų turtą, įskaitant:a) apmokėtą akcinį kapitalą arba, jeigu tai yra savidraudos įmonė, nustatytą pradinį fondą pridėjus visas narių sąskaitas, atitinkančias tokius kriterijus:i) įmonės steigimo sutartyje ir įstatuose turi būti numatyta, kad mokėjimai iš šių sąskaitų gali būti atliekami tik nariams, jeigu dėl to turima mokumo atsarga netaps mažesnė už reikalaujamą lygį, arba tais atvejais kai įmonė išyra, jeigu buvo apmokėtos įmonės kitos skolas;ii) įmonės steigimo sutartyje ir įstatuose turi būti numatyta, kad visų i papunktyje nurodytų mokėjimų, atliekamų dėl kitų nei atskirų asmenų narystės nutraukimo priežasčių, atveju kompetentingos institucijos turi būti informuojamos bent prieš mėnesį ir kad per šį laikotarpį jos gali atlikti mokėjimus;iii) atitinkamos įmonės steigimo sutarties ir įstatų nuostatos gali būti pakeistos tik tada, jei kompetentingos institucijos patvirtina, kad jos neprieštarauja šioms pataisoms, nepažeidžiant i ir ii papunkčiuose nurodytų kriterijų;b) atidėjimus (įstatymu numatytus ir laisvuosius), neatitinkančius rizikos prisiėmimo įsipareigojimų;c) nepaskirstytąjį pelną arba nuostolius atėmus mokėtinus dividendus.Turima draudimo atsarga sumažinama nuosavų akcijų, tiesiogiai priklausančių draudimo įmonei, suma.Draudimo įmonių, kurios diskontuoja arba sumažina savo numatomų išmokėjimų techninius atidėjimus atsižvelgdamos į pajamas iš investicijų, kaip leidžiama 1991 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvos 91/674/EEB dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės [7] 60 straipsnio 1 dalies g punkte, turima mokumo atsarga sumažinama skirtumo tarp nediskontuotų techninių atidėjimų arba techninių atidėjimų iki atskaitymų, kaip nurodyta sąskaitų pastabose, ir diskontuotų arba techninių atidėjimų po atskaitymų, suma. Šis patikslinimas taikomas visoms priedo A dalyje išvardytoms rizikoms, išskyrus 1 ir 2 draudimo grupės rizikas. Išskyrus 1 ir 2 draudimo grupes, diskontuojami anuitetai, įtraukti į techninius atidėjimus, netikslinami.3. Turimą mokumo atsargą taip pat gali sudaryti:a) kaupiamasis privilegijuotasis akcinis kapitalas ir skolintas (subordinuotas) kapitalas, sudarantis iki 50 % dydžio, mažesnio iš turimos mokumo atsargos arba būtinos mokumo atsargos, kurio ne daugiau kaip 25 % sudaro nustatyto termino subordinuotos paskolos arba nustatyto termino kaupiamasis privilegijuotasis akcinis kapitalas, su sąlyga, kad draudimo įmonės bankroto arba likvidavimo atveju galioja įpareigojantys susitarimai, pagal kuriuos teisė į skolintą (subordinuotą) kapitalą arba privilegijuotąjį akcinį kapitalą įgyvendinama tik patenkinus visų kitų kreditorių reikalavimus ir negali būti išmokėtas tol, kol nebus padengtos visos kitos tuo metu negrąžintos skolos.Skolintas (subordinuotas) kapitalas taip pat turi atitikti tokias sąlygas:i) gali būti atsižvelgiama tik į visiškai apmokėtą kapitalą;ii) pradinis nustatyto termino paskolų grąžinimo terminas turi būti ne trumpesnis kaip penkeri metai. Ne vėliau kaip prieš vienerius metus iki skolos grąžinimo datos draudimo įmonė turi pateikti kompetentingai institucijai patvirtinti planą, nurodantį, kaip bus išlaikoma arba paskolos grąžinimo metu padidinta iki reikalaujamo lygio turima mokumo atsarga, jei turimą mokumo atsargą sudaranti paskolos dalis nėra palaipsniui mažinama bent penkeri metai iki grąžinimo datos. Kompetentingos institucijos gali leisti grąžinti tokias paskolas anksčiau laiko, jei draudimo įmonė pateikia paraišką ir jos turima mokumo atsarga netampa mažesnė už reikalaujamą lygį;iii) paskolos, kurių grąžinimo terminas nenustatytas, turi būti grąžinamos tik įspėjus prieš penkerius metus, nebent šios paskolos jau nebebūtų laikomos turimos mokumo atsargos dalimi arba nebent grąžinant per trumpesnį laikotarpį būtų konkrečiai reikalaujamas išankstinis kompetentingų institucijų sutikimas. Pastaruoju atveju draudimo įmonė turi pranešti kompetentingoms institucijoms bent prieš šešis mėnesius iki siūlomos grąžinimo datos, visų pirma, turimą mokumo atsargą ir būtiną mokumo atsargą prieš ir po grąžinimo. Kompetentingos institucijos leidžia grąžinti tokias paskolas anksčiau laiko, jei draudimo įmonės turima mokumo atsarga netampa mažesnės už reikalaujamą lygį;iv) paskolos sutartyje negali būti jokios sąlygos, nustatančios, kad konkrečiais atvejais, išskyrus draudimo įmonės likvidavimą, skola bus grąžinama prieš nustatytą grąžinimo datą;v) paskolos sutartis gali būti pakeista tik kompetentingoms institucijoms patvirtinus, kad jos neprieštarauja pataisoms;b) vertybiniai popieriai be konkrečios išpirkimo datos ir kitos priemonės, įskaitant kitas nei a punkte nurodytas kaupiamąsias privilegijuotas akcijas, iki 50 % dydžio, mažesnio iš turimos mokumo atsargos arba būtinos mokumo atsargos, visiems tokiems vertybiniams popieriams ir a punkte nurodytam skolintam (subordinuotam) kapitalui, jei jie atitinka tokias sąlygas:i) negali būti išpirkti pareiškėjo iniciatyva arba be išankstinio kompetentingos institucijos sutikimo;ii) vertybinių popierių emisijos sutartis turi sudaryti draudimo įmonei sąlygas atidėti paskolos palūkanų mokėjimą;iii) skolintojo reikalavimai draudimo įmonei turi būti tenkinami tik patenkinus visų ne subordinuotų kreditorių reikalavimus;iv) vertybinių popierių emisiją reglamentuojančiuose dokumentuose turi būti numatyta skolos ir nesumokėtų palūkanų nuostolių padengimo galimybė, sudaranti galimybę draudimo įmonei tęsti veiklą;v) gali būti atsižvelgiama tik į visiškai apmokėtas sumas.4. Įmonei pateikus įrodymais pagrįstą prašymą, valstybės narės kompetentingai institucijai ir šiai kompetentingai institucijai pritarus, turimą mokumo atsargą taip pat gali sudaryti:a) pusė neapmokėto akcinio kapitalo arba pradinio fondo, jei apmokėtoji dalis sudaro 25 % šio akcinio kapitalo arba fondo, iki 50 % dydžio, mažesnio iš turimos mokumo atsargos arba būtinos mokumo atsargos;b) jei tai yra savidraudos draugija arba savidraudos tipo draugija, kuriai mokami kintamieji įnašai, — bet kokius jos nariams pareikštus reikalavimus, pagal kuriuos tais pačiais finansiniais metais reikia sumokėti papildomus įnašus, kurių dydis gali siekti iki pusės didžiausių ir faktiškai sumokėtų įnašų skirtumo, tačiau negali viršyti 50 % dydžio, mažesnio iš turimos mokumo atsargos arba būtinos mokumo atsargos. Kompetentingos nacionalinės institucijos nustato gaires, nurodančias papildomų įnašų priėmimo sąlygas;c) bet kokie nematomi grynieji rezervai, atsiradę dėl turto vertinimo, jei tokie nematomi grynieji rezervai neatsirado dėl neįprasto įvykio.5. Straipsnio 2, 3 ir 4 dalių pakeitimai, daromi siekiant atsižvelgti į pokyčius, dėl kurių gali būti techniškai patikslinami turimai mokumo atsargai priskirtini elementai, priimami laikantis Tarybos direktyvos 91/675/EEB [8] 2 straipsnyje nustatytos tvarkos."3. Įterpiamas toks straipsnis:"16a straipsnis1. Būtina mokumo atsarga apskaičiuojama pagal metinę draudimo įmokų arba įnašų sumą arba pagal vidutinę draudimo išmokų sumą, išmokėtą per trejus paskutiniuosius trejus finansinius metus.Tačiau, jeigu draudimo įmonė iš esmės draudžia tik vieną arba kelias rizikas, susijusias su kreditu, audra, kruša arba šalčiu, vidutinė draudimo išmokų suma apskaičiuojama remiantis paskutiniųjų septynerių metų duomenimis.2. Atsižvelgiant į 17 straipsnį, būtinos mokumo atsargos suma turi būti lygi to straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodytam didesniam iš šių dviejų skaičiavimo rezultatų.3. Įmokų bazė apskaičiuojama naudojant bendrą pasirašytų įmokų arba įnašų sumą, kuri didesnė, apskaičiuotą taip, kaip nurodyta toliau, ir bendrą uždirbtų įmokų arba įnašų sumą.Įmokos arba įnašai, susiję su priedo A dalyje nurodytomis 11, 12 ir 13 draudimo grupėmis, didinami 50 %.Draudimo įmokos arba įnašai (įskaitant papildomus draudimo įmokų arba įnašų mokėjimus), kuriuos reikia mokėti dėl visos tiesioginės draudimo veiklos, atliekamos paskutiniaisiais finansiniais metais, yra sudedami.Prie šios sumos pridedama paskutiniaisiais finansiniais metais prisiimto viso perdraudimo įmokų suma.Iš šios sumos atimama draudimo įmokų arba įnašų, anuliuotų per paskutiniuosius finansinius metus, suma, bei mokesčių ir mokėjimų, susijusių su draudimo įmokomis arba įnašais, priskaičiuotais prie pirmosios sumos, bendra suma.Gautas dydis padalinamas į dvi dalis: pirmoji dalis apima ne daugiau kaip 50 milijonų eurų, antroji — likusią sumą; nuo šių dalių atitinkamai apskaičiuojama 18 ir 16 % ir gauti dydžiai sudedami.Taip gauta suma dauginama iš paskutiniųjų finansinių metų santykio tarp tų išmokų, kurias draudimo įmonė turės sumokėti, atėmus pervedimus už perdraudimą, sumos ir bendros išmokų sumos; šis santykis jokiu būdu negali būti mažesnis kaip 50 %.Kompetentingoms institucijoms patvirtinus, nustatant įmokas arba įnašus 11, 12 ir 13 grupėms, gali būti naudojami statistiniai metodai.4. Išmokų bazė apskaičiuojama taip, kaip nurodyta toliau, naudojant 50 % padidintas išmokas, atidėjimus ir susigrąžintas sumas, susijusias su priedo A dalyje nurodytomis 11, 12 ir 13 draudimo grupėmis.Išmokos, kurias reikia mokėti dėl tiesioginės draudimo veiklos (neatskaitant išmokų, kurias turi sumokėti perdraudikai arba antriniai perdraudikai) šio straipsnio 1 dalyje nurodytais laikotarpiais, yra sudedamos.Prie šios sumos pridedama išmokėtų draudimo išmokų, susijusių su perdraudimais arba antriniais perdraudimais, prisiimtais tais pačiais laikotarpiais, suma ir numatomų išmokėjimų techninių atidėjimų, sudarytų paskutiniųjų finansinių metų pabaigoje ir susijusių su tiesiogine draudimo veikla bei prisiimtu perdraudimu, suma.Iš šios sumos atimamos sumos, susigrąžintos straipsnio 1 dalyje nurodytais laikotarpiais.Iš likusios sumos atimama numatomų išmokėjimų techninių atidėjimų, sudarytų antrųjų finansinių metų prieš paskutiniuosius finansinius metus, už kuriuos yra pateiktos ataskaitos, pradžioje ir susijusių su tiesiogine draudimo veikla bei prisiimtu perdraudimu, suma. Jei straipsnio 1 dalyje nurodytas laikotarpis lygus septyneriems metams, atimama numatomų išmokėjimų techninių atidėjimų, sudarytų šeštųjų finansinių metų prieš paskutiniuosius finansinius metus, už kuriuos yra pateiktos ataskaitos, pradžioje suma.Viena trečioji arba viena septintoji taip apskaičiuotos sumos dalis, atsižvelgiant į straipsnio 1 dalyje nurodytus laikotarpius, padalinama į dvi dalis: pirmoji dalis apima ne daugiau kaip 35 milijonų eurų, antroji — likusią sumą; nuo šių dalių atitinkamai apskaičiuojama 26 ir 23 % ir gauti dydžiai sudedami.Taip gauta suma dauginama iš paskutiniųjų trejų finansinių metų santykio tarp tų išmokų, kurias draudimo įmonė turės sumokėti, po pervedimų už perdraudimą, sumos ir bendros išmokų sumos; šis santykis jokiu būdu negali būti mažesnis kaip 50 %.Kompetentingoms institucijoms patvirtinus, nustatant išmokas, atidėjimus ar susigrąžintas sumas 11, 12 ir 13 grupėms, gali būti naudojami statistiniai metodai. Jei tai yra priedo A dalies 18 grupei priskiriamos rizikos, išmokų bazei apskaičiuoti naudojama išmokų suma yra lygi draudimo įmonės išlaidomis, susijusiomis su suteikta pagalba. Šios sąnaudos apskaičiuojamos pagal valstybės narės nacionalines nuostatas.5. Jei pagal straipsnio 2, 3 ir 4 dalis apskaičiuota būtina mokumo atsarga yra mažesnės už ankstesnių metų būtiną mokumo atsargą, būtina mokumo atsarga turi būti lygi bent ankstesnių metų mokumo atsargai, padaugintai iš paskutiniųjų finansinių metų pabaigoje numatomų išmokėjimų techninių atidėjimų sumos ir paskutiniųjų finansinių metų pradžioje numatomų išmokėjimų techninių atidėjimų sumos santykio. Atliekant šiuos skaičiavimus, techniniai atidėjimai skaičiuojami be perdraudimo, bet santykis jokiu būdu negali būti didesnis už 1.6. Draudžiant sveikatos draudimu panašiu techniniu pagrindu kaip ir gyvybės draudimas, kiekviena trupmena, taikoma šio straipsnio 3 dalies šeštoje pastraipoje ir 4 dalies šeštoje pastraipoje nurodytoms dalims, yra sumažinama iki vienos trečiosios, jeigu:a) draudimo įmokos apskaičiuotos pagal ligų lenteles draudimo veikloje taikomu matematiniu metodu;b) sudaromi didėjančios gyvenimo trukmės atidėjimai;c) nustatoma papildoma įmoka tam, kad būtų sudaryta tinkamo dydžio mokumo atsarga;d) draudimo įmonė gali nutraukti sutartį ne vėliau kaip iki trečiųjų draudimo metų pabaigos;e) draudimo sutartis numato draudimo įmokų padidinimą arba išmokų sumažinimą net ir einamosioms sutartims."4. 17 straipsnis keičiamas tokiu straipsniu:"17 straipsnis1. Viena trečioji 16a straipsnyje nurodytos būtinos mokumo atsargos sudaro garantinį fondą. Fondą sudaro 16 straipsnio 2 ir 3 dalyse išvardyti elementai ir, valstybės narės kompetentingai institucijai pritarus, 4 dalies c punkte išvardyti elementai.2. Garantinis fondas negali būti mažesnis kaip 2 milijonai eurų. Tačiau, jeigu draudžiamos visos arba kai kurios rizikos, įtrauktos į priedo A dalies 10-15 grupes, fondas turi būti ne mažesnis kaip 3 milijonai eurų.Kalbant apie savidraudos draugijas arba apie savidraudos tipo draugijas, bet kokia valstybė narė gali leisti minimalų garantinį fondą sumažinti viena ketvirtąja dalimi."5. Įterpiamas toks straipsnis:"17a straipsnis1. Nuo 2003 m. rugsėjo 20 d. 16a straipsnio 3 ir 4 dalyse ir 17 straipsnio 2 dalyje eurais nurodytos sumos bus patikslinamos kasmet, tam kad būtų atsižvelgta į Eurostato skelbiamo Europos vartotojų kainų indekso, apimančio visas valstybes nares, pokyčius.Sumos tikslinamos automatiškai, bazinę sumą eurais padidinus procentiniu šio indekso pokyčiu per laikotarpį nuo šios direktyvos įsigaliojimo iki patikslinimo datos, bei suapvalinant iki 100000 eurų.Jei procentinis pokytis nuo praėjusio tikslinimo yra mažesnis kaip 5 %, suma netikslinama.2. Kasmet Komisija praneša Europos Parlamentui ir Tarybai apie patikslinimą ir straipsnio 1 dalyje nurodytas patikslintas sumas;".6. 20 straipsnio 2 dalyje žodžiai "16 straipsnio 3 dalimi" pakeičiami žodžiais "16a straipsniu".7. Įterpiamas toks straipsnis:"20a straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos turėtų įgaliojimus reikalauti, kad draudimo įmonės turėti finansinės padėties atkūrimo planą, jei kompetentingos institucijos mano, kad gali būti pažeistos draudėjų teisės. Finansinės padėties atkūrimo plane nurodomi bent jau šie kitų trejų finansinių metų duomenys arba pateikiami įrodymai, patvirtinantys šiuos dalykus:a) valdymo išlaidų sąmatą, visų pirma, einamųjų bendrųjų išlaidų ir komisinių sąmatą;b) planą, nustatantį išsamią pajamų ir išlaidų, susijusių su tiesiogine draudimo veikla, prisiimtu ir perduotu perdraudimu, sąmatą;c) numatomą balansą;d) finansinių išteklių, kuriuos ketinama panaudoti rizikos prisiėmimo įsipareigojimams padengti, ir mokumo atsargos sąmatą;e) bendrą perdraudimo politiką.2. Jei draudėjų teisės gali būti pažeistos dėl blogėjančios įmonės finansinės padėties, valstybės narės užtikrina, kad kompetentingoms institucijoms būtų suteikti įgaliojimai įpareigoti draudimo įmonę sudaryti būtiną didesnę mokumo atsargą, užtikrinant, kad artimiausioje ateityje draudimo įmonė galėtų įvykdyti mokumo reikalavimus. Būtinos didesnės mokumo atsargos lygis grindžiamas šio straipsnio 1 dalyje nurodytu finansinės padėties atkūrimo planu.3. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingoms institucijoms būtų suteikti įgaliojimai sumažinti visų elementų, galinčių sudaryti mokumo atsargą, vertę, jeigu nuo praėjusių finansinių metų reikšmingai pasikeitė šių elementų rinkos vertė.4. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingoms institucijoms būtų suteikti įgaliojimai dėl perdraudimo sumažinti būtiną mokumo atsargą, nustatytą pagal 16a straipsnį, jei:a) nuo praėjusių finansinių metų labai pasikeitė perdraudimo sutarčių pobūdis ar kokybė;b) pagal perdraudimo sutartis neperduodama jokia arba labai maža rizika.5. Jei kompetentingos institucijos yra pareikalavusios iš draudimo įmonės finansinės padėties atkūrimo plano pagal šio straipsnio 1 dalį, jos neišduoda šios direktyvos 10 straipsnio 3 dalies antrame punkte, Tarybos direktyvos 88/357/EEB (antroji negyvybės draudimo direktyva) [9] 16 straipsnio 1 dalies a punkte ir Tarybos direktyvos 92/49/EEB (trečioji negyvybės draudimo direktyva) [10] 12 straipsnio 2 dalyje nurodytos licencijos, jeigu, jų nuomone, draudėjų teisės gali būti pažeistos, kaip apibrėžta straipsnio 1 dalyje."2 straipsnisPereinamasis laikotarpis1. Valstybės narės nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos gali nustatyti penkerių metų laikotarpį, taikoma draudimo įmonėms, kurios šios direktyvos įsigaliojimo metu vykdo jų teritorijose draudimus, priskiriamus vienai ar kelioms Direktyvos 73/239/EEB priede nurodytoms draudimo grupėms, kad jos įvykdytų šios direktyvos 1 straipsnyje keliamus reikalavimus.2. Valstybės narės 1 dalyje nurodytoms draudimo įmonėms, kurios, pasibaigus penkerių metų laikotarpiui, iki galo nesudarė visos būtinos mokumo atsargos, gali nustatyti papildomą, ne ilgesnį kaip dvejų metų, laikotarpį tam tikslui pasiekti, jeigu šios draudimo įmonės pagal Direktyvos 73/239/EEB 20 straipsnį yra pateikusios kompetentingoms institucijoms tvirtinti priemonių, kurių ketina imtis minėtam tikslui pasiekti, planą.3 straipsnisPerkėlimas į nacionalinės teisės aktus1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję nė vėliau kaip iki 2003 m. rugsėjo 20 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės nustato, kad 1 dalyje nurodytos priemonės visų pirma taikomos prižiūrint 2004 m. sausio 1 d. prasidedančių finansinių metų finansinę atskaitomybę arba tų kalendorinių metų finansinę atskaitomybę.3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatas.4. Ne vėliau kaip iki 2007 m. sausio 1 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą apie šios direktyvos taikymą ir, prireikus, apie tolesnio derinimo būtinybę. Pranešime nurodoma, kaip valstybės narės pasinaudojo šios direktyvos galimybėmis ir ypač, ar dėl nacionalinėms priežiūros institucijoms suteiktų įgaliojimų veikti savo nuožiūra vienoje bendroje rinkoje neatsirado didelių priežiūros skirtumų.4 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.5 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2002 m. kovo 5 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasR. De Rato Y Figaredo[1] OL C 96 E, 2001 3 27, p. 129.[2] OL C 193, 2001 7 10, p. 16.[3] 2001 m. liepos 4 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2002 m. vasario 14 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 228, 1973 8 16, p. 3. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/26/EB (OL L 181, 2000 7 20, p. 65).[5] OL L 228, 1992 8 11, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/64/EB (OL L 290, 2000 11 17, p. 27).[6] OL 374, 1991 12 31, p. 32.[7] OL 374, 1991 12 31, p. 7.[8] OL 374, 1991 12 31, p. 32.[9] OL L 172, 1988 7 4, p.1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/26/EB (OL L 181, 2000 7 20, p. 65).[10] OL L 228, 1992 8 11, p.1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/64/EB (OL L 290, 2000 11 17, p. 27).--------------------------------------------------


title: 1990 m. lapkričio 8 d. Tarybos Direktyva iš dalies keičianti Direktyvos 78/660/EEB dėl metinių atskaitomybių ir Direktyvos 83/349/EEB dėl konsoliduotos atskaitomybės nuostatas dėl lengvatų mažoms ir vidutinėms įmonėms ir atskaitomybės skelbimo sumas išreiškiant ekiu

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31990L0604

Oficialusis leidinys L 317 , 16/11/1990 p. 0057 - 0059 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 17 tomas 1 p. 0105  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 17 tomas 1 p. 0105

		Tarybos direktyva1990 m. lapkričio 8 d.iš dalies keičianti Direktyvos 78/660/EEB dėl metinių atskaitomybių ir Direktyvos 83/349/EEB dėl konsoliduotos atskaitomybės nuostatas dėl lengvatų mažoms ir vidutinėms įmonėms ir atskaitomybės skelbimo sumas išreiškiant ekiu(90/604/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 54 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi nacionaliniai teisės aktai, susiję su metinių ataskaitų ir metinio pranešimo pateikimu ir turiniu, vertinimo metodika ir šių dokumentų skelbimu, ypač tai, kiek tai susiję su akcinėmis bendrovėmis ir uždarosiomis akcinėmis bendrovėmis, buvo suderinti Direktyva 78/660/EEB [4], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Ispanijos ir Portugalijos stojimo aktu,kadangi administracinę tvarką, kurios privalo laikytis mažos ir vidutinės įmonės, reikėtų supaprastinti remiantis 1986 m. lapkričio 3 d. Tarybos nutarimu dėl veiksmų programos mažų ir vidutinių įmonių (MVĮ) atžvilgiu [5] ir 1988 m. birželio 30 d. Tarybos nutarimu dėl verslo aplinkos gerinimo ir įmonių – ypač mažų ir vidutinių – plėtrą Bendrijoje skatinančių veiksmų [6], ir todėl reikia imtis papildomų priemonių, ypač iš esmės supaprastinant prievoles, nustatytas Direktyvoje 78/660/EEB;kadangi, remiantis Direktyvos 78/660/EEB 53 straipsnio 2 dalimi tikslinga, kad būtų antrą kartą peržiūrėtos ribos, apibrėžiančios mažas ir vidutines įmones;kadangi reikėtų padidinti išlygų, kurias valstybės narės, remdamosi Direktyva 78/660/EEB, gali taikyti nedidelėms įmonėms, kai rengiamos, audituojamos ir skelbiamos ataskaitos;kadangi valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė leisti įmonėms neįtraukti į ataskaitų paaiškinamąjį raštą tam tikros informacijos, susijusios su atlyginimu, išmokėtu įmonės administracijos ir vadovybės padalinių nariams, jeigu remiantis tokia informacija galima nustatyti tokių padalinių konkretaus nario pareigas;kadangi taip pat tikslinga leisti valstybėms narėms sušvelninti mažų įmonių prievoles dėl ataskaitų paaiškinamojo rašto rengimo ir skelbimo; kadangi valstybės narės turėtų turėti galimybę atleisti tokias įmones nuo prievolės ataskaitų paaiškinamajame rašte teikti tam tikrus duomenis, kurie mažų įmonių atveju laikomi mažiau svarbiais; kadangi, tais pačiais sumetimais, valstybės narės turėtų turėti galimybę atleisti tokias įmones nuo prievolės pateikti metinį pranešimą, jeigu jos į ataskaitų paaiškinamąjį raštą įtraukia Direktyvos 77/91/EEB [7] 22 straipsnio 2 dalyje nurodytus duomenis apie įmonės savų akcijų įsigijimą;kadangi yra svarbu skatinti piniginę Europos integraciją leidžiant įmonėms bent skelbti savo ataskaitas sumas nurodant ekiu; kadangi tai tik papildoma galimybė, kuri nekeičia įmonių, kurios jau dabar gali rengti ir skelbti ataskaitas, sumas nurodydamos ekiu, padėties; kadangi, šiuo klausimu, Direktyvų 78/660/EEB ir 83/349/EEB [8] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Ispanijos ir Portugalijos stojimo aktu, nuostatos turėtų būti paaiškintos, įpareigojant įmones, kurios gali naudotis šia galimybe, ataskaitų paaiškinamajame rašte nurodyti perskaičiavimo kursą;PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 78/660/EEB 11 straipsnis iš dalies keičiamas taip:1. "balanso suma: ne didesnė kaip 1550000 ekiu" pakeičiama į "balanso suma: ne didesnė kaip 2000000 ekiu".2. "grynosios pajamos: ne didesnės kaip 3200000 ekiu" pakeičiama į "grynosios pajamos: ne didesnės kaip 4000000 ekiu".3. Pridedama tokia pastraipa:"Rengiant sutrumpintą balansą, valstybės narės gali nereikalauti taikyti 15 straipsnio 3 dalies a punkto ir 4 dalies reikalavimų."Pirmiau nurodytų sumų ekiu pakeitimas yra antrojo penkerių metų laikotarpio pakeitimas, atliktas remiantis Direktyvos 78/660/EEB 53 straipsnio 2 dalimi.2 straipsnisDirektyvos 78/660/EEB 27 straipsnis iš dalies keičiamas taip:1. "balanso suma: ne didesnė kaip 6200000 ekiu" pakeičiama į "balanso suma ne didesnė kaip 8000000 ekiu".2. "grynosios pajamos: ne didesnės kaip 12800000 ekiu" pakeičiama į "grynosios pajamos: ne didesnės kaip 16000000 ekiu".Pirmiau nurodytų sumų ekiu pakeitimas yra antrojo penkerių metų laikotarpio pakeitimas, atliktas remiantis Direktyvos 78/660/EEB 53 straipsnio 2 dalimi.3 straipsnisDirektyvos 78/660/EEB 53 straipsnio 1 dalis iš dalies keičiama tokiu tekstu:"1. Šioje direktyvoje ekiu yra piniginis vienetas, apibrėžtas Reglamente (EEB) Nr. 3180/78 [9], su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2626/84 [10] ir Reglamentu (EEB) Nr. 1971/89 [11]Atitikmuo nacionaline valiuta yra nustatytas 1990 m. lapkričio 8 d.".4 straipsnisDirektyvos 78/660/EEB 43 straipsnis papildomas tokia dalimi:"3. Valstybės narės gali nereikalauti suteikti 1 dalies 12 punkte minimos informacijos, jeigu remiantis tokia informacija galima nustatyti konkretų tokio padalinio narį."5 straipsnisDirektyvos 78/660/EEB 44 straipsnis keičiamas tokiu tekstu:"44 straipsnis1. Valstybės narės gali leisti 11 straipsnyje nurodytoms įmonėms parengti sutrumpintą savo ataskaitų paaiškinamąjį raštą, neįtraukiant į jį informacijos, nurodytos 43 straipsnio 1 dalies 5–12 punktuose. Tačiau paaiškinamajame rašte turi būti nurodyta 43 straipsnio 1 dalies 6 punkte reikalaujama informacija apie visas susijusias pozicijas.2. Valstybės narės taip pat gali leisti 1 dalyje nurodytoms įmonėms nevykdyti prievolės paaiškinamajame rašte pateikti informaciją, kuri reikalaujama 15 straipsnio 3 dalies a punkte ir 4 dalyje, 18, 21 straipsniuose ir 29 straipsnio 2 dalyje, 30 straipsnio antroje pastraipoje, 34 straipsnio 2 dalyje, 40 straipsnio 2 dalyje ir 42 straipsnio 2 pastraipoje.3. Taikomas 12 straipsnis."6 straipsnisDirektyvos 78/660/EEB 46 straipsnis papildomas tokia dalimi:"3. Valstybės narės gali nereikalauti, kad 11 straipsnyje nurodytos įmonės laikytųsi įsipareigojimo rengti metinius pranešimus, jeigu informacija, nurodyta Direktyvos 77/91/EEB 22 straipsnio 2 dalyje ir susijusi su įmonės įsigytomis savomis akcijomis, pateikiama ataskaitų paaiškinamajame rašte."7 straipsnisDirektyvos 78/660/EEB 47 straipsnio 2 dalies b punktas pakeičiamas taip:"b) sutrumpintą paaiškinamąjį raštą pagal 44 straipsnio reikalavimus."8 straipsnisDirektyva 78/660/EEB papildoma tokiu straipsniu:"50a straipsnisMetines atskaitomybes galima skelbti sumas nurodant ta valiuta, kurią naudojant jos buvo parengtos, arba ekiu, perskaičiavus jas pagal balanso parengimo dieną galiojusį kursą. Šis kursas nurodomas paaiškinamajame rašte."9 straipsnisDirektyva 78/660/EEB papildoma tokiu straipsniu:"38a straipsnisKonsoliduotas ataskaitas galima skelbti sumas nurodant ta valiuta, kurią naudojant jos buvo parengtos, arba ekiu, perskaičiavus jas pagal konsoliduoto balanso parengimo dieną galiojusį kursą. Šis kursas nurodomas paaiškinamajame rašte."10 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1993 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės gali nustatyti, kad ši direktyva pirmą kartą būtų taikoma tik atskaitomybėms už finansinius metus, prasidedančius 1995 m. sausio 1 d. arba per kalendorinius 1995 metus.3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.11 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1990 m. lapkričio 8 d.Tarybos varduPirmininkasP. Romita[1] OL C 287, 1986 11 11, p. 5;OL C 318, 1989 12 10, p. 12.[2] OL C 158, 1989 6 26, p. 257;1990 m. spalio 24 d. sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 139, 1989 6 5, p. 42.[4] OL L 222, 1978 8 14, p. 11.[5] OL C 287, 1986 11 14, p. 1.[6] OL C 197, 1988 7 27, p. 6.[7] OL L 26, 1977 1 31, p. 1.[8] OL L 193, 1983 7 18, p. 1.[9] OL L 379, 1978 12 30, p. 1.[10] OL L 247, 1984 9 16, p. 1.[11] OL L 189, 1989 7 4, p. 1.--------------------------------------------------