title: 1991 m. sausio 28 d. Tarybos Direktyva dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą avimis ir ožkomis

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0068

Oficialusis leidinys L 046 , 19/02/1991 p. 0019 - 0036 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 36 p. 0155  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 36 p. 0155

		Tarybos direktyva1991 m. sausio 28 d.dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą avimis ir ožkomis(91/68/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi darnus bendro avių ir ožkų rinkos organizavimo veikimas neduos lauktų rezultatų tol, kol Bendrijos vidaus prekybą varžo skirtingi valstybių narių sveikatos reikalavimai;kadangi siekiant skatinti šią prekybą tokius skirtumus reikėtų pašalinti, o avių ir ožkų prekybai įvesti taisykles, apimančias visą Bendriją; kadangi tas tikslas taip pat padėtų užbaigti vienos bendros rinkos kūrimą;kadangi tam, kad jos tiktų Bendrijos vidaus prekybai, avys ir ožkos turėtų atitikti tam tikrus gyvūnų sveikatos reikalavimus, nustatytus siekiant išvengti infekcinių arba užkrečiamųjų ligų plitimo;kadangi gyvūnų sveikatos reikalavimai turėtų būti taikomi skirtingai, atsižvelgiant į prekybos tokiais gyvūnais tikslus;kadangi įvairiose Bendrijos teritorijos vietose avių ir ožkų sveikata yra nevienoda; kadangi dėl to, kalbant apie tokios teritorijos dalis, turėtų būti nuoroda į "regionus", kurie apibrėžti 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvoje 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/425/EEB [5];kadangi tarp regionų, kuriuose gyvūnų sveikatos reikalavimai yra lygiaverčiai, neturi būti jokių prekybos kliūčių;kadangi turėtų būti priimta nuostata, pagal kurią Komisija, atsižvelgusi į valstybės narės pasiekimus likviduojant tam tikras ligas, galėtų patvirtinti tam tikrus papildomus reikalavimus, kurie tačiau jokiu būdu neturėtų viršyti reikalavimų, taikomų tokioje valstybėje narėje;kadangi, siekiant išvengti infekcinių arba užkrečiamųjų ligų plitimo, turėtų būti nustatyti gyvūnų vežimo į jų paskirties vietą reikalavimai;kadangi, siekiant užtikrinti, kad bus laikomasi taikytinų reikalavimų, turėtų būti priimta nuostata dėl sveikatos sertifikato įvedimo, kuris būtų išduodamas oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo ir lydėtų avis ir ožkas tol, kol jos pasieks paskirties vietą;kadangi tais atvejais, kai kalbama apie patikrinimų organizavimą ir vėlesnius patikrinimus, kuriuos turi atlikti valstybės narės, bei apie apsaugos priemones, kurių turi būti imamasi, reikėtų daryti nuorodą į bendrąsias taisykles, išdėstytas 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvoje 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą;kadangi reikėtų priimti nuostatą, leidžiančią Komisijai atlikti savo patikrinimus;kadangi reikėtų numatyti glaudaus ir veiksmingo bendradarbiavimo Veterinarijos nuolatiniame komitete tarp valstybių narių ir Komisijos tvarką,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva apibrėžia gyvūnų sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius Bendrijos vidaus prekybą avimis ir ožkomis.2 straipsnisŠioje direktyvoje taikomi Direktyvos 64/432/EEB 2 straipsnyje pateikti apibrėžimai, be to:1) "skerstinos avys arba ožkos" – avys ir ožkos, kurios tiesiai arba per patvirtintą turgavietę ar surinkimo centrą vežamos į skerdyklą ir ten skerdžiamos, laikantis Direktyvos 64/432/EEB 6 straipsnyje išdėstytų reikalavimų;2) "veislinės ir penimos avys arba ožkos" – avys ir ožkos, išskyrus nurodytas 1 punkte, kurias tiesiai arba per patvirtintą turgavietę ar surinkimo centrą planuojama vežti į paskirties vietą;3) "ūkis" – ūkis, apibrėžtas Direktyvos 90/425/EEB 2 straipsnio 4 dalyje;4) "oficialiai bruceliozės neapimtas avių arba ožkų ūkis" – ūkis, kuris atitinka reikalavimus, išdėstytus A priedo 1 skyriaus I antraštėje;5) "bruceliozės neapimtas avių arba ožkų ūkis" – ūkis, kuris atitinka reikalavimus, išdėstytus A priedo 2 skyriuje;6) "prekyba" – prekyba tarp valstybių narių tokia prasme kaip vartojama Sutarties 9 straipsnio 2 dalyje;7) "liga, apie kurią privaloma pranešti" – liga, įrašyta B priedo I ir II skirsnių sąrašuose, apie kurią turi būti pranešta kompetentingoms valstybės narės institucijoms, jeigu gyvūnai ja serga arba įtariama, kad gali sirgti;8) "oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas" – veterinarijos gydytojas, kurį skiria kompetentinga valstybės narės centrinė institucija;9) "patvirtinta turgavietė arba surinkimo centras" – bet kuri vieta, išskyrus ūkį, kurioje avys arba ožkos yra parduodamos, perkamos ir (arba) surenkamos arba pakraunamos ir kuri atitinka Direktyvos 64/432/EEB 3 straipsnio 7 dalies ir Direktyvos 90/425/EEB 5 straipsnio 1 dalies b punkto i papunkčio reikalavimus, taikomus patvirtintoms turgavietėms arba surinkimo centrams;10) "regionas" – Bendrijos teritorijos dalis, kaip ji apibrėžta Direktyvos 64/432/EEB 2 straipsnio o punkte.3 straipsnis1. Prekybai gali būti pateiktos tik tos skerstinos avys ir ožkos, kurios atitinka 4 straipsnyje išdėstytus reikalavimus.2. Prekybai gali būti pateiktos tik tos veislinės ir penimos avys ir ožkos, kurios atitinka 4, 5 ir 6 straipsniuose išdėstytus reikalavimus, nepažeidžiant jokių papildomų garantijų, kurių gali būti pareikalauta laikantis 7 ir 8 straipsnių.Tačiau kompetentingos paskirties valstybių narių institucijos turi teisę daryti bendro arba riboto pobūdžio išimtis dėl veislinių ir penimų avių ir ožkų judėjimo, tačiau tik dėl laikinų ganyklų, esančių netoli Bendrijos vidaus sienų. Valstybės narės, kurios naudojasi tokia išimtimi, apie jos turinį praneša Komisijai.4 straipsnis1. Avys ir ožkos:a) turi būti identifikuotos ir registruojamos, laikantis Direktyvos 90/425/EEB 3 straipsnio 1 dalies c punkto reikalavimų; laikas, per kurį nacionalinėms institucijoms turi būti pranešta apie būtinybę identifikuoti ir registruoti avis ir ožkas, pradedamas skaičiuoti nuo šios direktyvos priėmimo dienos;b) patikrinimo metu jos neturi turėti jokių klinikinių ligos požymių; tokį patikrinimą oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas privalo atlikti likus 48 valandoms iki avių ir ožkų pakrovimo;c) neturi būti kilusios iš ūkio, kuriame taikomi apribojimai dėl sveikatos priežasčių, ir neturi būti turėjusios kontakto su tokiame ūkyje laikomais gyvūnais, tai yra:i) šis apribojimas susijęs su vienos iš toliau išvardytų ligų, kurioms šie gyvūnai yra imlūs, protrūkiu:- bruceliozės,- pasiutligės,- juodligės;ii) paskerdus paskutinį sergantį arba įtariamą, kad serga viena iš pirmiau pateiktų ligų, gyvulį apribojimo laikotarpis turi būti ne trumpesnis kaip:- 42 dienos bruceliozės atveju,- 30 dienų pasiutligės atveju,- 15 dienų juodligės atveju,ir neturi būti kilusios ar turėjusios kontaktą su gyvuliais iš ūkio, kuris yra oficialiai nustatytoje apsaugos zonoje ir iš kurio gyvūnus išvežti draudžiama remiantis Direktyvos 64/432/EEB 3 straipsnio 2 dalies b punkto ii papunkčio reikalavimais;d) joms netaikomi gyvūnų sveikatos apribojimai pagal 1985 m. lapkričio 18 d. Tarybos direktyvą 85/511/EEB dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo [6] su pakeitimais, padarytais Direktyva 90/423/EEB [7].Be to, taikomos Direktyvos 64/432/EEB 4a straipsnio nuostatos.2. Valstybės narės taip pat garantuoja, kad nebus prekiaujama avimis ir ožkomis:- kurios skirtos paskersti pagal nacionalinę programą, skirtą likviduoti ligas, nenurodytas Direktyvos 90/425/EEB C priede arba šios direktyvos B priedo I skyriuje,- kuriomis negalima prekiauti jų teritorijoje dėl priežasčių, susijusių su žmonių arba gyvūnų sveikata ir pagrįstų Sutarties 36 straipsniu.3. Be to, avys ir ožkos privalo:- būti gimusios ir nuo gimimo augintos Bendrijos teritorijoje,- jeigu jos importuotos, būti kilusios iš trečiosios šalies, kuri įtraukta į sąrašą, sudarytą laikantis 1972 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyvos 72/462/EEB dėl sveikatos ir veterinarinio patikrinimo problemų importuojant galvijus, kiaules ir šviežią mėsą ir mėsos produktus iš trečiųjų šalių [8] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/425/EEB, 3 straipsnio reikalavimų, ir jos turi:i) atitikti gyvūnų sveikatos reikalavimus, nustatytus laikantis Direktyvos 72/462/EEB 8 straipsnio reikalavimų;ii) arba, jei nėra tokių reikalavimų, atitikti Direktyvos 90/425/EEB 7 straipsnio 2 dalies antrosios, trečiosios ir ketvirtosios pastraipų reikalavimus.5 straipsnisNepažeidžiant papildomų garantijų, kurių gali būti pareikalauta remiantis 7 ir 8 straipsniais, kad veislinės ir penimos avys ir ožkos galėtų būti vežamos į oficialiai bruceliozės neapimtą ūkį arba bruceliozės neapimtą avių arba ožkų ūkį, be 4 straipsnyje išdėstytų reikalavimų, jos privalo atitikti ir A priedo 1 skyriaus D dalies arba 2 skyriaus D dalies atitinkamus reikalavimus.6 straipsnisNepažeidžiant papildomų garantijų, kurių gali būti pareikalauta remiantis 7 ir 8 straipsniais, veisliniai gyvuliai turi atitikti ir šiuos reikalavimus:a) turi būti įsigyti ir turėję kontaktą tik su gyvuliai iš tokio ūkio:i) kuriame nenustatyta šių ligų klinikinių požymių:- kontaginės avių agalaktijos (Mycoplasma agalactiae) arba kontaginės ožkų agalaktijos (Mycoplasma agalactiae, M. capricolum, M. Mycoïdes var. mycoïdes"large colony") – paskutinius 6 mėnesius,- paratuberkuliozės arba kazeozinio limfadenito – paskutinius 12 mėnesių,- plaučių adenomatozės, medi-visna arba ožkų virusinio artrito/encefalito – paskutinius trejus metus. Tačiau šis laikas sutrumpinamas iki 12 mėnesių, jeigu paskerdus medi-visna arba ožkų virusiniu artritu/encefalitu užkrėstus gyvulius, dviejų tyrimų, atliktų likusiems gyvuliams laikantis 15 straipsnyje išdėstytos tvarkos, rezultatai yra neigiami,arba jeigu toks ūkis, nepažeisdamas reikalavimų, kurių turi būti laikomasi kitų ligų atveju, vienos arba kelių iš pirmiau minėtų ligų atžvilgiu pateikia šiai ligai arba ligoms lygiavertes sveikatos garantijas pagal programą, patvirtintą laikantis 7 ir 8 straipsnių reikalavimų;ii) apie kurį oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas, išduodantis sveikatos sertifikatą, nepateikia faktų, kad jame nesilaikoma i punkto reikalavimų;iii) kurio savininkas teigia, kad tokių faktų nežino, ir, be to, raštu patvirtina, kad gyvūnas arba gyvūnai, skirti prekiauti Bendrijoje, atitinka i punkto kriterijus;b) be to, skrepi atžvilgiu, gyvuliai privalo būti:i) iš ūkio, kuris atitinka šiuos reikalavimus:- ūkyje turi būti oficialiai atliekami patikrinimai pagal Direktyvos 90/425/EEB 3 straipsnio 1 dalies b punkto reikalavimus,- gyvuliai turi būti paženklinti,- ne mažiau kaip dvejus metus nebuvo patvirtintas nė vienas skrepi atvejis,- senų, atvežtų iš tokio ūkio skirtų skersti patelių mėginiai imami ir tikrinami skerdimo metu, išskyrus tuos atvejus, jei toks ūkis yra regione arba valstybėje narėje, galinčioje pasinaudoti sąlygomis, kurios turi būti nustatytos vadovaujantis 8 straipsniu,- į tokį ūkį priimamos tik tos gyvulių patelės, kurios atvežtos iš šiuos reikalavimus atitinkančio ūkio;ii) nuo gimimo arba dvejus paskutinius metus nuolat laikomi ūkyje arba ūkiuose, kurie atitinka i punkte nurodytus reikalavimus;iii) jeigu jie yra skirti valstybei narei, kurios teritorija arba jos dalis gali pasinaudoti 7 arba 8 straipsnio nuostatomis, atitinka pagal šiuos straipsnius pateiktas garantijas;c) kontaginio epididimito (B. ovis) atžvilgiu veisliniai nekastruoti avinai privalo būti:- iš ūkio, kuriame paskutinius 12 mėnesių nebuvo diagnozuota kontaginio epididimito (B. ovis),- nuolat laikomi tokiame ūkyje 60 parų iki išsiuntimo,- per 30 parų iki išsiuntimo, laikantis D priedo reikalavimų, jiems turi būti atliktas serologinis tyrimas, kurio rezultatas turi būti neigiamas, arba jie turi atitikti lygiavertes sveikatos garantijas, kurios turi būti pripažintos laikantis 15 straipsnyje numatyta tvarka;d) sertifikate, kuris turi atitikti E priede pateiktą III pavyzdį, pažymima, kad laikomasi visų šių reikalavimų.7 straipsnis1. Valstybė narė, kurioje yra privalomoji arba savanoriškoji nacionalinė kontrolės programa arba nacionalinė monitoringo programa, skirta vienai iš infekcinių arba užkrečiamųjų ligų, nurodytų B priedo II ir III skirsniuose visoje jos teritorijoje arba dalyje, tokią programą gali pateikti Komisijai, ypač atkreipdama dėmesį į šiuos dalykus:- ligos paplitimą toje valstybėje narėje,- programos sudarymo priežastis, atsižvelgiant į ligos svarbumą ir programos galimą naudą palyginus su jos išlaidomis,- geografinę teritoriją, kurioje ši programa bus įgyvendinama,- ūkiams taikytinas įvairias statuso kategorijas, standartus, kuriuos kiekviena kategorija privalo pasiekti, ir tyrimų procedūras, kurios turi būti atliktos,- programos monitoringo tvarką,- veiksmus, kurių turėtų būti imtasi, jei ūkis dėl kokios nors priežasties prarastų savo statusą,- priemones, kurių turėtų būti imtasi, jeigu tyrimų, atliktų pagal programą, rezultatai bus teigiami.2. Komisija nagrinėja valstybių narių pateiktas programas. Programos, nurodytos 1 dalyje, gali būti patvirtintos laikantis 1 dalyje pateiktų kriterijų 15 straipsnyje nurodyta tvarka. Ta pačia tvarka, tuo pačiu metu arba praėjus ne daugiau kaip trims mėnesiams po programų patvirtinimo, nustatomos bendro arba riboto pobūdžio papildomos garantijos, kurių gali būti pareikalauta prekiaujant Bendrijos viduje. Tokios garantijos negali viršyti nacionalinių garantijų, kurias valstybė narė taiko savo šalyje.3. Valstybių narių pateiktos programos gali būti iš dalies keičiamos arba papildomos, laikantis 15 straipsnyje numatytos tvarkos. Pakeitimai arba papildymai, kuriuos norima įrašyti į jau patvirtintas programas arba į garantijas, kurios nustatytos laikantis 2 dalies reikalavimų, gali būti tvirtinami laikantis tos pačios tvarkos.4. Programos, patvirtintos laikantis šio straipsnio reikalavimų, naudojasi Bendrijos finansavimu, numatytu 1990 m. birželio 26 d. Tarybos sprendimo 90/424/EEB dėl išlaidų veterinarijos srityje [9] 24 straipsnyje, teikiamu toms ligoms ir tokiomis sąlygomis, kurios nurodytos tame sprendime.8 straipsnis1. Jeigu valstybės narės požiūriu jos teritorija arba jos dalis nėra užkrėsta viena iš ligų, išvardytų B priedo II ir III skirsniuose, kurioms yra imlios avys ir ožkos, ji pateikia Komisijai atitinkamus patvirtinamuosius dokumentus, kuriuose būtinai nurodoma:- ligos pobūdis ir jos atsiradimo tos valstybės teritorijoje istorija,- priežiūros patikrinimo rezultatai, remiantis serologiniais, mikrobiologiniais, patologiniais arba epidemiologiniais tyrimais ir tuo, kad pagal įstatymą apie tokią ligą turi būti pranešta kompetentingoms institucijoms,- ligos priežiūros trukmė,- jei reikia, kiek laiko ir kokioje geografinėje teritorijoje buvo draudžiama atlikti gyvulių vakcinaciją nuo atitinkamos ligos,- priemonės, kurių imtasi norint patikrinti, ar tos ligos nebėra.2. Komisija nagrinėja valstybių narių pateiktus patvirtinamuosius dokumentus. Papildomos bendro arba riboto pobūdžio garantijos, kurių gali būti pareikalauta prekiaujant Bendrijos viduje, nustatomos 15 straipsnyje numatyta tvarka. Tokios garantijos negali viršyti nacionalinių garantijų, kurias valstybė narė taiko savo šalyje. Pateikus patvirtinamuosius dokumentus iki 1992 m. sausio 1 d., sprendimai dėl papildomų garantijų priimami iki 1992 m. liepos 1 d.3. Valstybės narės praneša Komisijai apie 1 dalyje nurodytuose patvirtinamuosiuose dokumentuose atsiradusius bet kokius su atitinkama liga susijusius pasikeitimus. Atsižvelgiant į pranešimą, garantijos, nustatytos kaip apibrėžta 2 dalyje, gali būti iš dalies keičiamos arba panaikinamos 15 straipsnyje numatyta tvarka.9 straipsnisAvys ir ožkos, kuriomis valstybės narės prekiauja tarpusavyje, jas vežant iki paskirties vietos turi būti lydimos oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo pasirašyto sveikatos sertifikato, kuris atitinka E priedo reikalavimus (I, II ir III pavyzdžius) ir kuris turi būti išduotas tą dieną, kurią atliekamas 4 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas patikrinimas, surašytas bent viena iš valstybinių kalbų, vartojamų paskirties valstybėje narėje, ir galioti 10 dienų. Sertifikatą sudaro vienas lapas.10 straipsnis1. Direktyvoje 90/425/EEB išdėstytos taisyklės, ypač kilmės patikrinimo atveju, taikomos patikrinimų organizavimui ir vėlesniems patikrinimams, kuriuos turi organizuoti ir atlikti paskirties valstybė narė, ir apsaugos priemonėms, kurios turi būti įgyvendintos.2. Direktyvos 90/425/EEB A priedo I antraštės tekste įrašoma ši nuoroda:"1991 m. sausio 28 d. Tarybos direktyva 91/68/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą avimis ir ožkomis,OL L 46, 1991 2 19, p. 19."3. Direktyvos 90/425/EEB B priedo A dalies pirmoji įtrauka išbraukiama.11 straipsnis1. Siekdami garantuoti vienodą šios direktyvos taikymą, Komisijos veterinarijos ekspertai kartu su kompetentingų nacionalinių institucijų pareigūnais gali atlikti patikrinimus vietoje. Valstybė narė, kurios teritorijoje atliekami patikrinimai, tokiems ekspertams teikia pagalbą, būtiną jų užduočiai vykdyti. Apie patikrinimo rezultatus Komisija informuoja valstybes nares.2. Bendroji šio straipsnio taikymo tvarka tvirtinama 15 straipsnyje numatyta tvarka.Taisyklės, kurios turi būti taikomos šiame straipsnyje nurodytų patikrinimų metu, nustatomos laikantis tos pačios tvarkos.12 straipsnisValstybės narės, įgyvendinančios alternatyvią kontrolės sistemą, numatančią garantijas, lygiavertes toms, kurios nurodytos 5 straipsnyje ir 6 straipsnio a ir c punktuose ir kurios susijusios su avių ir ožkų judėjimu jų teritorijose, viena kitai gali taikyti išimtis dėl patikrinimo, nurodyto 4 straipsnio 1 dalies b punkte, ir įsipareigoti išduoti viena kitai sertifikatą, nurodytą 9 straipsnyje. Apie tai jos praneša Komisijai.13 straipsnisŠios direktyvos nuostatos, atsižvelgus į pasiūlymus, susijusius su vidaus rinkos kūrimo užbaigimu, kuriems Taryba pritars kvalifikuota balsų dauguma, dar kartą apsvarstomos iki 1993 m. sausio 1 d.14 straipsnisTaryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma iš dalies keičia A priedą.B, C ir D priedai iš dalies keičiami laikantis 15 straipsnyje numatytos tvarkos.15 straipsnis1. Kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje numatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu nedelsdamas klausimą perduoda Veterinarijos nuolatiniam komitetui (toliau – Komitetas), įkurtam Sprendimu 68/361/EEB [10].2. a) Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Savo nuomonę apie šį projektą Komitetas pateikia per laiką, kurį pirmininkas nustato atsižvelgęs į reikalo skubumą. Nuomonė patvirtinama balsų dauguma, kuri nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje tiems atvejams, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos siūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.Komisija tvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę.b) Jei numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba tokia nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jei nuo tos dienos, kai klausimas buvo perduotas Tarybai, ji per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija, išskyrus tuo atvejus, kai Taryba paprasta balsų dauguma yra balsavusi prieš tas priemones.16 straipsnisKomisija, laikydamasi 15 straipsnyje numatytos tvarkos, gali patvirtinti pereinamojo laikotarpio priemones, kurios būtų taikomos trejus metus, būtinas palengvinti perėjimą prie naujos šioje direktyvoje numatytos tvarkos.17 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję:i) praėjus dviems mėnesiams nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos įgyvendina jos 7 ir 8 straipsnius, jei atitinkamos nacionalinių teisės aktų nuostatos ir toliau bus taikomos tol, kol bus patvirtintos programos, o jeigu tokių programų nėra – iki datos, kuri nurodyta ii punkte;ii) ne vėliau 1992 m. gruodžio 31 d. įgyvendina kitas šios direktyvos nuostatas.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.18 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1991 m. sausio 28 d.Tarybos varduPirmininkasJ.-C. Juncker[1] OL C 48, 1989 2 27, p. 21.[2] OL C 96, 1989 4 17, p. 187.[3] OL C 194, 1989 7 31, p. 9.[4] OL 121, 1964 7 29, p. 1977/64.[5] OL L 224, 1990 8 18, p. 29.[6] OL L 315, 1985 11 26, p. 11.[7] OL L 224, 1990 8 18, p. 13.[8] OL L 302, 1972 12 31, p. 28.[9] OL L 224, 1990 8 18, p. 19.[10] OL L 255, 1968 10 18, p. 23.--------------------------------------------------A PRIEDAS1 SKYRIUSI. Oficialiai bruceliozės (B. melitensis) neapimtas avių ir ožkų ūkis:A. Statuso suteikimasOficialiai bruceliozės (B. melitensis) neapimtas avių arba ožkų ūkis:1) ūkis, kuriame:a) visiems bruceliozei (B. melitensis) imliems gyvuliams nebuvo nustatyta jokių klinikinių arba kitų bruceliozės (B. melitensis) požymių mažiausiai 12 mėnesių;b) nėra avių ir ožkų, paskiepytų nuo bruceliozės (B. melitensis), išskyrus tas, kurios ne anksčiau kaip prieš dvejus metus buvo paskiepytos vakcina Rev. 1 arba kokia nors kita vakcina, patvirtinta laikantis šios direktyvos 15 straipsnyje išdėstytos tvarkos;c) visoms avims ir ožkoms, kurios tyrimų dieną buvo vyresnės nei šešių mėnesių amžiaus, atlikti du tyrimai laikantis C priedo reikalavimų ir tarp jų darant šešių mėnesių arba ilgesnę pertrauką ir gauti neigiami rezultatai;d) atlikus c punkte nurodytus tyrimus yra tik tos avys ir ožkos, kurios gimė tame ūkyje arba kurios, laikantis D dalyje nurodytų sąlygų buvo atvežtos iš oficialiai bruceliozės neapimto arba bruceliozės neapimto ūkio,ir kuris, įvertinus jo statusą, ir toliau atitinka B dalyje nurodytus reikalavimus;2) ūkis, esantis oficialiai bruceliozės neapimtoje valstybėje narėje arba regione, nurodytame II dalyje.B. Statuso išlaikymas1. Oficialiai bruceliozės (B. melitensis) neapimtuose avių arba ožkų ūkiuose, esančiuose oficialiai bruceliozės neapimtos teritorijos dalyje, į kuriuos, įvertinus jų statusą, gyvuliai atvežami laikantis D dalies reikalavimų, kasmet turi būti tiriamas reprezentacinis vyresnių negu šeši mėnesiai avių ir ožkų skaičius. Ūkis gali išlaikyti oficialiai bruceliozės (B. melitensis) neapimto ūkio statusą, jeigu tokių tyrimų rezultatai yra neigiami.Į reprezentacinį gyvulių skaičių, kuriems turi būti atlikti tyrimai, kiekviename ūkyje turi būti įtraukti:- visi vyresni negu šešių mėnesių amžiaus nekastruoti patinai,- visi gyvuliai, atvežti į ūkį po paskutinio tyrimo,- 25 % patelių, kurios yra sulaukusios reprodukcijos amžiaus (lytiškai subrendusios) arba 25 % pieninių patelių, bet ne mažiau kaip 50 gyvulių iš kiekvieno ūkio, išskyrus ūkius, kuriuose tokių patelių yra mažiau negu 50, tačiau tuomet visos patelės turi būti ištirtos.2. Oficialiai bruceliozės neapimtame regione, kuriame daugiau nei 99 % avių arba ožkų ūkių yra laikomi oficialiai bruceliozės neapimtais ūkiais, patikrinimus oficialiai bruceliozės neapimtuose avių ir ožkų ūkiuose gali būti leista atlikti kas treji metai, jeigu tokie ūkiai bus oficialiai kontroliuojami arba juose bus vykdoma ligų likvidavimo programa.C. Įtariami arba tikri bruceliozės atvejai1. Jeigu oficialiai bruceliozės neapimtame avių arba ožkų ūkyje:a) įtariama, kad brucelioze (B. melitensis) serga viena arba daugiau avių arba ožkų, tokiam ūkiui kompetentinga institucija panaikina oficialiai bruceliozės neapimto ūkio statusą. Tačiau toks statusas gali būti laikinai sustabdytas, jeigu iki ligos oficialaus patvirtinimo arba įtarimo dėl ligos oficialaus paneigimo gyvulys arba gyvuliai nedelsiant sunaikinami arba atskiriami nuo kitų;b) patvirtinama bruceliozė (B. melitensis), kompetentinga institucija tokiam ūkiui panaikina oficialiai bruceliozės neapimto ūkio statusą tik tuo atveju, jei visi užsikrėtę arba ligai imlių rūšių gyvuliai paskerdžiami, ir laikantis C priedo reikalavimų ir kas tris mėnesius atlikus 2 tyrimus visiems vyresniems negu šešių mėnesių amžiaus to ūkio gyvuliams, gaunami neigiami rezultatai.2. Jeigu 1 dalyje nurodytas ūkis yra oficialiai bruceliozės (B. melitensis) neapimtame regione, tokia valstybė narė privalo nedelsdama informuoti Komisiją ir kitas valstybes nares.Tokios valstybės narės kompetentinga institucija privalo:a) tame ūkyje paskersti visus užsikrėtusius gyvulius ir visus infekcijai imlių rūšių gyvulius. Apie padėtį valstybė narė privalo informuoti Komisiją ir kitas valstybes nares;b) atlikti epidemiologinius tyrimus, o bandose, epidemiologiškai susijusiose su infekuotomis bandomis, atlikti tyrimus, nurodytus 1 dalies b punkte.3. Jeigu laikantis 2 punkto reikalavimų bruceliozės protrūkis yra patvirtinamas, Komisija, įvertinusi atsinaujinusio bruceliozės (B. melitensis) protrūkio aplinkybes ir laikydamasi 15 straipsnyje nustatytos tvarkos, jei įvertinimas tai pateisina, priima sprendimą dėl tokio regiono statuso sustabdymo arba panaikinimo. Jeigu statusas yra panaikinamas, reikalavimai dėl teisės į naują statusą nustatomi laikantis tos pačios tvarkos.D. Gyvūnų įvežimas į oficialiai bruceliozės (B. melitensis) neapimtą avių arba ožkų ūkįĮ oficialiai bruceliozės neapimtą avių arba ožkų ūkį neleidžiama priimti avių arba ožkų, išskyrus tas, kurios:1) - yra iš oficialiai bruceliozės neapimto avių arba ožkų ūkio;2) arba- yra iš bruceliozės neapimto avių arba ožkų ūkio ir- yra identifikuotos, kaip nurodyta šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalies a punkte,- niekada nebuvo skiepytos nuo bruceliozės arba buvo paskiepytos ne mažiau kaip prieš dvejus metus. Tačiau į tokį ūkį gali būti priimtos patelės, kurioms daugiau negu dveji metai ir kurios buvo paskiepytos iki tol, kol joms sukako septyni mėnesiai, ir kurios- kilmės ūkyje, esant oficialiai priežiūrai, laikomos atskirai nuo kitų, atskirtos buvo tirtos, kaip nurodyta C priede, du kartus kas 6 savaites, ir gauti neigiami rezultatai.II. Oficialiai bruceliozės neapimta valstybė narė arba regionasLaikantis 15 straipsnyje išdėstytos tvarkos, oficialiai bruceliozės neapimta gali būti pripažįstama valstybė narė arba regionas tokia prasme, kaip vartojama šios direktyvos 2 straipsnio 10 dalyje, kur:1. a) 99,8 % avių arba ožkų ūkių yra oficialiai bruceliozės neapimti ūkiai;b) arba kur laikomasi šių reikalavimų:i) penkerius metus avių arba ožkų bruceliozė yra liga, apie kurią turi būti pranešta;ii) penkerius metus nebuvo oficialiai patvirtintos avių arba ožkų bruceliozės;iii) trejus metus uždrausta avių ir ožkų vakcinacija;c) ir kur būtinybė laikytis šių reikalavimų įtvirtinta šios direktyvos 15 straipsnyje numatyta tvarka;2. Laikomasi 1 punkte nurodytų reikalavimų ir kur:i) remiantis kasmetiniais patikrinimais, atliktais atsitiktinai parinktuose ūkiuose arba skerdyklose, 99 % patikimumu nustatoma, kad užkrėstų ūkių yra mažiau negu 0,2 % arba, ištyrus 10 % vyresnių kaip šešių mėnesių amžiaus avių ir ožkų, kaip nurodyta C priede, gaunami neigiami rezultatai;ii) ir toliau laikomasi reikalavimų atitinkamam statusui gauti.2 SKYRIUSBruceliozės (B. melitensis) neapimtas avių arba ožkų ūkisA. Statuso suteikimasBruceliozės (B. melitensis) neapimtu laikomas avių arba ožkų ūkis;1) kuriame:a) visi bruceliozei (B. melitensis) imlūs gyvuliai mažiausiai 12 mėnesių neturėjo jokių klinikinių arba kitų bruceliozės požymių;b) visos arba keletas avių arba ožkų yra paskiepytos vakcina Rev. 1 arba kokia nors kita vakcina, patvirtinta laikantis šios direktyvos 15 straipsnyje numatytos tvarkos. Gyvuliai turėjo būti paskiepyti iki septynių mėnesių amžiaus;c) visoms paskiepytoms avims ir ožkoms, kurios tyrimų dieną buvo vyresnės nei 18 mėnesių amžiaus, kas 6 mėnesius ar rečiau atlikus tyrimus pagal C priedo reikalavimus gauti neigiami rezultatai;d) visoms nepaskiepytoms avims ir ožkoms, kurios tyrimų dieną buvo vyresnės negu šešių mėnesių amžiaus, kas 6 mėnesius ar rečiau atlikus tyrimus pagal C priedo reikalavimus gauti neigiami rezultatai;e) atlikus c arba d punktuose nurodytus tyrimus, ūkyje laikomos tik tos avys ir ožkos, kurios gimė tame ūkyje arba kurios, laikantis D dalyje nurodytų sąlygų, yra atvežtos iš bruceliozės neapimto ūkio;2) suteikus bruceliozės neapimto ūkio statusą, toliau laikomasi reikalavimų, nurodytų B dalyje.B. Statuso išlaikymasKiekviename ūkyje kasmet turi būti atliekamas tyrimas tam tikram reprezentaciniam avių ir ožkų skaičiui. Bruceliozės neapimto ūkio statusą ūkis gali išlaikyti tik tuo atveju, jeigu tyrimų rezultatai yra neigiami.Į reprezentacinį gyvulių skaičių, kuriems turi būti atlikti tyrimai, kiekviename ūkyje turi būti įtraukti:- visi nekastruoti vyresni negu šešių mėnesių amžiaus nepaskiepyti patinai,- visi nekastruoti vyresni negu 18 mėnesių amžiaus paskiepyti patinai,- visi gyvuliai, atvežti į ūkį po paskutinio tyrimo,- 25 % patelių, kurios yra sulaukusios reprodukcijos amžiaus (lytiškai subrendusios) arba 25 % pieninių patelių, bet ne mažiau kaip 50 gyvulių iš kiekvieno ūkio, išskyrus ūkius, kuriuose tokių patelių yra mažiau negu 50, tačiau tokiu atveju visos patelės turi būti ištirtos.C. Įtariami arba tikri bruceliozės atvejai1. Bruceliozės neapimto avių arba ožkų ūkio statusas turi būti panaikintas, jeigu ūkyje yra viena arba daugiau avių arba ožkų, įtariamų, kad serga brucelioze (B. melitensis). Tačiau šis statusas gali būti laikinai sustabdytas, jei toks gyvulys arba gyvuliai iki ligos oficialaus patvirtinimo arba įtarimo oficialaus paneigimo yra nedelsiant sunaikinami arba atskiriami nuo kitų gyvulių.2. Jeigu bruceliozė (B. melitensis) patvirtinama, oficialiai bruceliozės neapimto ūkio statusas gali būti atstatytas tik tuo atveju, jei visi užsikrėtę arba visi infekcijai imlių rūšių gyvuliai paskerdžiami ir, laikantis C priedo reikalavimų, kas 3 mėn. arba rečiau atliekami du tyrimai:- visiems paskiepytiems vyresniems negu 18 mėnesių gyvūnams,- visiems neskiepytiems vyresniems negu šešių mėnesių gyvūnams,ir gaunami neigiami rezultatai.D. Gyvūnų įvežimas į bruceliozės (B. melitensis) neapimtą avių arba ožkų ūkįĮ bruceliozės neapimtą avių arba ožkų ūkį gali būti įvežti tik šie gyvuliai:1) avys arba ožkos iš bruceliozės (B. melitensis) neapimto arba iš oficialiai neapimto avių arba ožkų ūkio;2) avys arba ožkos iš 1 punkte nenurodytų ūkių iki datos, nustatytos ligų likvidavimo planuose, kurie priimami laikantis Sprendimo 90/242/EEB [1], iki kurios ūkiams gali būti suteiktas bruceliozės neapimto ūkio statusas, jeigu tokios avys ir ožkos:a) yra identifikuotos, laikantis šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalies a punkto reikalavimų;b) yra kilusios iš ūkio, kuriame visi bruceliozei (B. melitensis) imlių rūšių gyvuliai 12 mėnesių neturėjo klinikinių arba kitų bruceliozės (B. melitensis) požymių;c) i) - paskutinius dvejus metus nebuvo skiepytos,- buvo atskirtos nuo kitų gyvulių ir laikomos ūkyje, iš kurio kilo, prižiūrimos veterinarijos gydytojo, ir per tą laiką, laikantis C priedo nurodymų, kas 6 savaites atliekami du tyrimai ir gaunami neigiami rezultatai; arbaii) iki septynių mėnesių amžiaus ir ne vėliau kaip likus 15 dienų iki tol, kol patenka į paskirties ūkį, buvo paskiepytos vakcina Rev. 1 arba kita vakcina, patvirtinta šios direktyvos 15 straipsnyje numatyta tvarkos.E. Statuso pakeitimasOficialiai bruceliozės (B. melitensis) neapimto ūkio statusas gali būti suteiktas bruceliozės (B. melitensis) neapimtam avių arba ožkų ūkiui ne anksčiau kaip po dvejų metų, jeigu:a) jame nėra nė vieno gyvulio, kuris bent per dvejus paskutinius metus būtų skiepytas nuo bruceliozės (B. melitensis);b) per 2 metų laikotarpį buvo laikomasi reikalavimų, nurodytų D dalies 2 punkte;c) tyrimo, kuris, laikantis C priedo reikalavimų, atliekamas antrųjų metų pabaigoje visiems vyresniems negu šešių mėnesių gyvuliams, rezultatai neigiami.[1] OL L 140, 1990 6 1, p. 123.--------------------------------------------------B PRIEDASI [1]- Snukio ir nagų liga- Bruceliozė (B. melitensis)- Kontaginis epididimitas (B. ovis)- Juodligė- PasiutligėII [2]- SkrepiIII- Kontaginė agalaktija- Paratuberkuliozė- Kazeozinis limfadenitas- Plaučių adenomatozė- Maedi Visna- Ožkų infekcinis artritas/encefalitas[1] Ligos, apie kurias būtina pranešti.[2] Sveikatos sertifikatas išduodamas gyvūnams, kurie gavėjui bus vežami tuo pačiu traukiniu, sunkvežimiu,orlaiviu arba laivu.--------------------------------------------------C PRIEDASBruceliozės (B. melitensis) tyrimaiŪkyje, kuris siekia gauti bruceliozės neapimto ūkio statusą, bruceliozės (B. melitensis) tyrimas atliekamas Rose Bengal metodu arba komplemento sujungimo metodu, kuris aprašytas Sprendimo 90/242/EEB priede, arba bet kokiu kitu būdu, kuris pripažintas laikantis šios direktyvos 15 straipsnyje numatytos tvarkos. Komplemento sujungimo metodu tiriami atskiri gyvuliai.Jeigu Rose Bengal tyrimo rezultatai yra teigiami daugiau negu 5 % to ūkio gyvulių, kiekvienas tokio ūkio gyvulys dar ištiriamas atskirai komplemento sujungimo metodu.Serumas, kuriame komplemento sujungimo metodu nustatyta 20 ir daugiau ICFT vienetų viename mililitre, turi būti laikomas teigiamu.Naudojami antigenai turi būti patvirtinti nacionalinėje laboratorijoje ir standartizuoti pagal antrąjį anti-brucella abortus serumo tarptautinį standartą.--------------------------------------------------D PRIEDASOficialus kontaginio epididimito (Brucella. ovis) tyrimasKomplemento sujungimo metodas:Naudojamas specifinis antigenas turi būti patvirtintas nacionalinėje laboratorijoje ir standartizuotas pagal anti-brucella abortus serumo tarptautinį standartą.Darbinis serumas turi būti standartizuotas, kad atitiktų anti-brucella abortus serumo, kuris gaminamas Centrinėje veterinarijos laboratorijoje, esančioje Jungtinėje Karalystėje (Weybridge, Surrey), tarptautinį standartą.Serumas, kuriame yra 50 ir daugiau tarptautinių vienetų viename mililitre, turi būti laikomas teigiamu.--------------------------------------------------E PRIEDASI PAVYZDYS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++II PAVYZDYS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++III PAVYZDYS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos Direktyva dėl bendrosios aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemos

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0048

Oficialusis leidinys L 019 , 24/01/1989 p. 0016 - 0023 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 6 tomas 2 p. 0192  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 6 tomas 2 p. 0192

		Tarybos Direktyva1988 m. gruodžio 21 d.dėl bendrosios aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemos(89/48/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 49 straipsnį, 57 straipsnio 1 dalį ir 66 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi pagal Sutarties 3 straipsnio c punktą vienas iš Bendrijos tikslų yra laisvam asmenų ir paslaugų judėjimui tarp valstybių narių trukdančių kliūčių panaikinimas; kadangi valstybių narių piliečiams tai reiškia visų pirma galimybę dirbti pagal profesiją kaip savarankiškai dirbantys asmenys ar samdomi darbuotojai ne toje valstybėje narėje, kurioje jie įgijo savo profesines kvalifikacijas;kadangi nuostatos, kurias iki šiol priėmė Taryba, pagal kurias valstybės narės profesiniais tikslais abipusiškai pripažįsta savo teritorijose išduotus aukštojo mokslo diplomus, reglamentuoja tik keletą profesijų; kadangi mokymo ir lavinimo lygis ir trukmė, nuo kurių priklauso galimybė dirbti pagal tas profesijas, visose valstybėse narėse buvo reglamentuojami panašiai arba buvo minimaliai derinti, kad būtų sukurtos abipusio diplomų pripažinimo sektorinės sistemos;kadangi, siekiant skubiai reaguoti į lūkesčius Bendrijos šalių piliečių, kurie turi aukštojo mokslo diplomus baigus profesinį mokymą ir lavinimą ne toje valstybėje narėje, kurioje jie norėtų dirbti pagal savo profesiją, reikėtų taip pat nustatyti kitą tokių diplomų pripažinimo būdą, kad būtų galima sudaryti sąlygas suinteresuotiesiems dirbti pagal visas tas profesinės veiklos rūšis, kurios priimančiojoje valstybėje narėje yra leidžiamos baigus mokymą ir lavinimą po vidurinės mokyklos, jei jie yra baigę benttrejų metų trukmės studijas ir turi parengimą tokiai veiklai patvirtinantį kitoje valstybėje narėje išduotą diplomą;kadangi šį tikslą galima pasiekti įvedant bendrąją aukštojo mokslo diplomų, išduotų bent po trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemą;kadangi toms profesijoms, kurioms Bendrija nėra nustačiusi būtino minimalaus kvalifikacijos lygio, valstybės narės ir toliau gali tą lygį nustatyti, kad garantuotų savo teritorijoje teikiamų paslaugų kokybę; kadangi vis dėlto jos negali, nepažeisdamos savo įsipareigojimų pagal Sutarties 5 straipsnį, reikalauti, kad valstybės narės pilietis įgytų tą kvalifikaciją, kurią jos apskritai nustato tik remdamosi diplomais, išduodamais savo nacionalinėse švietimo sistemose, jei atitinkamas asmuo visas tas kvalifikacijas ar dalį jų jau yra įgijęs kitoje valstybėje narėje; kadangi dėl to kiekvienai priimančiajai valstybei narei, kurioje kokia nors profesija yra reglamentuojama, reikia atsižvelgti į kvalifikacijas, įgytas kitoje valstybėje narėje, ir nustatyti, ar tos kvalifikacijos atitinka tas kvalifikacijas, kurių reikalauja atitinkama valstybė narė;kadangi, kad būtų lengviau laikytis tų įsipareigojimų, valstybėms narėms reikia bendradarbiauti; kadangi dėl to reikėtų nustatyti tokio bendradarbiavimo organizavimo priemones;kadangi sąvoką "reglamentuojama profesinė veikla" reikėtų apibrėžti taip, kad būtų atsižvelgta į valstybių sociologinės padėties skirtumus; kadangi ši sąvoka turėtų apimti ne tik profesinės veiklos rūšis, kuriomis norint verstis valstybėje narėje reikia turėti diplomą, bet ir profesinės veiklos rūšis, kuriomis norintiesiems versti nėra suvaržymų, jeigu jomis verčiamasi pagal profesijos pavadinimą, skirtą tam tikras kvalifikacijas turintiems asmenims; kadangi profesinės asociacijos ir organizacijos, kurios savo nariams suteikia tokį pavadinimą ir kurias pripažįsta valdžios institucijos, negali remtis privačiu statusu, kad galėtų vengti taikyti šia direktyva numatytą sistemą;kadangi taip pat būtina nustatyti profesinės patirties arba adaptacijos laikotarpio specifinius reikalavimus, kuriuos priimančioji valstybė narė atitinkamam asmeniui gali kelti papildomai, nors jis ir turi aukštojo mokslo diplomą, jei asmens kvalifikacijos neatitinka nacionalinėse nuostatose nustatytų kvalifikacijų;kadangi vietoj adaptacijos laikotarpio taip pat gali būti nustatytas kvalifikacinis egzaminas arba testas; kadangi ir viena, ir kita turi pagerinti padėtį abipusio diplomų pripažinimo tarp valstybių narių atžvilgiu ir dėl to turi palengvėti laisvas asmenų judėjimas Bendrijoje; kadangi jų paskirtis yra įvertinti migranto, kuris yra asmuo, jau įgijęs profesinį išsilavinimą kitoje valstybėje narėje, gebėjimą adaptuotis prie naujos profesinės aplinkos; kadangi, migranto požiūriu, kvalifikacinis egzaminas ar testas bus palanki proga sutrumpinti praktikos laikotarpį; kadangi iš esmės pats migrantas turėtų pasirinkti adaptacijos laikotarpį arba kvalifikacinį egzaminą ar testą; kadangi vis dėlto tam tikrų profesijų pobūdis yra toks, kad valstybėms narėms turi būti leista tam tikromis sąlygomis nustatyti adaptacijos laikotarpį arba egzaminą ar testą; kadangi didesni ar mažesni valstybių narių teisinių sistemų skirtumai pateisina specialias nuostatas, nes paprastai diplomais, pažymėjimais ar kitais oficialias kvalifikacijas įrodančiais dokumentais patvirtintas mokymas ir išsilavinimas teisės srityje kilmės valstybėje narėje neapima teisinių žinių, reikalaujamų atitinkamoje teisės srityje priimančiojoje valstybėje narėje;kadangi, be to, bendrąja aukštojo mokslo diplomų pripažinimo sistema nesiekiama nei iš dalies keisti valstybės narės teritorijoje pagal tam tikrą profesiją dirbančiam asmeniui taikomų taisyklių, įskaitant profesinės etikos taisykles, nei netaikyti migrantams šių taisyklių; kadangi ta sistema apsiriboja atitinkamų priemonių nustatymu siekiant užtikrinti, kad migrantai laikytųsi priimančiosios valstybės narės profesinių taisyklių;kadangi Sutarties 49 straipsnis, 57 straipsnio 1 dalis ir 66 straipsnis suteikia Bendrijai galią priimti nuostatas, būtinas tokiai sistemai įvesti ir veikti;kadangi bendroji aukštojo mokslo diplomų pripažinimo sistema nė kiek netrukdo taikyti Sutarties 48 straipsnio 4 dalies ir 55 straipsnio;kadangi tokia sistema, įtvirtindama Bendrijos piliečio teisę bet kurioje valstybėje narėje naudotis profesiniais įgūdžiais, papildo ir įtvirtina jo teisę įgyti tokius įgūdžius ten, kur jis nori;kadangi įsigaliojusi ši sistema po tam tikro laiko turėtų būti įvertinta, kad būtų galima nustatyti, ar ji efektyviai veikia, o svarbiausia, kaip ji galėtų būti tobulinama arba plečiama jos taikymo sritis,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:a) diplomas — tai bet kuris diplomas, pažymėjimas ar kitas oficialią kvalifikaciją įrodantis dokumentas arba tokių diplomų, pažymėjimų ar kitų įrodančių dokumentų rinkinys:- išduotas valstybės narės kompetentingos institucijos, paskirtos pagal jos pačios įstatymus ir kitus teisės aktus,- patvirtinantis, kad jį turintis asmuo yra sėkmingai baigęs ne mažiau kaip trejų metų trukmės kursus po vidurinės mokyklos arba lygiavertės trukmės vakarinius ar neakivaizdinius kursus universitete, aukštojo mokslo įstaigoje arba kitoje panašaus lygio įstaigoje, taip pat, jei reikia, kad be kursų, baigtų po vidurinės mokyklos, jis papildomai yra sėkmingai įgijęs profesinį išsilavinimą, ir- patvirtinantis, kad jį turintis asmuo turi profesinę kvalifikaciją, reikalingą norint pradėti dirbti arba toliau dirbti pagal reglamentuojamą profesiją toje valstybėje narėje,jeigu tuo diplomu, pažymėjimu ar kitu oficialią kvalifikaciją įrodančiu dokumentu patvirtintas mokymas ir išsilavinimas buvo įgytas iš esmės Bendrijoje arba jį turintis asmuo turi valstybės narės, pripažinusios trečiosios šalies diplomą, pažymėjimą ar kitą oficialią kvalifikaciją įrodantį dokumentą, patvirtinimą apie trejų metų profesinę patirtį.Diplomu, kaip apibrėžta pirmoje pastraipoje, taip pat laikomas: kiekvienas valstybėje narėje kompetentingos institucijos išduotas diplomas, pažymėjimas ar kitas oficialią kvalifikaciją įrodantis dokumentas arba tokių diplomų, pažymėjimų ar kitųįrodančių dokumentų rinkinys, jei jis išduotas sėkmingai baigus Bendrijoje įgytą ir tos valstybės narės kompetentingos institucijos lygiaverčiu pripažintą mokymą ir lavinimą ir jei jis suteikia tokias pat teises pradėti dirbti ar toliau dirbti toje valstybėje narėje pagal reglamentuojamą profesiją;b) priimančioji valstybė narė — tai bet kuri valstybė narė, kurioje kokios nors valstybės narės pilietis paduoda paraišką leisti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją ne toje valstybėje narėje, kurioje jis gavo diplomą ar pirmiau dirbo pagal tą profesiją;c) reglamentuojama profesija — tai reglamentuojama profesinė veikla ar veiklos rūšys, kurios valstybėje narėje sudaro šią profesiją;d) reglamentuojama profesinė veikla — tai profesinė veikla, kai tokios veiklos pradėjimas ar vykdymas arba vienas iš vertimosi ja būdų valstybėje narėje pagal įstatymus ir kitus teisės aktus tiesiogiai ar netiesiogiai priklauso nuo diplomo turėjimo. Vertimosi reglamentuojama profesine veikla būdas visų pirma yra:- vertimasis veikla pagal profesinį vardą, jei naudojimasis tokiu vardu priklauso išimtinai asmenims, turintiems įstatymais ir kitais teisės aktais reglamentuojamą diplomą,- vertimasis su sveikata susijusia profesine veikla, jei atlyginimas už tokią veiklą ir (ar) jos kompensavimas pagal nacionalinę socialinės apsaugos tvarką priklauso nuo diplomo turėjimo.Tais atvejais, kai pirma pastraipa netaikytina, profesinė veikla laikoma reglamentuojama profesine veikla, jei ja verčiasi asociacijos ar organizacijos, kurios tikslas visų pirma yra atitinkamoje profesinėje srityje skatinti ir palaikyti aukštą veiklos lygį ir kuri, siekiant to tikslo, yra tam tikru būdu valstybės narės pripažinta ir:- išduoda savo nariams diplomą,- užtikrina, kad jos nariai gerbtų jos nustatytas profesinio elgesio taisykles, ir- suteikia jiems teisę naudotis kokiu nors pavadinimu ar santrumpa arba naudotis tam tikru tą diplomą atitinkančiu statusu, nariai.Neišsamus asociacijų ar organizacijų, kurios šios direktyvos priėmimo metu atitinka antros pastraipos sąlygas, sąrašas yra pateikiamas priede. Suteikdama antroje pastraipoje minėtai asociacijai ar organizacijai pripažinimą, valstybė narė apie tai praneša Komisijai, kuri šią informaciją paskelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje;e) profesinė patirtis — tai faktiškas ir teisėtas darbas pagal atitinkamą profesiją valstybėje narėje;f) adaptacijos laikotarpis — tai darbas pagal reglamentuojamą profesiją priimančiojoje valstybėje narėje kvalifikuoto tos profesijos atstovo atsakomybe, o tokios prižiūrimos praktikos metu galima toliau mokytis. Šis prižiūrimos praktikos laikotarpis turi būti įvertinamas. Išsamias taisykles, reglamentuojančias adaptacijos laikotarpį ir jo įvertinimą bei prižiūrimo migranto statusą, nustato priimančiųjų valstybių narių kompetentinga institucija;g) kvalifikacinis egzaminas ar testas — tai pareiškėjo vien profesinių žinių patikrinimas, kurį rengia priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos, kad įvertintų pareiškėjo gebėjimą dirbti toje valstybėje narėje pagal reglamentuojamą profesiją.Kad būtų leista surengti šį egzaminą ar testą, kompetentingos institucijos sudaro sąrašą dalykų, kurių, palyginus toje valstybėje narėje reikalaujamą mokymą ir išsilavinimą ir pareiškėjo įgytąjį, pareiškėjo turimame diplome ar kitame oficialią kvalifikaciją įrodančiame dokumente trūksta.Kvalifikacinis egzaminas ar testas turi būti rengiamas atsižvelgiant į tai, kad pareiškėjas yra kvalifikuotas specialistas kilmės valstybėje narėje arba toje valstybėje narėje, iš kurios jis yra atvykęs. Į egzaminą ar testą įtraukiami iš to sąrašo atrinkti dalykai, kuriuos išmanyti yra svarbu, kad būtų galima priimančiojoje valstybėje narėje dirbti pagal profesiją. Per egzaminą ar testą taip pat gali būti tikrinamas priimančiojoje valstybėje narėje atitinkamoms veiklos rūšims taikomų profesinių taisyklių išmanymas. Kvalifikacinio egzamino ar testo rengimą išsamiai nustato tos valstybės kompetentingos institucijos, deramai atsižvelgdamos į Bendrijos teisės normas.Pareiškėjo, kuris nori rengtis kvalifikaciniam egzaminui ar testui, statusą priimančiojoje valstybėje narėje nustato tos valstybės kompetentingos institucijos.2 straipsnisŠi direktyva yra taikoma bet kuriam valstybės narės piliečiui, kuris nori kaip savarankiškai dirbantis asmuo arba samdomas darbuotojas priimančiojoje valstybėje narėje dirbti pagal reglamentuojamą profesiją.Ši direktyva netaikoma profesijoms, kurioms yra skirta atskira direktyva, nustatanti valstybių narių abipusio diplomų pripažinimo tvarką.3 straipsnisTais atvejais, kai norint priimančiojoje valstybėje narėje pradėti ar toliau dirbti pagal reglamentuojamą profesiją reikia turėti diplomą, kompetentinga institucija negali, remdamasi tuo, kad kvalifikacija nėra pakankama, atsisakyti leisti valstybės narės piliečiui pradėti ar toliau dirbti pagal tą profesiją tomis pačiomis sąlygomis, kurios taikomos saviems piliečiams:a) jei pareiškėjas turi diplomą, reikalaujamą kitoje valstybėje narėje norint pradėti ar toliau dirbti pagal tą profesiją jos teritorijoje, ir tas diplomas buvo išduotas valstybėje narėje; arbab) jei pareiškėjas pagal tą profesiją dirbo visą darbo dieną dvejus metus per ankstesnius dešimt metų kitoje valstybėje narėje, kuri tos profesijos nereglamentuoja, kaip apibrėžta 1 straipsnio c punkte ir 1 straipsnio d punkto pirmoje pastraipoje, ir turi dokumentą, įrodantį vieną ar keletą oficialių kvalifikacijų:- išduotą valstybės narės kompetentingos institucijos, paskirtos pagal tos valstybės įstatymus ir kitus teisės aktus,- patvirtinantį, kad jį turintis asmuo yra sėkmingai baigęs ne mažiau kaip trejų metų trukmės kursus po vidurinės mokyklos arba lygiavertės trukmės vakarinius ar neakivaizdinius kursus universitete, aukštojo mokslo įstaigoje arba kitoje panašaus lygio įstaigoje, taip pat, jei reikia, kad be kursų, baigtų po vidurinės mokyklos, jis papildomai yra sėkmingai įgijęs profesinį išsilavinimą, ir- parengusį jo turėtoją dirbti pagal savo profesiją.Taip pat pirmoje pastraipoje minėtais oficialios kvalifikacijos įrodymais yra laikomi: bet kokia oficiali kvalifikacija ar bet koks tokių oficialių kvalifikacijų, kurias valstybėje narėje yra suteikusi kompetentinga institucija, rinkinys, jei jos suteiktos sėkmingai baigus Bendrijoje mokymą, yra tos valstybės narės pripažintos lygiaverčio lygio ir apie šį pripažinimą buvo pranešta kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.4 straipsnis1. Nepaisant 3 straipsnio, priimančioji valstybė narė taip pat gali reikalauti, kad pareiškėjas:a) pateiktų profesinę patirtį įrodantį dokumentą tais atvejais, kai mokymo ir lavinimo trukmė, kuri, kaip išdėstyta 3 straipsnio a ir b punktuose, pažymima pateikiant paraišką, yra bent vieneriais metais trumpesnė negu reikalaujama priimančiojoje valstybėje narėje. Šiuo atveju reikalaujamas profesinės patirties laikotarpis:- negali daugiau kaip dvigubai viršyti mokymo ir lavinimo trukmės trūkumo, jei tas trūkumas susijęs su studijomis po vidurinės mokyklos ir (arba) bandomosios praktikos, atliekamos vadovaujant prižiūrinčiam specialistui ir besibaigiančios egzaminu, laikotarpiu,- negali viršyti trukmės trūkumo, jei tas trūkumas susijęs su profesine praktika, įgyta kvalifikuotam profesijos atstovui padedant.Diplomams tokia prasme, kaip minima 1 straipsnio a punkto paskutinėje pastraipoje, lygiaverčio lygio pripažįstama mokymo ir lavinimo trukmė yra nustatoma kaip mokymui ir lavinimui tokia prasme, kaip minima 1 straipsnio a punkto pirmoje pastraipoje.Taikant šias nuostatas turi būti atsižvelgiama į 3 straipsnio b punkte minėtą profesinę patirtį.Visais atvejais reikalaujama profesinė patirtis negali viršyti ketverių metų;b) baigtų ne ilgesnį kaip trejų metų adaptacijos laikotarpį arba laikytų kvalifikacinį egzaminą ar testą:- jei mokymo ir lavinimo, kurį jis yra įgijęs, kaip nustatyta 3 straipsnio a ir b punktuose, dalykai gerokai skiriasi nuo tų dalykų, kurie nurodyti diplome, kurio reikalaujama priimančiojoje valstybėje narėje, arba- jei 3 straipsnio a punkte minėtu atveju priimančiojoje valstybėje narėje reglamentuojama profesija apima vieną ar keletą reglamentuojamų profesinės veiklos rūšių, kurios valstybėje narėje, iš kurios pareiškėjas yra kilęs ar atvykęs, nepriklauso reglamentuojamai profesijai, o tas skirtumas atitinka priimančiojoje valstybėje narėje konkrečiai reikalaujamą mokymą ir lavinimą bei apima dalykus, kurie gerokai skiriasi nuo tų dalykų, nurodytų pareiškėjo pateiktame diplome, arba- jei 3 straipsnio b punkte minėtu atveju priimančiojoje valstybėje narėje reglamentuojamą profesiją sudaro viena ar keletas reglamentuojamos profesinės veiklos rūšių, nepriklausančių profesijai, pagal kurią pareiškėjas dirba valstybėje narėje, iš kurios jis yra kilęs ar atvykęs, o tas skirtumas atitinka priimančiojoje valstybėje narėje konkrečiai reikalaujamą mokymą ir išsilavinimą bei apima dalykus, kurie gerokai skiriasi nuo tų dalykų, nurodytų pareiškėjo pateiktuose oficialią kvalifikaciją įrodančiuose dokumentuose.Jei priimančioji valstybė narė naudojasi šia galimybe, ji turi suteikti pareiškėjui teisę pasirinkti vieną būdą iš dviejų: adaptacijos laikotarpį arba kvalifikacinį egzaminą ar testą. Priimančioji valstybė narė, nukrypdama nuo šio principo, profesijoms, pagal kurias dirbant reikia labai gerai išmanyti nacionalinę teisę ir kuriose konsultavimas ir (ar) pagalbos nacionalinės teisės klausimais teikimas yra svarbus ir nuolatinis profesinės veiklos baras, gali numatyti adaptacijos laikotarpį arba kvalifikacinį egzaminą ar testą. Jei priimančioji valstybė narė ketina kitoms profesijoms nustatyti leidžiančias nukrypti nuostatas dėl pareiškėjo teisės pasirinkti, taikoma 10 straipsnyje nustatyta tvarka.2. Tačiau priimančioji valstybė narė šio straipsnio 1 dalies a ir b punktų nuostatų negali taikyti kartu.5 straipsnisNepažeisdama 3 ir 4 straipsnių, priimančioji valstybė narė gali leisti pareiškėjui, kad padidėtų jo galimybės prisitaikyti prie profesinės aplinkos toje valstybėje, lygiaverčiais pagrindais įvykdyti ten tą profesinio mokymo ir lavinimo dalį, kurią sudaro su kvalifikuoto profesijos atstovo pagalba įgyjama profesinė praktika, kurios jis nėra atlikęs savo kilmės valstybėje narėje arba valstybėje narėje, iš kurios yra atvykęs.6 straipsnis1. Tais atvejais, kai priimančiosios valstybės narės kompetentinga institucija iš asmenų, norinčių pradėti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją, reikalauja įrodymo, kad jie yra nepriekaištingos reputacijos arba kad jie nėra paskelbti bankrutavusiais, arba kai ji laikinai neleidžia dirbti pagal tą profesiją dėl sunkaus profesinio nusižengimo ar baudžiamojo nusikaltimo arba tai uždraudžia, priimančioji valstybė, kaip pakankamą įrodymą, priima valstybių narių piliečių, norinčių dirbti pagal tą profesiją jos teritorijoje, pateiktus tokių reikalavimų atitikimą patvirtinančius dokumentus, išduotus kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios užsienio pilietis yra atvykęs, kompetentingų institucijų.Tais atvejais, kai kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios užsienio pilietis yra atvykęs, kompetentingos institucijos neišduoda pirmoje pastraipoje minėtų dokumentų, tokiems dokumentams prilygsta pareiškimas davus priesaiką arba atitinkamo asmens oficialus pareiškimas valstybėse, kuriose nėra nuostatos dėl pareiškimo davus priesaiką, kilmės valstybės narės ar valstybės narės, iš kurios jis yra atvykęs, kompetentingo teismo ar administracijos pareigūno arba prireikus — notaro ar kompetentingos profesinės organizacijos atstovo akivaizdoje; tokia institucija ar notaras išduoda pažymėjimą, patvirtinantį pareiškimo davus priesaiką ar oficialaus pareiškimo tikrumą.2. Tais atvejais, kai priimančiosios valstybės narės kompetentinga institucija reikalauja, kad tos valstybės narės piliečiai, norintys pradėti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją ar toliau dirbti pagal ją, pateiktų fizinės ar psichinės sveikatos pažymėjimą, ta institucija kaip pakankamą šiuo atžvilgiu įrodymą priima pateiktą dokumentą, reikalaujamą kilmės valstybėje narėje arba valstybėje narėje, iš kurios užsienio pilietis yra atvykęs.Tais atvejais, kai kilmės valstybė narė arba valstybė narė, iš kurios užsienio pilietis yra atvykęs, norintiems pradėti dirbti pagal atitinkamą profesiją ar toliau dirbti pagal ją, nekelia jokių tokio pobūdžio reikalavimų, priimančioji valstybė narė iš tokių piliečių priima tos valstybės kompetentingos institucijos išduotą pažymėjimą kaip atitinkantį priimančiojoje valstybėje narėje išduotus pažymėjimus.3. Priimančiųjų valstybių narių kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minėti dokumentai ir pažymėjimai būtų pateikiami ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo jų išdavimo.4. Tais atvejais, kai priimančiosios valstybės narės kompetentinga institucija reikalauja, kad tos valstybės narės piliečiai, norintys pradėti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją ar toliau dirbti pagal ją, duotų priesaiką ar padarytų oficialų pareiškimą, ir kai tokia priesaika ar pareiškimu kitų valstybių narių piliečiai naudotis negali, ta institucija užtikrina, kad atitinkamam asmeniui būtų pasiūlyta atitinkama lygiavertė tokios priesaikos ar pareiškimo forma.7 straipsnis1. Priimančiųjų valstybių narių kompetentingos institucijos pripažįsta valstybių narių piliečių, kurie atitinka sąlygas, keliamas norintiems pradėti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją ar toliau dirbti pagal ją jų teritorijoje, teisę naudotis priimančiosios valstybės narės profesijos pavadinimu, atitinkančiu tą profesiją.2. Priimančiųjų valstybių narių kompetentingos institucijos pripažįsta valstybių narių piliečių, kurie atitinka sąlygas, keliamas norintiems pradėti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją ir toliau dirbti pagal ją jų teritorijoje, teisę naudotis teisėtu moksliniu vardu, įgytu savo kilmės valstybėje narėje ar valstybėje narėje, iš kurios jie yra atvykę, ir prireikus to vardo santrumpa tos valstybės kalba. Priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad po šio vardo būtų nurodoma jį suteikusios įstaigos ar egzaminų komisijos pavadinimas ir vieta.3. Tais atvejais, kai kurią nors profesiją priimančiojoje valstybėje narėje reglamentuoja 1 straipsnio d punkte minėta asociacija ar organizacija, valstybių narių piliečiai turi teisę vartoti tos organizacijos ar asociacijos suteiktą profesinį vardą arba jos santrumpą tik įrodę narystę.Tais atvejais, kai ši asociacija ar organizacija narystę sieja su tam tikrais kvalifikacijos reikalavimais, ji gali juos taikyti kitų valstybių narių piliečiams, kurie turi diplomą tokia prasme, kaip vartojama 1 straipsnio a punkte, ar oficialią kvalifikaciją tokia prasme, kaip vartojama 3 straipsnio b punkte, tik pagal šią direktyvą, pirmiausia pagal 3 ir 4 straipsnius.8 straipsnis1. Kaip įrodymus, kad 3 ir 4 straipsniuose nustatytos sąlygos yra patenkintos, priimančioji valstybė narė priima valstybių narių kompetentingų institucijų išduotus pažymėjimus ir dokumentus, kuriuos atitinkamas asmuo pateikia patvirtindamas savo paraišką dirbti pagal atitinkamą profesiją.2. Paraiškos dirbti pagal reglamentuojamą profesiją nagrinėjimo procedūra turi būti atlikta kuo skubiau, o išvada priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos motyvuotu sprendimu pranešama ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo visų su atitinkamu asmeniu susijusių dokumentų pateikimo. Šis sprendimas gali būti užginčijamas numatant teisės gynimo priemonę arba, jei jos nėra, teismo tvarka pagal nacionalinės teisės nuostatas.9 straipsnis1. Per 12 straipsnyje numatytą laikotarpį valstybės narės paskiria kompetentingas institucijas, įgaliotas priimti paraiškas ir šioje direktyvoje numatytus sprendimus.Apie tai jos praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.2. Kiekviena valstybė narė paskiria asmenį, atsakingą už šio straipsnio 1 dalyje minėtų institucijų veiklos koordinavimą, ir apie tai praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai. Jo vaidmuo — skatinti šią direktyvą taikyti vienodai visoms atitinkamoms profesijoms. Prie Komisijos įsteigiama koordinavimo grupė, kurią sudaro kiekvienos valstybės narės paskirti koordinatoriai arba jų pavaduotojai ir Komisijai atstovaujantis pirmininkas.Šios grupės uždaviniai yra tokie:- padėti įgyvendinti šią direktyvą,- rinkti visą naudingą informaciją apie jos taikymą valstybėse narėse.Komisija gali konsultuotis su grupe dėl esamos sistemos svarstytinų pakeitimų.3. Valstybės narės imasi priemonių, kad būtų teikiama reikalinga informacija apie diplomų pripažinimą pagal šią direktyvą. Čia joms gali padėti valstybių narių pagal 1976 m. vasario 9 d. Taryboje įvykusio Tarybos ir švietimo ministrų susitikimo rezoliuciją [4] įsteigtas Diplomų ir studijų laikotarpių akademinio pripažinimo informacijos centras ir, jei reikia, atitinkamos profesinės asociacijos ar organizacijos. Komisija imasi reikalingų iniciatyvų užtikrinti reikalingos informacijos perdavimo plėtotę ir koordinavimą.10 straipsnis1. Jei pagal 4 straipsnio 1 dalies b punkto antros pastraipos trečią sakinį valstybė narė siūlo nesuteikti pareiškėjams teisės pasirinkti adaptacijos laikotarpį arba kvalifikacinį egzaminą ar testą dėl profesijos tokia prasme, kaip vartojama šioje direktyvoje, apie atitinkamos nuostatos projektą ji nedelsdama praneša Komisijai. Kartu ji praneša Komisijai apie motyvus, dėl kurių reikia įteisinti tokią nuostatą.Apie kiekvieną gautą projektą Komisija nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms; ji taip pat gali dėl to projekto konsultuotis su 9 straipsnio 2 dalyje minėta koordinavimo grupe.2. Neatmetant galimybės Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pareikšti pastabas dėl projekto, valstybė narė gali priimti tą nuostatą tik tuo atveju, jei Komisija per tris mėnesius nepriima priešingo sprendimo.3. Valstybės narės ar Komisijos prašymu valstybės narės nedelsdamos joms pateikia su šio straipsnio taikymu siejamos nuostatos galutinį tekstą.11 straipsnisPasibaigus 12 straipsnyje numatytam laikotarpiui, valstybės narės kas dveji metai siunčia Komisijai ataskaitą apie įvestos sistemos taikymą.Be bendro pobūdžio pastabų, šioje ataskaitoje pateikiama priimtų sprendimų statistinė santrauka ir aprašomos pagrindinės problemos, kylančios taikant šią direktyvą.12 straipsnisValstybės narės per dvejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos [5] imasi būtinų priemonių, kad įgyvendintų šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.13 straipsnisNe vėliau kaip praėjus penkeriems metams nuo 12 straipsnyje nurodytos datos Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie bendrosios aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemos taikymą.Po visų reikalingų konsultacijų Komisija šia proga pateikia savo išvadas dėl bet kurių pakeitimų, darytinų tuo metu galiojančioje sistemoje. Kartu Komisija, jei reikia, pateikia pasiūlymus dėl esamos sistemos tobulinimo, kad būtų sudaromos palankesnės sąlygos asmenų, kuriems taikoma ši direktyva, judėjimo laisvei, įsisteigimo teisei ir laisvei teikti paslaugas.14 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1988 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkasV. Papandreou[1] OL C 217, 1985 8 28, p. 3 irOL C 143, 1986 6 10, p. 7.[2] OL C 345, 1985 12 31, p. 80 irOL C 309, 1988 12 5.[3] OL C 75, 1986 4 3, p. 5.[4] OL C 38, 1976 2 19, p. 1.[5] Apie šią direktyva valstybėms narėms buvo pranešta 1989 m. sausio 4 d.--------------------------------------------------PRIEDASProfesinių asociacijų ar organizacijų, atitinkančių 1 straipsnio d punkto antros pastraipos sąlygas, sąrašasAIRIJA [1]1. The Institute of Chartered Accountants in Ireland [2]2. The Institute of Certified Public Accountants in Ireland [3]3. The Association of Certified Accountants [4]4. Institution of Engineers of Ireland5. Irish Planning InstituteJUNGTINĖ KARALYSTĖ1. Institute of Chartered Accountants in England and Wales2. Institute of Chartered Accountants of Scotland3. Institute of Chartered Accountants in Ireland4. Chartered Association of Certified Accountants5. Chartered Institute of Loss Adjusters6. Chartered Institute of Management Accountants7. Institute of Chartered Secretaries and Administrators8. Chartered Insurance Institute9. Institute of Actuaries10. Faculty of Actuaries11. Chartered Institute of Bankers12. Institute of Bankers in Scotland13. Royal Institution of Chartered Surveyors14. Royal Town Planning Institute15. Chartered Society of Physiotherapy16. Royal Society of Chemistry17. British Psychological Society18. Library Association19. Institute of Chartered Foresters20. Chartered Institute of Building21. Engineering Council22. Institute of Energy23. Institution of Structural Engineers24. Institution of Civil Engineers25. Institution of Mining Engineers26. Institution of Mining and Metallurgy27. Institution of Electrical Engineers28. Institution of Gas Engineers29. Institution of Mechanical Engineers30. Institution of Chemical Engineers31. Institution of Production Engineers32. Institution of Marine Engineers33. Royal Institution of Naval Architects34. Royal Aeronautical Society35. Institute of Metals36. Chartered Institution of Building Services Engineers37. Institute of Measurement and Control38. British Computer Society[1] Airijos piliečiai taip pat yra šių Jungtinės Karalystės organizacijų nariai:- Institute of Chartered Accountants in England and Wales- Institute of Chartered Accountants of Scotland- Institute of Actuaries- Faculty of Actuaries- The Chartered Institute of Management Accountants- Institute of Chartered Secretaries and Administrators- Royal Town Planning Institute- Royal Institution of Chartered Surveyors- Chartered Institute of Building.[2] Tik audito veiklos srityje.[3] Tik audito veiklos srityje.[4] Tik audito veiklos srityje.--------------------------------------------------