title: 2004 m. lapkričio 16 d. Tarybos direktyva 2004/106/EB, iš dalies keičianti Direktyvas 77/799/EEB dėl valstybių narių kompetentingų institucijų tarpusavio pagalbos tiesioginio apmokestinimo, tam tikrų akcizo mokesčių ir draudimo įmokų apmokestinimo srityje ir 92/12/EEB dėl bendrųjų procedūrų, susijusių su akcizais apmokestinamais produktais, ir dėl tokių produktų laikymo, judėjimo ir kontrolės

text:
4.12.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 359/30

      TARYBOS DIREKTYVA 2004/106/EB
   2004 m. lapkričio 16 d.
   iš dalies keičianti Direktyvas 77/799/EEB dėl valstybių narių kompetentingų institucijų tarpusavio pagalbos tiesioginio apmokestinimo, tam tikrų akcizo mokesčių ir draudimo įmokų apmokestinimo srityje ir 92/12/EEB dėl bendrųjų procedūrų, susijusių su akcizais apmokestinamais produktais, ir dėl tokių produktų laikymo, judėjimo ir kontrolės
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   kadangi:

               (1)

               Bendraisiais principais paremtas glaudesnis Bendrijos mokesčių institucijų tarpusavio bei šių institucijų ir Komisijos bendradarbiavimas yra reikalingas siekiant efektyviau kovoti su sukčiavimu akcizų srityje.

               (2)

               Į 2004 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2073/2004 dėl administracinio bendradarbiavimo akcizų srityje (3) įtrauktos visos nuostatos, skirtos palengvinti administracinį bendradarbiavimą akcizų srityje, esančios Direktyvose 77/779/EEB (4) ir 92/12/EEB (5), išskyrus tarpusavio pagalbą, numatytą 1976 m. kovo 15 d. Tarybos direktyvoje 76/308/EEB dėl tarpusavio pagalbos patenkinant pretenzijas, susijusias su tam tikromis rinkliavomis, muitais, mokesčiais ir kitomis priemonėmis (6).

               (3)

               2004 m. balandžio 21 d. Tarybos direktyva 2004/56/EB, iš dalies keičiančia Direktyvą 77/779/EEB (7), reikalaujama, kad valstybės narės priimtų įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2005 m. sausio 1 d., įgyvendintų tą direktyvą. Šios nuostatos taikomos tiesioginio apmokestinimo, tam tikrų akcizų ir draudimo įmokų apmokestinimo srityje. Kadangi pagal šią direktyvą nuo 2005 m. liepos 1 d. Direktyva 77/799/EEB nebus taikoma akcizams, netikslinga reikalauti, kad valstybės narės priimtų nuostatas, kurios greitai nustos galioti. Todėl reikia leisti valstybėms narėms nepriimti nuostatų, reikalingų įgyvendinti Direktyvą 2004/56/EB dėl akcizo mokesčių, nepažeidžiant įpareigojimo priimti tokias nuostatas dėl kitų mokesčių, kuriems taikoma Direktyva 77/779/EEB.

               (4)

               Dėl to Direktyvos 77/799/EEB ir 92/12/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistos,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 77/799/EEB iš dalies keičiama taip:

               1)

               Direktyvos pavadinimas pakeičiamas taip:

               2)

               1 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               „1.   Pagal šios direktyvos nuostatas valstybių narių kompetentingos institucijos keičiasi bet kokia informacija, kuri gali padėti joms teisingai apskaičiuoti pajamų ir kapitalo mokesčius, ir bet kokia informacija, susijusia su 1976 m. kovo 15 d. Tarybos direktyvos 76/308/EEB dėl tarpusavio pagalbos patenkinant pretenzijas, susijusias su tam tikromis rinkliavomis, muitais, mokesčiais ir kitomis priemonėmis (8), 3 straipsnio šeštoje įtraukoje nurodytų draudimo įmokų mokesčių nustatymu.“

         2 straipsnis
   Direktyva 92/12/EEB iš dalies keičiama taip:

               1)

               15a straipsnis išbraukiamas.

               2)

               15b straipsnis išbraukiamas.

               3)

               19 straipsnio 6 dalis išbraukiama.

         3 straipsnis
   Nuorodos į Direktyvą 77/799/EEB dėl akcizo mokesčių laikomos nuorodomis į Reglamentą (EB) Nr. 2073/2004.
   Nuorodos į Direktyvą 92/12/EEB dėl administracinio bendradarbiavimo akcizų srityje laikomos nuorodomis į Reglamentą (EB) Nr. 2073/2004.
   4 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2005 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Šias nuostatas jos taiko nuo 2005 m. liepos 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatas.
   3.   Valstybės narės, nukrypdamos nuo Direktyvos 2004/56/EB 2 straipsnio, neprivalo priimti ir taikyti nuostatas, kad būtų įgyvendinta Direktyva 2004/56/EB dėl akcizo mokesčių.
   5 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   6 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. lapkričio 16 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         G. ZALM

      (1)  Nuomonė priimta 2004 m. balandžio 1 d. (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  Nuomonė priimta 2004 m. kovo 31 d. (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (3)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 1.

      (4)  OL L 336, 1977 12 27, p. 15. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/56/EB (OL L 127, 2004 4 29, p. 70).

      (5)  OL L 76, 1992 3 23, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 807/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 36).

      (6)  OL L 73, 1976 3 19, p. 18. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      (7)  OL L 127, 2004 4 29, p. 70.

      (8)  OL L 73, 1976 3 19, p. 18. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.


title: 1984 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva dėl transporto priemonių, išnuomotų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31984L0647

Oficialusis leidinys L 335 , 22/12/1984 p. 0072 - 0073 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 7 tomas 3 p. 0104  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 07 tomas 3 p. 0225  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 7 tomas 3 p. 0104  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 07 tomas 3 p. 0225

		Tarybos direktyva1984 m. gruodžio 19 d.dėl transporto priemonių, išnuomotų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais(84/647/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],kadangi, vertinant makroekonominiu požiūriu, kai naudojamos išnuomotos transporto priemonės, galima tam tikrais atvejais optimaliai paskirstyti resursus, apriboti neekonomišką gamybos veiksnių naudojimą;kadangi, vertinant makroekonominiu požiūriu, ši galimybė padeda lanksčiau organizuoti transporto veiklą, taip pagerindama tokių įmonių produktyvumą;kadangi 1962 m. liepos 23 d. Tarybos Pirmoji direktyva dėl krovinių tam tikrų tipų vežimo keliais tarp valstybių narių bendrų taisyklių nustatymo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 82/50/EEB [4], turi būti iš dalies pakeista,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje:- "transporto priemonė" - tai motorinė transporto priemonė, priekaba, puspriekabė arba transporto priemonių junginys, skirtas vežti išimtinai kroviniams,- "išnuomota transporto priemonė" - tai transporto priemonė, remiantis sandoriu, sudarytu su įmone, pateikiančia transporto priemones, už atlygį ir nustatytam laikotarpiui perduota įmonei, užsiimančiai krovinių vežimu keliais samdos pagrindais ar už atlygį arba savo sąskaita.2 straipsnisVisos valstybės narės eismui tarp valstybių narių leidžia savo teritorijoje naudoti transporto priemones, kurias išsinuomoja kitos valstybės narės teritorijoje įsisteigusios įmonės, jeigu:1) transporto priemonė įregistruota arba išleista į apyvartą laikantis pastarosios valstybės narės teisės aktų;2) sandoris susijęs išimtinai su transporto priemonės nuoma be vairuotojo ir prie pastarojo sandorio nepridedama paslaugų sutartis, sudaryta su ta pačia įmone, apimanti vairuotojus ir lydinčiuosius darbuotojus;3) išnuomotą transporto priemonę turi išimtinai įmonė, ją naudojanti per nuomos sutarties laikotarpį;4) išnuomotą transporto priemonę vairuoja ją išsinuomavusios įmonės darbuotojai;5) atitikimą pirmiau išdėstytoms sąlygoms įrodo toje transporto priemonėje laikomi dokumentai:a) nuomos sutartis arba patvirtinta šios sutarties ištrauka, kurioje būtinai nurodoma nuomojančio asmens pavardė arba pavadinimas, nuomininko pavardė arba pavadinimas, sutarties sudarymo data ir sutarties galiojimo trukmė bei transporto priemonės identifikavimas;b) jeigu vairuotojas nėra transporto priemonę nuomojantis asmuo, vairuotojo darbo sutartis arba patvirtinta tokios sutarties ištrauka, kurioje visų pirma nurodyta darbdavio pavardė arba pavadinimas, samdomo darbuotojo pavardė ir sutarties sudarymo data ir sutarties galiojimo trukmė arba paskutinio atlyginimo lapelis.Jei reikia, šio straipsnio a ir b dalyse nurodytus dokumentus gali atstoti valstybės narės kompetentingų institucijų išduoti lygiaverčiai dokumentai.3 straipsnis1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad jų įmonės kroviniams vežti keliais, tomis pačiomis sąlygomis kaip ir valstybėms narėms priklausančios transporto priemonės, galėtų naudoti išnuomotas transporto priemones, įregistruotas arba pradėtas naudoti laikantis savo šalių įstatymų, jeigu šios įmonės atitinka 2 straipsnyje nustatytas sąlygas.2. Valstybės narės vežimui savo sąskaita šio straipsnio 1 dalies nuostatų gali netaikyti.4 straipsnis1. Ši direktyva neturi įtakos valstybės narės taisyklėms, nustatančioms mažiau apribojančias sąlygas dėl išnuomotų transporto priemonių naudojimo, negu nurodytos 2 ir 3 straipsniuose.2. Ši direktyva neturi įtakos valstybės narės taisyklėms, nustatančioms jos įmonėms trumpiausią išnuomotų transporto priemonių naudojimo trukmę.5 straipsnisNepažeisdama 2 ir 3 straipsnių nuostatų ši direktyva neturi įtakos taisyklėms dėl:- krovinių vežimo keliais samdos pagrindais ar už atlygį arba savo sąskaita, ypač dėl teisės patekti į rinką, bei dėl kvotomis nustatomų apribojimų, susijusių su kelių pralaidumu,- krovinių vežimo keliais kainų ir sąlygų,- nuomos kainų formavimo,- transporto priemonių importo,- reikalavimų, reglamentuojančių teisę užsiimti kelių transporto priemonių nuomos veikla arba profesija.6 straipsnis"d) transporto priemonės, vežančios krovinius, turi priklausyti įmonei arba būti įsigytos atidėtuoju mokėjimu arba išsinuomotos, jeigu pastaruoju atveju jos atitinka Direktyvos 84/647/EEB dėl transporto priemonių, išnuomotų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais [5] sąlygas."7 straipsnisValstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios ne vėliau kaip nuo 1986 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.8 straipsnisTaryba ne vėliau kaip 1989 m. birželio 30 d., remdamasi Komisijos ataskaita, prie kurios, jeigu reikia, pridedami pasiūlymai, iš naujo apsvarsto 3 straipsnio 2 dalį ir 4 straipsnio 2 dalį.9 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1984 m. gruodžio 19 d.Komisijos varduPirmininkasJ. Bruton[1] OL C 10, 1984 1 16, p. 91.[2] OL C 35, 1984 2 9, p. 19.[3] OL 70, 1962 8 6, p. 2005/62.[4] OL L 27, 1982 2 4, p. 22.[5] OL L 335, 22.12.1984, p. 72.--------------------------------------------------


title: 2006 m. liepos 24 d. Tarybos direktyva 2006/69/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 77/388/EEB nuostatas, susijusias su tam tikromis priemonėmis, kuriomis siekiama supaprastinti apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką ir padėti užkirsti kelią mokesčių slėpimui ar vengimui, bei panaikinanti tam tikrus sprendimus dėl leidžiančių nukrypti nuostatų

text:
12.8.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 221/9

      TARYBOS DIREKTYVA 2006/69/EB
   2006 m. liepos 24 d.
   iš dalies keičianti Direktyvos 77/388/EEB nuostatas, susijusias su tam tikromis priemonėmis, kuriomis siekiama supaprastinti apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką ir padėti užkirsti kelią mokesčių slėpimui ar vengimui, bei panaikinanti tam tikrus sprendimus dėl leidžiančių nukrypti nuostatų
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   kadangi:

               (1)

               Siekiant užkirsti kelią mokesčių slėpimui ar vengimui ir supaprastinti apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką, Taryba atskiroms valstybėms narėms skirtingomis sąlygomis nustatė panašioms problemoms taikomas leidžiančias nukrypti nuostatas pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (3) 27 straipsnio 1 dalį. Šių problemų sprendimas turėtų būti galimas visoms valstybėms narėms, įtraukiant atitinkamas nuostatas į šią direktyvą. Šios priemonės turėtų būti proporcingos ir taikomos tik konkrečiai problemai spręsti. Atsižvelgiant į tai, kad valstybių narių poreikiai yra skirtingi, tokių nuostatų įtraukimas turėtų būti apribotas visoms valstybėms narėms suteikiama galimybe prireikus priimti atitinkamas taisykles.

               (2)

               Valstybės narės turėtų galėti imtis veiksmų siekdamos užtikrinti, kad Direktyvoje 77/388/EEB numatytomis priemonėmis, susijusiomis su apmokestinamuoju asmeniu ir verslo, kaip veikiančios įmonės, perleidimu, nebūtų naudojamasi slepiant ir vengiant mokėti mokestį.

               (3)

               Konkrečiomis ribotomis aplinkybėmis valstybės narės galėtų įsikišti sprendžiant klausimus dėl prekių tiekimo, paslaugų teikimo ir įsigijimų vertės nustatymo, siekiant užtikrinti, kad mokestinės naudos tikslu pasinaudojus susijusiais asmenimis, būtų išvengta mokestinių pajamų netekimo.

               (4)

               Valstybėms narėms turėtų būti sudaryta galimybė į sandorio, kuris apima kliento pateikto investicinio aukso apdirbimą, apmokestinamąją vertę įtraukti to investicinio aukso vertę, jei dėl apdorojimo auksas praranda investicinio aukso statusą.

               (5)

               Turėtų būti pabrėžta, kad tam tikros ilgalaikio turto pobūdžio paslaugos galėtų būti įtrauktos į schemą, pagal kurią leidžiama ilgalaikio turto atskaitą tikslinti turto tarnavimo laikotarpiu, atsižvelgiant į jo faktinį panaudojimą.

               (6)

               Konkrečiais atvejais valstybėms narėms turėtų būti sudaryta galimybė nustatyti, kad prievolė apskaičiuoti ir mokėti PVM tenka prekes (paslaugas) gaunančiam asmeniui. Tai turėtų padėti valstybėms narėms supaprastinti taisykles ir užkirsti kelią mokesčio slėpimui ir vengimui nustatytuose sektoriuose ir sudarant tam tikrų rūšių sandorius.

               (7)

               Todėl Direktyva 77/388/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.

               (8)

               Todėl valstybėms narėms neturėtų būti sudaryta galimybė toliau naudotis atskiromis leidžiančiomis nukrypti nuostatomis, kurios joms buvo suteiktos atitinkamais Tarybos sprendimais, priimtais pagal Direktyvos 77/388/EEB 27 straipsnio 1 dalį, ir kurioms taikomos šios direktyvos nuostatos. Todėl atitinkami sprendimai turėtų būti aiškiai panaikinti. Ši direktyva nedaro įtakos priemonėms, kurias valstybės narės taiko pagal Direktyvos 77/388/EEB 27 straipsnio 5 dalį; ji taip pat nedaro įtakos leidžiančioms nukrypti nuostatoms, kurios buvo suteiktos pagal tos direktyvos 27 straipsnio 1 dalį ir kurios nebuvo panaikintos šia direktyva.

               (9)

               Tam tikrų šios direktyvos nuostatų taikymas turėtų būti neprivalomas ir šias nuostatas valstybės narės turėtų galėti iš dalies taikyti savo nuožiūra. Siekiant skaidrumo būtų tikslinga, kad valstybės narės per Pridėtinės vertės mokesčio patariamąjį komitetą, įsteigtą pagal Direktyvos 77/388/EEB 29 straipsnį, informuotų viena kitą apie pagal šią direktyvą priimtų nuostatų nacionalinį įgyvendinimą. Taip informuoti nereikėtų, jeigu, šia direktyva panaikinus sprendimą, tebetaikoma atitinkama nacionalinė priemonė arba jeigu įsigaliojus šiai direktyvai baigiasi sprendimo galiojimas, o valstybė narė šią priemonę tebetaiko pagal šios direktyvos nuostatas,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 77/388/EEB iš dalies keičiama taip:

               1)

               4 straipsnio 4 dalis papildoma šia pastraipa:
               „Valstybė narė, pasinaudodama antroje pastraipoje numatyta galimybe, gali patvirtinti bet kokias priemones, kurių reikia siekiant užkirsti kelią mokesčio slėpimui ar vengimui pasinaudojant šia nuostata.“;

               2)

               5 straipsnio 8 dalies antras sakinys pakeičiamas taip:
               „Prireikus, tais atvejais, kai prekes (paslaugas) gaunantis asmuo nėra vien apmokestinamą veiklą vykdantis asmuo, valstybės narės gali imtis reikalingų priemonių, kurių reikia siekiant užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui. Jos taip pat gali patvirtinti bet kokias priemones, kurių reikia siekiant užkirsti kelią mokesčio slėpimui ar vengimui naudojantis šia nuostata.“;

               3)

               11 straipsnio A skirsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalies d punkte išbraukiama antra pastraipa;

                           b)

                           įrašomos šios dalys:
                           „5.   Valstybės narės turi galimybę į prekių tiekimo ir paslaugų teikimo apmokestinamąją vertę įtraukti kliento pateikto neapmokestinamo investicinio aukso, apibrėžto 26b straipsnyje, vertę, kuris yra skirtas perdirbti ir kuris praranda PVM neapmokestinamo investicinio aukso statusą, kai tiekiamos tokios prekės ar teikiamos tokios paslaugos. Vertė, kuri turi būti naudojama, yra investicinio aukso atviros rinkos kaina, buvusi šių prekių tiekimo ir šių paslaugų teikimo metu.
                           6.   Siekdamos užkirsti kelią mokesčio slėpimui ar vengimui valstybės narės, gali imtis priemonių užtikrinti, kad prekių tiekimo ar paslaugų teikimo atveju apmokestinamoji vertė būtų lygi atviros rinkos kainai. Ši galimybė taikoma tik tokiam prekių tiekimui ir paslaugų teikimui, kuris (-ie) vykdomas (-i) pasinaudojant valstybės narės apibrėžtais šeimos arba kitais artimais asmeniniais, valdymo, nuosavybės, narystės, finansiniais ar teisiniais ryšiais. Šiuo atveju teisiniai ryšiai gali apimti santykius tarp darbdavio ir darbuotojo, darbuotojo šeimos ar kitų asmenų, artimai susijusių su darbuotoju.
                           Pirma pastraipa taikoma tik tokiomis aplinkybėmis:

                                       a)

                                       jeigu atlygis yra mažesnis už atviros rinkos kainą, o prekes (paslaugas) gaunantis asmuo neturi teisės į pilną PVM atskaitą pagal 17 straipsnį;

                                       b)

                                       jeigu atlygis yra mažesnis už atviros rinkos kainą ir prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas neturi teisės į pilną PVM atskaitą pagal 17 straipsnį, ir prekių tiekimas ar paslaugų teikimas neapmokestinamas pagal 13 straipsnį arba 28 straipsnio 3 dalies b punktą;

                                       c)

                                       jeigu atlygis yra didesnis už atviros rinkos kainą ir prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas neturi teisės į pilną PVM atskaitą pagal 17 straipsnį.

                                 Valstybės narės gali apriboti tiekėjų (teikėjų) arba prekes (paslaugas) įsigyjančių asmenų, kuriems taikomos šios pirmoje ar antroje pastraipoje nurodytos priemonės, kategorijas.
                           Valstybės narės informuoja pagal šios direktyvos 29 straipsnį įsteigtą komitetą apie visas naujas nacionalines priemones, patvirtintas pagal šios dalies nuostatas.
                           7.   Šioje direktyvoje „atviros rinkos kaina“ – visa suma, kurią, siekdamas gauti atitinkamas prekes ar paslaugas, sandorio sudarymo metu, t. y. kai įvyksta prekių tiekimas ar paslaugų teikimas, pirkėjas turėtų mokėti nepriklausomam tiekėjui ar teikėjui sąžiningos konkurencijos sąlygomis toje valstybėje narėje, kurioje sandoris yra apmokestinamas.
                           Kai prekių tiekimo ar paslaugų teikimo neįmanoma priskirti jokiam panašiam sandoriui, prekių „atviros rinkos kaina“ yra suma, kuri yra ne mažesnė už tų prekių ar panašių prekių pirkimo kainą arba, nesant pirkimo kainos – prekių savikaina, nustatyta jų tiekimo metu; paslaugų „atviros rinkos kaina“ yra suma, apimanti visas apmokestinamojo asmens, teikiančio tas paslaugas, patirtas išlaidas.“;

               4)

               28f straipsnio 1 dalyje išdėstytas 17 straipsnio 4 dalies tekstas iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           antros pastraipos a punkte žodžiai „21 straipsnio 1 dalies a ir c punktai“ pakeičiami žodžiais „21 straipsnio 1 dalies a, c ar f punktai arba 21 straipsnio 2 dalies c punktas“;

                           b)

                           antros pastraipos b punkte žodžiai „21 straipsnio 1 dalies a punktą“ pakeičiami žodžiais „21 straipsnio 1 dalies a ar f punktus arba 21 straipsnio 2 dalies c punktą“;

               5)

               28f straipsnio 2 dalyje išdėstytame 18 straipsnio 1 dalies d punkto tekste žodžiai „21 straipsnio 1 dalis“ pakeičiami žodžiais „21 straipsnio 1 dalis arba 21 straipsnio 2 dalies c punktas“;

               6)

               20 straipsnio 4 dalis papildoma šia pastraipa:
               „Valstybės narės gali taikyti 2 ir 3 dalį paslaugoms, kurių savybės turi panašių į paprastai ilgalaikiam turtui priskiriamų bruožų.“;

               7)

               28g straipsnyje išdėstytas 21 straipsnio 2 dalies tekstas papildomas šiuo punktu:

                           „c)

                           Valstybės narės gali numatyti, kad mokestį mokėti privalo pirkėjas, jeigu jis yra apmokestinamasis asmuo, kuriam tiekiamos tokios prekės ar teikiamos tokios paslaugos:

                                       i)

                                       su nekilnojamuoju turtu susijusių statybos paslaugų, įskaitant remonto, valymo, priežiūros, keitimo ir griovimo paslaugas, teikimas, taip pat statybos darbų perdavimas, kuris pagal 5 straipsnio 5 dalį laikomas prekių tiekimu;

                                       ii)

                                       aprūpinimas personalu, vykdančiu i papunktyje nurodytą veiklą;

                                       iii)

                                       nekilnojamojo turto tiekimas, kaip nurodyta 13 straipsnio B skirsnio g ir h punktuose, jei tiekėjas yra pasirinkęs apmokestinti tiekimą pagal to straipsnio C skirsnio b punktą;

                                       iv)

                                       panaudotų medžiagų ir panaudotų medžiagų, kurios neperdirbtos netinkamos dar kartą naudoti, gamybinių ir negamybinių atliekų, perdirbamų atliekų, iš dalies perdirbtų atliekų, laužo tiekimas ir tam tikrų M priede išvardytų konkrečių prekių tiekimas ir paslaugų teikimas;

                                       v)

                                       prekių tiekimas, kai jas vienas apmokestinamasis asmuo kaip įkaitą (garantiją) tiekia kitam asmeniui, kad būtų įvykdyti įkaito (garantijos) reikalavimai;

                                       vi)

                                       prekių tiekimas, teisę į nuosavybę perleidus perėmėjui ir jam pasinaudojus šia teise;

                                       vii)

                                       nekilnojamojo turto, kurį skolininkas perleidžia priverstinio pardavimo tvarka, tiekimas.

                                 Taikydamos šį punktą valstybės narės gali numatyti, kad apmokestinamasis asmuo, kuris taip pat vykdo veiklą ar sandorius, kurie pagal 2 straipsnį nelaikomi apmokestinamu prekių tiekimu ar paslaugų teikimu, jam patiektų prekių ir suteiktų paslaugų atžvilgiu bus laikomas apmokestinamuoju asmeniu, kaip nurodyta pirmoje pastraipoje. Neapmokestinamoji viešosios teisės institucija gali būti laikoma apmokestinamuoju asmeniu jai patiektų prekių ir suteiktų paslaugų, kaip nurodyta v, vi ir vii papunkčiuose, atžvilgiu.
                           Taikydamos šį punktą valstybės narės gali patikslinti prekių tiekimo ir paslaugų teikimo rūšis bei tiekėjų (teikėjų) arba prekes (paslaugas) įsigyjančių asmenų, kuriems gali būti taikomos šios priemonės, kategorijas. Jos taip pat gali šios priemonės taikymą apriboti ir taikyti ją tik tam tikram prekių tiekimui ar paslaugų teikimui, išvardintam M priede.
                           Valstybės narės informuoja pagal 29 straipsnį įsteigtą komitetą apie visas naujas nacionalines priemones, patvirtintas pagal šio punkto nuostatas.“;

               8)

               Pridedamas šios direktyvos I priede esantis M priedas.

         2 straipsnis
   Šios direktyvos II priede išvardyti sprendimai netenka galios nuo 2008 m. sausio 1 d.
   3 straipsnis
   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina šią direktyva.
   Nuo ne vėliau kaip 2008 m. sausio 1 d. jos taiko nuostatas, kurios būtinos 1 straipsnio 3 daliai, susijusiai su Direktyvos 77/388/EEB naujo 11 straipsnio A skirsnio 7 dalimi, ir 1 straipsnio 4 daliai, susijusiai su Direktyvos 77/388/EEB 17 straipsnio 4 dalies a ir b punktuose, 28f straipsnio 1 dalyje išdėstyta redakcija, esančia nuoroda į tos direktyvos 21 straipsnio 1 dalies f punktą, įgyvendinti.
   Valstybės narės, priimdamos nuostatas pagal šią direktyvą, perduoda šių nuostatų tekstus Komisijai, kuriuose turi būti daroma nuoroda į šią direktyvą arba tokia nuoroda turi būti daroma juos oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   4 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   5 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. liepos 24 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         K. RAJAMÄKI

      (1)  2006 m. liepos 6 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  OL C 65, 2006 3 17, p. 103.

      (3)  OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2006/18/EB (OL L 51, 2006 2 22, p. 12).

      I PRIEDAS

            „M PRIEDAS
            Prekių tiekimo ir paslaugų teikimo, nurodytų 21 straipsnio 2 dalies c punkto iv papunktyje, sąrašas

                        a)

                        juodųjų metalų ir spalvotųjų metalų atliekų, laužo ir panaudotų medžiagų, įskaitant pusgaminių atliekas, atsiradusias perdirbant, gaminant ar lydant juoduosius arba spalvotuosius metalus ar jų lydinius, tiekimas;

                        b)

                        juodųjų metalų ir spalvotųjų metalų pusgaminių tiekimas ir tam tikrų susijusių perdirbimo paslaugų teikimas;

                        c)

                        atliekų ir kitų perdirbamų medžiagų, kurias sudaro juodieji metalai ir spalvotieji metalai, jų lydiniai, šlako, pelenų, nuodegų ir gamybinių atliekų, kurių sudėtyje yra metalų arba jų lydinių, tiekimas ir šių prekių atrankos, išpjaustymo, suskirstymo ir presavimo paslaugų teikimas;

                        d)

                        juodųjų ir spalvotųjų metalų atliekų, atraižų, laužo, atliekų ir panaudotos bei perdirbamos medžiagos, sudarytos iš duženų, stiklo, popieriaus, statybinio kartono ir kartono, skudurų, kaulų, odos, dirbtinės odos, pergamento, neišdirbtų kailių ir odos, sausgyslių ir gyslų, virvės, lyno, troso, kabelių, gumos ir plastiko tiekimas ir su šiomis atliekomis susijusių tam tikrų perdirbimo paslaugų teikimas;

                        e)

                        šiame priede nurodytų perdirbtų medžiagų tiekimas jas išvalius, išpoliravus, atrinkus, iškarpius, suskirsčius, supresavus ar išliejus į luitus;

                        f)

                        laužo ir atliekų, gautų apdorojus pagrindines medžiagas, tiekimas.“

      II PRIEDAS
      Sprendimų pagal Direktyvos 77/388/EEB 27 straipsnį, kurie panaikinami šia direktyva, sąrašas

                  Tarybos sprendimas, leidžiantis Jungtinei Karalystei nustatyti nuo šeštosios direktyvos nukrypstančią priemonę, kurios tikslas – nustačius specialią mokesčių apskaitos schemą išvengti tam tikrų sukčiavimo ar vengimo mokėti mokesčius atvejų, susijusių su aukso, aukso monetų ir aukso laužo tiekimu tarp apmokestinamų asmenų (1), laikomas priimtu 1984 m. balandžio 15 d.;

                  Tarybos sprendimas, leidžiantis Jungtinei Karalystei taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio (2), laikomas priimtu 1987 m. balandžio 11 d.;

                  Tarybos sprendimas 88/498/EEB (3), leidžiantis Nyderlandų Karalystei taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Tarybos direktyvos 77/388/EEB 21 straipsnio 1 dalies a punkto;

                  Tarybos sprendimas, leidžiantis Prancūzijos Respublikai taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 77/388/EEB 2 ir 10 straipsnių, laikomas priimtu 1997 m. vasario 18 d. taikant Direktyvos 77/388/EEB 27 straipsnio 4 dalies 1977 m. gegužės 17 d. redakcijoje nustatytą tvarką. Šis sprendimas priimtas po to, kai 1996 m. gruodžio 18 d. apie prašymą buvo pranešta valstybėms narėms;

                  Tarybos sprendimas 98/23/EB (4), leidžiantis Jungtinei Karalystei pratęsti priemonė, nukrypstančios nuo Direktyvos 77/388/EEB 28e straipsnio 1 dalies, taikymo laikotarpį;

                  Tarybos sprendimas 2002/439/EB (5), leidžiantis Vokietijai taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 77/388/EEB 21 straipsnio;

                  Tarybos sprendimas 2002/880/EB (6) dėl leidimo Austrijai taikyti priemonę, darant išimtį Direktyvos 77/388/EEB 21 straipsniui;

                  Tarybos sprendimas 2004/290/EB (7), leidžiantis Vokietijai taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 77/388/EEB 21 straipsnio;

                  Tarybos sprendimas 2004/736/EB (8), leidžiantis Jungtinei Karalystei taikyti specialią priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio;

                  Tarybos sprendimas 2004/758/EB (9), leidžiantis Austrijai taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 77/388/EEB 21 straipsnio.

         (1)  OL L 264, 1984 10 5, p. 27.

         (2)  OL L 132, 1987 5 21, p. 22.

         (3)  OL L 269, 1988 9 29, p. 54.

         (4)  OL L 8, 1998 1 14, p. 24. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 2003/909/EB (OL L 342, 2003 12 30, p. 49).

         (5)  OL L 151, 2002 6 11, p. 12.

         (6)  OL L 306, 2002 11 8, p. 24.

         (7)  OL L 94, 2004 3 31, p. 59.

         (8)  OL L 325, 2004 10 28, p. 58.

         (9)  OL L 336, 2004 11 12, p. 38.


title: 1989 m. birželio 8 d. Tarybos Direktyva dėl naujų komunalinių atliekų deginimo įmonių oro taršos prevencijos

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0369

Oficialusis leidinys L 163 , 14/06/1989 p. 0032 - 0036 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0061  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0061

		Tarybos Direktyva1989 m. birželio 8 d.dėl naujų komunalinių atliekų deginimo įmonių oro taršos prevencijos(89/369/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 130s straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi 1973 [4], 1977 [5], 1983 [6] ir 1987 m. [7] Europos bendrijos aplinkosaugos veiksmų programose pabrėžiama oro taršos prevencijos ir mažinimo svarba;kadangi 1987 m. spalio 19 d. Tarybos nutarime dėl 1987–1992 m. aplinkos apsaugos veiksmų programos [8] sakoma, kad Bendrijos veiksmus svarbu sutelkti, inter alia, į standartų įdiegimą, kad būtų galima užtikrinti aukštą visuomenės sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį;kadangi 1975 m liepos 15 d. Tarybos direktyva 75/442/EEB dėl atliekų [9] numato, kad atliekos turi būti šalinamos nekeliant pavojaus žmonių sveikatai ir nekenkiant aplinkai; kadangi ta pati direktyva nurodo, kad visi atliekas tvarkantys įrenginiai ir įmonės privalo gauti iš kompetentingos institucijos leidimą, kuriame būtų nurodyta, kokių atsargos priemonių reikia imtis;kadangi 1984 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 84/360/EEB dėl kovos su pramonės įmonių keliama oro tarša [10] numato, kad naujų pramonės įrenginių ir ypač atliekų deginimo įmonių eksploatavimui būtina gauti išankstinį leidimą; kadangi tokį leidimą galima išduoti tik kai yra imtasi visų oro taršos prevencijos priemonių taikant geriausią prieinamą technologiją, nereikalaujančią per didelių išlaidų;kadangi pirmiau minėtoje Direktyvoje 84/360/EEB nurodoma, kad Komisijai pasiūlius ir Tarybai vieningai nutarus nustatomos išleidžiamų teršalų ribinės vertės, paremtos geriausia prieinama technologija, nereikalaujančia per didelių išlaidų, bei tinkamais matavimo būdais ir metodais;kadangi deginamos komunalinės atliekos skleidžia medžiagas, kurios sukelia oro taršą ir kenkia žmonių sveikatai ir aplinkai; kadangi kai kuriais atvejais tokia tarša gali peržengti valstybių sienas;kadangi tam tikrų iš komunalinių atliekų deginimo įmonių skleidžiamų teršalų mažinimo būdai yra gerai žinomi; kadangi juos galima gana ekonomiškai taikyti naujose deginimo įmonėse; kadangi juos taikant teršalų koncentracija degimo dujose neperžengia tam tikrų ribinių verčių;kadangi dioksinų ir furanų ribinės vertės Bendrijoje turi būti kuo greičiau nustatytos;kadangi visos valstybės narės turi įstatymus ir kitus teisės aktus dėl stacionarių gamyklų keliamos oro taršos; kadangi keletas valstybių narių turi specialias nuostatas dėl komunalinių atliekų deginimo įmonių;kadangi, nustatydama išmetamų teršalų ribines vertes ir kitus taršos prevencijos reikalavimus, Bendrija padeda didinti valstybių narių vykdomų priemonių veiksmingumą kovojant su komunalinių atliekų deginimo įmonių keliama oro tarša;kadangi, siekiant užtikrinti aplinkos apsaugos veiksmingumą, naujoms komunalinių atliekų deginimo įmonėms išduodant leidimus turėtų būti nustatyti reikalavimai ir sąlygos; kadangi į tuos reikalavimus turi įeiti reikalavimas laikytis tam tikriems skleidžiamiems teršalams nustatytų ribinių verčių ir atitinkamų degimo sąlygų, priklausomai nuo įmonės techninio pobūdžio ir eksploatavimo sąlygų;kadangi turi būti tam tikros nuostatos dėl atitinkamų matavimų ir tikrinimų deginimo įmonėse; kadangi visuomenė privalo būti informuota apie keliamas sąlygas ir pasiektus rezultatus;kadangi dedant pastangas iš anksto kovoti su aplinkos tarša Bendrijoje, ypač ryšium su atliekų šalinimu, svarbu ne tik nustatyti skleidžiamų teršalų ribines vertes, bet ir skatinti kurti ir naudoti švarias technologijas bei skleisti apie jas žinias;kadangi pagal Sutarties 130t straipsnį tokios Bendrijos priimtos nuostatos netrukdo valstybėms narėms toliau taikyti ar nustatyti griežtesnes aplinkos apsaugos priemones, neprieštaraujančias Sutarčiai,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje:1. "Oro tarša" – tai tiesiogiai ar netiesiogiai žmonių išmetamos į orą medžiagos ar energija, kurios turi kenksmingų pasekmių, keliančių pavojų žmonių sveikatai, darančių žalą gyviesiems ištekliams, ekosistemoms bei materialiam turtui ir gadinančių ar kliudančių teisėtai naudotis gamtos teikiamomis galimybėmis.2. "Teršalų išmetimų ribinės vertės" – tai teršiančių medžiagų koncentracija ir (arba) masė, kuri įmonių skleidžiamuose teršaluose per tam tikrą laiką negali būti didesnė negu nustatyta.3. "Komunalinės atliekos" – tai buitinės atmatos, taip pat komercinės ar prekybos atmatos ar kitokios atliekos, savo pobūdžiu ir sudėtimi panašios į buitines atmatas.4. "Komunalinių atliekų deginimo įmonė" – tai bet kuri techninė įranga, naudojama komunalinėms atliekoms tvarkyti jas deginant, nesvarbu ar susidariusi degimo kaitra yra panaudojama ar nepanaudojama, tačiau į šią sąvoką neįeina įmonės, specialiai naudojamos nuotekų dumblui, cheminėms, nuodingoms ir pavojingoms atliekoms, medicininėms ligoninių atliekoms ir kitoms specialioms atliekų rūšims deginti sausumoje ar jūroje, netgi jei šiose įmonėse gali būti deginamos ir komunalinės atliekos.Į šį apibrėžimą įeina vieta ir visas įrenginys kartu su krosnimi, jos atliekomis, kuro ir oro padavimo sistemomis, degimo proceso tikrinimo ir nuolatinio degimo sąlygų registravimo ir kontrolės prietaisais bei sistemomis.5. "Nauja komunalinių atliekų deginimo įmonė" – tai komunalinių atliekų deginimo įmonė, kurią eksploatuoti leidimas buvo išduotas po 12 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos.6. Deginimo įmonės "nominalinis pajėgumas" – tai visų įmonės krosnių konstruktoriaus nurodytų ir veiklos vykdytojo patvirtintų deginimo pajėgumų suma, ypač atsižvelgiant į atliekų kaloringumą, išreikštą per valandą sudeginamų atliekų kiekiu.2 straipsnisNepažeisdamos Direktyvos 84/360/EEB 4 straipsnio, valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad šios direktyvos 3–10 straipsniuose nurodytos sąlygos būtų pridedamos prie išankstinio leidimo, kuris pagal Direktyvos 84/360/EEB 3 straipsnį ir Direktyvos 75/442/EEB 8 straipsnį turi būti gautas prieš pradedant eksploatuoti naują komunalinių atliekų deginimo įmonę.3 straipsnis1. Naujoms komunalinių atliekų deginimo įmonėms taikomos šios teršalų išmetimų ribinės vertės, nustatytos tokiomis sąlygomis: temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, 11 % deguonies arba 9 % CO2, sausos dujos:Teršalų išmetimų ribinės vertės mg/nm3 kaip deginimo įmonės nominalinio pajėgumo funkcijaTeršalas | mažiau kaip 1 tona/val. | 1 tona/val. arba daugiau, bet mažiau kaip 3 tonos/val. | 3 tonos/val. arba daugiau |Dulkės (bendras) | 200 | 100 | 30 |Sunkieji metalai | | | |— Pb + Cr + Cu + Mn | — | 5 | 5 |— Ni + As | — | 1 | 1 |— Cd ir Hg | — | 0,2 | 0,2 |Vandenilio chloridas (HCl) | 250 | 100 | 50 |Vandenilio fluoridas (HF) | — | 4 | 2 |Sieros dioksidas (SO2) | — | 300 | 300 |2. Įmonėms, kurių pajėgumas mažesnis nei viena tona/val., teršalų išmetimų ribinės vertės gali būti nustatomos remiantis 17 % deguonies lygiu. Šiuo atveju koncentracija neturi viršyti šio straipsnio 1 dalyje nustatytų verčių, padalijus juos iš 2,5.3. Nukrypdamos nuo šio straipsnio 1 dalies nuostatų, valstybės narės kompetentingos institucijos gali išduoti leidimą įmonėms, kurių nominalinis pajėgumas yra mažesnis nei viena tona/val., kai ypatingos vietinės sąlygos to reikalauja, jei laikomasi nustatyto 500 mg/nm3 bendros dulkių ribinės vertės ir visų Direktyvos 84/360/EEB reikalavimų. Apie tokius atvejus atitinkama valstybė narė informuoja Komisiją ir su ja konsultuojasi. Apie tai Komisija praneša kitoms valstybėms narėms.4. Kompetentingos institucijos nustato ne tik šio straipsnio 1 dalyje minimų, bet ir kitų teršalų išmetimų ribines vertes, kai mano esant reikalinga dėl deginamų atliekų sudėties ir deginimo įmonės ypatybių. Nustatydamos šias ribines vertes, institucijos atsižvelgia į atitinkamų teršalų galimą kenksmingą poveikį žmonių sveikatai bei aplinkai ir į geriausią prieinamą technologiją, nereikalaujančią per didelių išlaidų. Kol bus priimta šiuo konkrečiu klausimu Bendrijos direktyva, kompetentingos institucijos gali nustatyti ir išmetimų ribines vertes dioksinams bei furanams.4 straipsnis1. Visos naujos komunalinių atliekų deginimo įmonės turi būti suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos taip, kad net pačiomis nepalankiausiomis sąlygomis deginant atliekas, susidariusių dujų temperatūra bent dviem sekundėms po paskutinio oro pliūpsnio kontroliuojamai ir tolygiai pakiltų bent iki 850 °C, esant mažiausiai 6 % deguonies.2. Visos naujos komunalinių atliekų deginimo įmonės eksploatavimo metu laikosi šių sąlygų:a) anglies monoksido (CO) koncentracija degimo dujose neturi būti didesnė kaip 100 mg/nm3;b) organinių junginių koncentracija (išreikšta bendru anglies kiekiu) degimo dujose negali būti didesnė kaip 20 mg/nm3.a ir b punktuose nurodytos standartinės ribos nustatomos, esant tokioms sąlygoms: temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, 11 % deguonies arba 9 % CO2, sausos dujos.3. Kitokios nei šio straipsnio 1 dalyje nurodytos sąlygos gali būti leidžiamos, jei deginimo krosnyse taikomi tinkami metodai arba naudojama degimo dujų apdorojimo įranga, su sąlyga, kad kompetentingos institucijos yra įsitikinusios, kad, taikant tokius metodus, išmetamų polichlorintų dibenzodioksidų (PCDD) ir polichlorintų dibenzofuranų (DCDF) lygis bus lygus ar žemesnis negu šių medžiagų lygis, kai laikomasi šio straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų.Valstybių narių specialiai paskirtos kompetentingos institucijos pagal šios dalies nuostatas priimtus sprendimus ir atliktų patikrinimų rezultatus praneša Komisijai.4. Visos naujos komunalinių atliekų deginimo įmonės turi būti suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos taip, kad teršalų išmetimai į orą neterštų prie žemės paviršiaus esančio oro sluoksnio, ypač turi būti kontroliuojamos dujų pavidalo atliekos, išleidžiamos pro kaminą.Kompetentinga institucija užtikrina, kad kamino aukštis būtų apskaičiuotas taip, kad galima būtų apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką.5 straipsnis1. 4 straipsnyje nustatyta temperatūra ir deguonies kiekis yra minimalūs, ir jų būtina visuomet laikytis, kai įmonė veikia.2. 4 straipsnio 2 dalies a punkte nustatyta anglies monoksido (CO) koncentracija yra vidutinė valandos ribinė vertė, taikoma visoms įmonėms. Be to, įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas yra 1 tona/val. ar daugiau, bent 90 % visų paros matavimų duomenų turi būti mažesni nei 150 mg/nm3. Šie vidurkiai apskaičiuojami, tik iš tų valandų, kai įmonė dirba, įskaičiuojant paleidimo ir uždarymo laiką.3. Kitų medžiagų, kurias pagal 6 straipsnį reikia nuolatos stebėti, atveju:a) nė vienas šių medžiagų koncentracijos septynių dienų vidurkis neturi būti didesnis už atitinkamą ribinę vertę;b) nė vienas šių medžiagų koncentracijos dienos vidurkis neturi būti didesnis už atitinkamą ribinę vertę daugiau kaip 30 %.Apskaičiuoti aukščiau minėtus vidutinius dydžius reikia tik iš to laiko, kai įmonė dirba, įskaičiuojant paleidimo ir uždarymo laiką.4. Tais atvejais, kai reikia tik pertraukiamų matavimų, laikoma, kad įmonė laikosi ribinių verčių, jei kiekvieno matavimo ciklo duomenys, apibrėžti ir nustatyti pagal taisykles, kurias kompetentingos institucijos nustatė remdamosi 6 straipsnio 3, 4 ir 5 dalimis, neviršija skleidžiamų teršalų ribinių verčių.6 straipsnis1. Naujose komunalinių atliekų deginimo įmonėse atliekami šie matavimai:a) tam tikrų medžiagų koncentracija degimo dujose:i) bendra dulkių koncentracija, CO, deguonis ir HCl nuolatos matuojami ir registruojami tose įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas yra lygus ar didesnis nei 1 tona/val.;ii) žemiau nurodytų medžiagų koncentracija matuojama reguliariai:- 3 straipsnio 1 dalyje minimų sunkiųjų metalų, HF, ir SO2 koncentracija įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas lygus ar didesnis nei 1 tona/val.,- bendra dulkių, HCl, CO ir deguonies koncentracija įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas mažesnis nei 1 tona/val.,- bendra organinių junginių koncentracija (išreikšta bendru anglies kiekiu);b) eksploatavimo parametrai:i) dujų temperatūra, kai laikomasi 4 straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų, ir vandens garų kiekis degimo dujose yra matuojami ir registruojami nuolatos. Vandens garų kiekio nuolatos matuoti nereikia, jei prieš tiriant skleidžiamas medžiagas, degimo dujos išdžiovinamos;ii) degimo dujų buvimo trukmė, esant 4 straipsnio 1 dalyje nurodytai minimaliai 850 °C temperatūrai, tikrinama bent kartą, kai deginimo įmonė pirmą kartą paleidžiama į darbą, ir pačiomis blogiausiomis, kokias tik galima įsivaizduoti, veikimo sąlygomis.2. Šio straipsnio 1 dalyje minimų matavimų rezultatai vertinami pagal tokias standartines sąlygas:temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, 11 % deguonies ar 9 % CO2, sausos dujos.Tačiau kai taikoma 3 straipsnio 2 dalis, jie gali būti vertinami pagal tokias standartines sąlygas:temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, 17 % deguonies, sausos dujos.3. Visi matavimo duomenys registruojami, apdorojami ir atitinkamai pateikiami, kad kompetentingos institucijos savo pačių nustatyta tvarka galėtų patikrinti, ar laikomasi nustatytų sąlygų.4. Mėginių ėmimo ir matavimo tvarką pagal šio straipsnio 1 dalį bei mėginių ėmimo ir matavimo vietas kompetentingos institucijos patvirtina iš anksto.5. Kompetentingos institucijos nustato atitinkamas reguliarių matavimų programas, kurios užtikrintų, kad gaunami rezultatai atspindėtų tipišką atitinkamų skleidžiamų medžiagų lygį.Pagal gaunamus rezultatus turi būti galima patikrinti, ar laikomasi nustatytų ribinių verčių.7 straipsnisVisose naujose komunalinių atliekų deginimo įmonėse įrengiami papildomi degikliai. Šie degikliai įsijungia automatiškai, kai degimo dujų temperatūra nukrinta žemiau nei 850 °C. Jie taip pat naudojami įmonei pradedant ir baigiant darbą, kad būtų galima užtikrinti, jog visą laiką ir tol, kol atliekos yra degimo kameroje, būtų palaikoma aukščiau nurodyta minimali temperatūra.8 straipsnis1. Jei matavimai parodytų, kad šioje direktyvoje nustatytos ribinės vertės yra viršytos, būtina kuo greičiau informuoti kompetentingą instituciją. Ši užtikrina, kad tokia įmonė nebus eksploatuojama, kol nebus laikomasi skleidžiamų teršalų standartų, ir imasi būtinų priemonių, kad įmonė būtų modifikuota arba visai nutraukta jos veikla.2. Kompetentingos institucijos nustato maksimalų leidžiamą valymo prietaisų techniškai neišvengiamų sustojimų laiką, kai viršijamos išmetamų į orą medžiagų, kurioms mažinti tie prietaisai yra skirti, nustatytos ribinės vertės. Jei įvyksta gedimas, veiklos vykdytojas sumažina arba nutraukia įmonės veiklą, kai tik praktiškai įmanoma iki tol, kol bus atstatyta normali jos veikla. Jokiu būdu įmonė negali dirbti be pertraukos ilgiau kaip aštuonias valandas; be to, bendra darbo trukmė tokiomis sąlygomis per metus negali sudaryti daugiau kaip 96 valandų.Jokiu būdu išmetamų dulkių kiekis negali būti didesnis kaip 600 mg/nm3 aukščiau pateiktoje pastraipoje nurodytais laiko tarpais, be to, turi būti laikomasi visų kitų degimo sąlygų.9 straipsnisInformacija, kurios reikalaujama Direktyvos 84/360/EEB 9 straipsnyje, ir 5 bei 6 straipsniuose numatyti kontrolės rezultatai atitinkama tvarka ir kompetentingos institucijos nustatyta forma turi būti prieinami visuomenei, laikantis komercinėms paslaptims taikomų nuostatų.10 straipsnisIšimtinais atvejais valstybės narės gali nukrypti nuo kai kurių šios direktyvos nuostatų įmonėms, specialiai suprojektuotoms iš atliekų pagamintam kurui deginti (pavyzdžiui, kurui, pagamintam iš degiosios komunalinių atliekų dalies pažangiais, maksimaliai didinančiais tokių atliekų perdirbimo galimybes mechaniniais metodais, kuriame prieš įdedant kuro savybes gerinančių medžiagų pelenų kiekis sudaro ne daugiau kaip 15 %), kai tokių nuostatų laikymasis per brangiai kainuotų, arba jei, atsižvelgiant į įmonės technines ypatybes, tokios nuostatos yra netikslingos techniniu požiūriu, kai:- tose įmonėse nedeginamos kitokios, išskyrus nei pirmiau nurodytos atliekos (išskyrus degimą intensyvinantį kurą, naudojamą pradedant deginimą),- laikomasi Direktyvos 84/360/EEB nuostatų.11 straipsnis1. Pagal Direktyvos 84/360/EEB 11 straipsnio tikrinimo reikalavimus ir ryšium su tos direktyvos 4 straipsniu valstybės narės imasi priemonių, kad kompetentingos institucijos tikrintų, kaip laikomasi naujoms deginimo įmonėms ta direktyva nustatytų reikalavimų.2. Nepažeisdamos Direktyvos 84/360/EEB 12 straipsnio reikalavimo, valstybės narės prireikus peržiūri deginimo įmonei išduodamame leidime nurodytas sąlygas.12 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1990 m. gruodžio 1 d., įgyvendina šią direktyvą ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.13 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1989 m. birželio 8 d.Tarybos varduPirmininkasJ. L. Saenz Cosculluela[1] OL C 75, 1988 3 23, p. 4.[2] OL C 69, 1989 3 20, p. 219.[3] OL C 318, 1988 12 12, p. 3.[4] OL C 112, 1973 12 20, p. 1.[5] OL C 139, 1977 6 13, p. 1.[6] OL C 46, 1983 2 17, p. 1.[7] OL C 328, 1987 12 7, p. 1.[8] OL C 328, 1987 12 7, p. 1.[9] OL L 194, 1975 7 25, p. 39.[10] OL L 188, 1984 7 16, p. 20.--------------------------------------------------


title: 2001 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 2001/112/EB dėl žmonių maistui skirtų vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0112

Oficialusis leidinys L 010 , 12/01/2002 p. 0058 - 0066

		Tarybos direktyva 2001/112/EB2001 m. gruodžio 20 d.dėl žmonių maistui skirtų vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktųEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi:(1) Atsižvelgiant į 1992 m. gruodžio 11–12 d. Edinburgo Europos Vadovų Tarybos susitikimo išvadas, patvirtintas 1993 m. gruodžio 10–11 d. Briuselyje įvykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo išvadomis, reikėtų supaprastinti tam tikras maisto produktų vertikaliąsias direktyvas, kad būtų atsižvelgta tik į esminius reikalavimus, kuriuos turi atitikti produktai, kuriems jos yra taikomos, kad jie galėtų laisvai judėti vidaus rinkoje.(2) 1993 m. rugsėjo 21 d. Tarybos direktyva 93/77/EEB dėl vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktų [4] numatyta susisteminti su tais pačiais dalykais susijusią Direktyvą 75/726/EEB [5].(3) Direktyvas 75/726/EEB ir 93/77/EEB pateisina tai, kad nacionalinių įstatymų, reglamentuojančių žmonėms vartoti skirtas vaisių sultis ir nektarus, skirtumai galėjo sukurti vartotojus klaidinančias nesąžiningos konkurencijos sąlygas ir taip tiesiogiai veikti bendrosios rinkos kūrimą bei veikimą.(4) Dėl to minėtos direktyvos buvo skirtos bendrosioms taisyklėms, reglamentuojančioms šių produktų sudėtį, tradicinių aprašymų vartojimą, gamybos specifikacijas ir ženklinimą, numatyti siekiant užtikrinti jų laisvą judėjimą Bendrijoje.(5) Siekiant aiškumo Direktyvai 93/77/EEB turėtų būti suteikta nauja forma, kad taisyklės, reglamentuojančios vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktų gamybos ir prekybos sąlygas, būtų prieinamesnės.(6) Direktyva 93/77/EEB turėtų būti suderinta su maisto produktams skirtais Bendrijos bendraisiais teisės aktais, ypač susijusiais su ženklinimu, dažikliais, saldikliais ir kitais leistinais naudoti priedais.(7) 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Europos Tarybos direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą etiketėmis, pateikimą ir reklamavimą, suderinimo [6], ypač jos 7 straipsnio 2 ir 5 dalių nuostatos turėtų būti taikomos laikantis tam tikrų reikalavimų. Kai produktas yra vaisių sulčių mišinys, vaisių sultys iš koncentrato ar vaisių nektaras, gaunamas tik iš vieno ar kelių koncentruotų produktų ar jų dalies, tai turėtų būti aiškiai nurodyta. Etiketėje pateikiamame sudedamųjų dalių sąraše nurodomi naudotų vaisių sulčių ir vaisių sulčių iš koncentrato pavadinimai.(8) Atsižvelgiant į 1990 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyvą 90/496/EEB dėl maisto produktų maistingumo ženklinimo etiketėmis [7], tam tikrose valstybėse narėse į šioje direktyvoje apibrėžtus produktus leidžiama dėti vitaminų. Tačiau negalima priimti sprendimo leisti tai daryti visoje Bendrijoje. Todėl valstybėms narėms suteikiama laisvė pačioms leisti arba uždrausti dėti vitaminų ir mineralinių medžiagų. Tačiau bet kuriuo atveju turi būti užtikrintas laisvas prekių judėjimas Bendrijoje, nes tai būtina laikantis Sutarties taisyklių ir principų.(9) Pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytus subsidiarumo ir proporcingumo principus valstybės narės negali deramai pasiekti tikslo nustatyti minimų produktų bendruosius sąvokų apibrėžimus bei taisykles ir suderinti šias nuostatas su maisto produktams skirtais Bendrijos bendraisiais teisės aktais, todėl dėl šios direktyvos pobūdžio tai gali geriau padaryti pasiekti Bendrija. Šioje direktyvoje nenumatoma daugiau, nei būtina siekiant šio tikslo.(10) Priemonės, būtinos šiai direktyvai įgyvendinti, turėtų būti priimamos remiantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijai suteiktų įgaliojimų vykdymo tvarką [8].(11) Siekdamos išvengti naujų kliūčių laisvam judėjimui, valstybės narės turėtų susilaikyti ir nepriimti minimiems produktams skirtų nacionalinių nuostatų, kurios nėra numatytos šioje direktyvoje,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva taikoma I priede apibūdintiems produktams.2 straipsnisLaikydamosi Direktyvos 90/496/EEB, valstybės narės gali leisti į šios direktyvos I priedo I dalyje apibrėžtus produktus dėti vitaminų ir mineralinių medžiagų.3 straipsnisI priede apibrėžtiems produktams Direktyva 2000/13/EB taikoma šiomis sąlygomis:1) a) I priede išvardyti produktų pavadinimai taikomi tame priede nurodytiems produktams ir, nepažeidžiant b punkto, vartojami prekybos srityje tiems produktams apibūdinti.b) Kaip alternatyva a punkte nurodytiems pavadinimams III priede pateikiamas konkrečių pavadinimų sąrašas. Šie pavadinimai gali būti vartojami III priede nurodytomis kalbomis ir apibrėžtomis sąlygomis.2. Jei produktas pagamintas iš vienos rūšies vaisių, žodis "vaisių" keičiamas tos vaisių rūšies pavadinimu.3. Produktų, pagamintų iš dviejų arba daugiau rūšių vaisių, išskyrus tuos atvejus, kai I priedo II.1 dalyje nustatytomis sąlygomis naudojamos citrinų sultys, pavadinimai turi būti papildyti naudotų vaisių sąrašu mažėjančia tvarka pagal naudotų vaisių sulčių arba tyrių tūrį. Jeigu produktai pagaminti iš trijų ar daugiau rūšių vaisių, vaisių pavadinimus galima pakeisti žodžiais "kelių rūšių vaisiai" ar panašia formuluote arba nurodyti naudotų vaisių rūšių skaičių.4. Vaisių sulčių, kurios buvo pasaldintos cukrumi, prekinis pavadinimas turi būti papildytas žodžiu "pasaldintos" arba "pridėta cukraus" ir po šių žodžių turi būti nurodytas maksimalus pridedamo cukraus kiekis, apskaičiuotas sausosiomis medžiagomis ir išreikštas gramais viename litre.5. I priedo 1 dalyje apibūdintų produktų pradinės struktūros atstatymas naudojant ypač tam būtinas medžiagas neįpareigoja etiketėse nurodyti tam tikslui naudotų sudedamųjų sąrašą.Etiketėje būtina nurodyti, ar į vaisių sultis pridėta vaisių minkštimo ar plėvelinių skiltelių pertvarų, kaip nurodyta II priede.6. Nepažeidžiant Direktyvos 2000/13/EB 7 straipsnio 2 ir 5 dalių nuostatų, vaisių sulčių mišiniams ir vaisių sultims iš koncentrato bei vaisių nektarui, gaunamam tik iš vieno ar kelių koncentruotų produktų ar jų dalies, etiketėje atitinkamai nurodoma: "pagamintos iš koncentrato (-ų)" arba "pagamintos iš dalies koncentrato (-ų)". Ši informacija pateikiama greta produkto pavadinimo, aiškiai įskaitomomis ir iš fono išsiskiriančiomis raidėmis.7. Vaisių nektarų etiketėse nurodomas mažiausias vaisių sulčių, vaisių tyrės ar jų mišinio kiekis, įrašant: "Mažiausias vaisių kiekis: ne mažiau kaip … %". Ši informacija pateikiama tame pačiame matymo plote kaip ir produkto pavadinimas.4 straipsnisI priedo I dalies 2 punkte nurodytų koncentruotų vaisių sulčių, kurios nėra skirtos galutiniam vartotojui, etiketėje turi būti informacija apie pridėtą cukrų ir jo kiekį arba citrinų sultis arba rūgštingumą reguliuojančią medžiagą, leidžiamą naudoti 1995 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/2/EB dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius [9]. Ši nuoroda pateikiama ant pakuotės, prie pakuotės pritvirtintoje etiketėje arba lydimajame dokumente.5 straipsnisValstybės narės nepriima jokių I priede apibrėžtiems produktams taikomų nacionalinių nuostatų, kurios nėra numatytos šioje direktyvoje.6 straipsnisNepažeidžiant 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [10], gaminant I priedo I dalyje apibūdintus produktus, galima taikyti tik I priedo II dalyje nurodytą apdorojimą bei jame nurodytas medžiagas ir II priedo nuostatas atitinkančias žaliavas. Be to, vaisių nektarai turi atitikti IV priedo nuostatas.7 straipsnisRemiantis 8 straipsnio 2 dalyje nustatyta reguliavimo tvarka, priimamos šios direktyvos įgyvendinimui būtinos priemonės, susijusios su:- šios direktyvos derinimu su maisto produktams skirtais Bendrijos bendraisiais teisės aktais,- derinimu atsižvelgiant į technikos pažangą.8 straipsnis1. Komisijai padeda Sprendimo 69/414/EEB [11] 1 straipsniu įkurtas Maisto produktų nuolatinis komitetas (toliau – Komitetas).2. Darant nuorodą į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.3. Komitetas patvirtina darbo tvarkos taisykles.9 straipsnisDirektyva 93/77/EEB panaikinama nuo 2003 m. liepos 12 d.Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą.10 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2003 m. liepos 12 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Priemonės taikomos taip, kad:- nuo 2003 m. liepos 12 d. būtų leidžiama prekiauti I priede apibrėžtais produktais, jei jie atitinka šioje direktyvoje nustatytus sąvokų apibrėžimus bei taisykles,- nuo 2004 m. liepos 12 d. būtų uždrausta prekiauti šios direktyvos neatitinkančiais produktais.Tačiau leidžiama prekiauti šios direktyvos neatitinkančiais produktais, paženklintais iki 2004 m. liepos 12 d. pagal Direktyvą 93/77/EEB, kol baigsis jų atsargos.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.11 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.12 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. gruodžio 20 d.Tarybos varduPirmininkasC. Picqué[1] OL C 231, 1996 8 9, p. 14.[2] OL C 279, 1999 10 1, p. 92.[3] OL C 56, 1997 2 24, p. 20.[4] OL L 224, 1993 9 30, p. 23. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[5] OL L 311, 1975 12 1, p. 40.[6] OL L 109, 2000 5 6, p. 29.[7] OL L 276, 1990 10 6, p. 40.[8] OL L 184, 1999 7 7, p. 23.[9] OL L 61, 1995 3 18, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 98/72/EB (OL L 295, 1998 11 4, p. 18).[10] OL L 40, 1989 2 11, p. 27. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/34/EB (OL L 237, 1994 9 10, p. 1).[11] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.--------------------------------------------------I PRIEDASPRODUKTŲ PAVADINIMAI, SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI IR CHARAKTERISTIKOSI. SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI1. a) Vaisių sultysGalintis fermentuotis, nesusifermentavęs produktas, gautas iš sveikų, prinokusių šviežių arba atšaldytų, vienos ar daugiau sumaišytų rūšių vaisių, turintis spalvą, kvapą ir skonį, būdingą sultims tų vaisių, iš kurių jis pagamintas. Aromatas, minkštimas ir plėvelinės skiltelių pertvaros, atskirti iš vaisų, sulčių gamybos metu gali būti vėl atnaujinti.Citrusinių vaisių sultys turi būti išspaustos iš vidinio vaisiaus sluoksnio (endokarpinės dalies). Tačiau žaliųjų citrinų sultys, taikant tam tikrą technologiją, gali būti spaudžiamos iš viso vaisiaus.b) Vaisių sultys iš koncentratoProduktas, gautas grąžinant į koncentruotas vaisių sultis vandenį, ekstrahuotą iš sulčių jas koncentruojant, ir aromatą, o prireikus – vaisių minkštimą ir plėvelines skiltelių pertvaras, kurie buvo pašalinti iš sulčių, tačiau gamybos metu sudėti į jas arba į kitas tos pačios rūšies vaisių sultis. Pridedamas vanduo turi būti atitinkamų cheminių, mikrobiologinių ir juslinių charakteristikų, kad garantuotų pagrindines sulčių savybes.Taip gautas produktas turi būti tokių juslinių ir analitinių charakteristikų, kurios atitiktų bent jau vidutines iš a punkte paminėtų tokios pat rūšies vaisių pagamintų sulčių charakteristikas.2. Koncentruotos vaisių sultysProduktas, gautas iš vienos arba daugiau rūšių vaisių sulčių iš kurių fiziniu būdu pašalintas tam tikras vandens kiekis. Jei produktas skirtas vartoti tiesiogiai, iš sulčių turi būti pašalinta ne mažiau kaip 50 % vandens.3. Dehidratuotos vaisių sultys/vaisių sulčių milteliaiProduktas, gautas iš vienos arba daugiau rūšių vaisių sulčių, iš kurių fiziniu būdu pašalintas beveik visas jose esantis vanduo.4. Vaisių nektarasa) Galintis fermentuotis, bet nesusifermentavęs produktas, gautas į 1, 2 ir 3 punktuose paminėtus produktus, vaisių tyrę arba minėtų produktų mišinį pridedant vandens, cukrų ir (arba) medaus ir atitinkantis IV priedo reikalavimus.Leidžiama pridėti cukrų ir (arba) medaus iki ne daugiau kaip 20 % galutinio produkto masės.Jei vaisių nektarai gaminami be cukraus arba sumažintos energetinės vertės, remiantis 1994 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/35/EB dėl maisto produktuose naudojamų saldiklių [1], cukrūs visiškai arba iš dalies gali būti pakeičiami saldikliais.b) Nukrypstant nuo a punkto, nektarų gamybai gali būti naudojami IV priedo II ir III dalyse išvardyti vaisiai ir abrikosai – atskirai arba sumaišyti kartu, nepridedant cukraus, medaus ir (arba) saldiklių.II. LEIDŽIAMOS SUDEDAMOSIOS DALYS, APDOROJIMAS IR MEDŽIAGOS1. Leidžiamos sudedamosios dalys- Kaip nurodyta 2 straipsnyje, remiantis Direktyva 90/496/EEB į I dalyje apibūdintus produktus galima dėti vitaminų ir mineralinių medžiagų.- I dalies 1 punkto a papunktyje apibūdintų vaisių sulčių aromatas, vaisių minkštimas ir plėvelinės skiltelių pertvaros, grąžinami į vaisių sultis, turi būti atskirti iš tų pačių sulčių gamybos metu, tuo tarpu I dalies 1 punkto b papunktyje apibūdintų vaisių sulčių aromatas, vaisių minkštimas ir plėvelinės skiltelių pertvaros, grąžinami į vaisių sultis, pagamintas iš koncentrato, taip pat gali būti ir iš kitų tos pačios rūšies vaisių sulčių.Vyno rūgšties druskos gali būti grąžinamos tik į vynuogių sultis.- Į I dalies 1, 2 ir 3 punktuose apibūdintus produktus, išskyrus kriaušių ir vynuogių sultis, leidžiama pridėti cukraus:- rūgštumui sureguliuoti – ne daugiau kaip 15 g/l sulčių cukraus, išreikšto sausąja medžiaga,- pasaldinti – ne daugiau kaip 150 g/l sulčių cukraus, išreikšto sausąja medžiaga,jei bendrasis cukraus kiekis, pridėtas abiem paminėtiems tikslams, neviršija 150 g/l sulčių.- Į I dalies 1, 2, 3 ir 4 punktuose apibūdintus produktus rūgštumui sureguliuoti leidžiama pridėti citrinų sulčių ir (arba) koncentruotų citrinų sulčių iki 3 g/l sulčių, išreiškiant jas bevandene citrinų rūgštimi.- Į visus produktus leidžiama pridėti anglies dioksido.Draudžiama į tas pačias vaisių sultis kartu dėti cukrų ir koncentruotas arba nekoncentruotas citrinų sultis arba pagal Direktyvą 95/2/EB leidžiamų rūgštingumą reguliuojančių medžiagų.2. Leistinas apdorojimas ir medžiagos- Mechaniniai ekstrahavimo procesai.- Įprastiniai fiziniai procesai, įskaitant srautinius valgomosios vaisių, išskyrus vynuoges, dalies ekstrahavimą (difuziją) gaminant koncentruotas vaisių sultis, jei tokiu būdu gautos koncentruotos vaisių sultys atitinka I dalies 1 punkto nuostatas. Tam tikri procesai ir apdorojimo būdai gali būti leidžiami arba draudžiami 8 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.- Vynuogių sultis, gautas iš sulfituotų vynuogių, leidžiama desulfituoti fizinėmis priemonėmis, tačiau bendras SO2 kiekis galutiniame produkte neturi viršyti 10 mg/l.- Pektolitiniai fermentai.- Proteolitiniai fermentai.- Amilolitiniai fermentai.- Valgomoji želatina.- Taninai.- Bentonitas.- Silicio aerogelis.- Medžio anglis.- Chemiškai inertiški filtravimo priedai ir nusodinimo agentai (pvz., perlitas, plautas diatomitas, celiuliozė, netirpusis poliamidas, polivinilpolipirolidonas, polistirenas), atitinkantys Bendrijos direktyvų, skirtų medžiagoms ir gaminiams, skirtiems liestis su maisto produktais, nuostatas.- Chemiškai inertiški adsorbcijos priedai, atitinkantys direktyvų, skirtų medžiagoms ir gaminiams, skirtiems liestis su maisto produktais, nuostatas, naudojami siekiant sumažinti limonoido ir naringino kiekį citrinų sultyse nepaveikiant limonoidinių gliukozidų, rūgšties, cukrų (įskaitant oligosacharidus) arba mineralinių medžiagų kiekio.[1] OL L 237, 1994 9 10, p. 3. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 96/83/EB (OL L 48, 1997 2 19, p. 16).--------------------------------------------------II PRIEDASŽALIAVŲ APIBRĖŽIMAIŠioje direktyvoje taikomi tokie apibrėžimai:1. VaisiaiVisi vaisiai. Šioje direktyvoje pomidorai nelaikomi vaisiais.2. Vaisių tyrėGalintis fermentuotis, bet nesusifermentavęs produktas, gaunamas pertrinant per sietą luptų arba neluptų vaisių valgomąją dalį, neatskiriant sulčių.3. Koncentruota vaisių tyrėProduktas, gautas iš vaisių tyrės fiziniu būdu pašalinus tam tikrą vandens kiekį.4. CukrūsSkirti gaminti:a) vaisių nektarus:- 2001 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvoje 2001/111/EB dėl kai kurių žmonėms vartoti skirto cukraus rūšių [1] apibūdintas cukrus,- fruktozės sirupas,- cukrūs, ekstrahuoti iš vaisių;b) vaisių sultis iš koncentratų:- Direktyvoje 2001/111/EB apibūdintos tam tikros cukraus rūšys,- fruktozės sirupas;c) vaisių sultis: b punkte nurodyti cukrūs, turintys mažiau nei 2 % vandens.5. Medus:2001 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvoje 2001/110/EB dėl medaus [2] apibūdintas produktas.6. Vaisių minkštimas arba plėvelinės skiltelių pertvarosProduktai, gauti iš tos pačios rūšies vaisių valgomųjų dalių, neatskiriant sulčių. Be to, citrusinių vaisių minkštimas yra plėvelinės skiltelių pertvaros su vaisiaus vidinio sluoksnio sulčių maišeliais.[1] OL L 10, 2002 1 12, p. 53.[2] OL L 10, 2002 1 12, p. 47.--------------------------------------------------III PRIEDASKONKRETŪS TAM TIKRŲ I PRIEDE IŠVARDYTŲ PRODUKTŲ PAVADINIMAIa) "vruchtendrank" – vaisių nektarams;b) "Süßmost"Sąvoka "Süßmost" gali būti vartojama tik kartu su produktų pavadinimais "Fruchtsaft" arba "Fruchtnektar" įvardijant:- vaisių nektarą, gautą vien tik iš vaisių sulčių, koncentruotų vaisių sulčių arba šių produktų mišinio, kai tie produktai, būdami natūralios būklės, yra neskanūs dėl savo didelio natūralaus rūgštingumo,- vaisių sultis, gautas iš kriaušių, prireikus pridėjus obuolių, tačiau nepridėjus cukraus;c) "suco e polpa" arba "sumo e polpa" – vaisių nektarams, gautiems išimtinai iš vaisių tyrės ir (arba) koncentruotos vaisių tyrės;d) "æblemost" – obuolių sultims, į kurias nepridėta cukraus;e) - "sur … saft" kartu su naudotų vaisių pavadinimu (danų kalba) – sultims, į kurias nepridėta cukraus ir kurios yra pagamintos iš juodųjų serbentų, vyšnių, raudonųjų serbentų, baltųjų serbentų, aviečių, braškių ir šeivamedžio uogų,- "sød … saft" arba "sødet … saft" kartu su naudotų vaisių pavadinimu (danų kalba) – sultims, kurios yra pagamintos iš šių vaisių ir į kurias yra pridėta 200 g cukraus vienam litrui;f) "äpplemust" – obuolių sultims, į kurias nepridėta cukraus;g) "mosto" – vynuogių sulčių sinonimas.--------------------------------------------------IV PRIEDASVAISIŲ NEKTARAMS SKIRTOS SPECIALIOSIOS NUOSTATOSVaisių nektarai, pagaminti iš: | Minimalus sulčių ir (arba) tyrės kiekis (% nuo gatavo produkto masės) |I.Vaisių, kurių natūralios sultys yra neskaniosValgomosios pasifloros | 25 |Quito naranjilos | 25 |Juodieji serbentai | 25 |Baltieji serbentai | 25 |Raudonieji serbentai | 25 |Agrastai | 30 |Šaltalankio uogos | 25 |Dygiosios slyvos | 30 |Slyvos | 30 |Kviečai (Quetsches) | 30 |Šermukšnio uogos | 30 |Erškėtuogės | 40 |Rūgščiosios vyšnios | 35 |Kitos vyšnios | 40 |Mėlynės | 40 |Šeivamedžio uogos | 50 |Avietės | 40 |Abrikosai | 40 |Braškės | 40 |Gervuogės | 40 |Spanguolės | 30 |Cidonijos | 50 |Citrinos ir žaliosios citrinos | 25 |Kiti šiai kategorijai priklausantys vaisiai | 25 |II.Mažai rūgščių, mėsingų ar labai aromatingų vaisių, kurių natūralios sultys yra neskaniosMangai | 25 |Bananai | 25 |Gvajavos | 25 |Melionmedžio vaisiai | 25 |Lyčiai | 25 |Azerolės (Neapolietiškos baltažiedės šliandros vaisiai) | 25 |Dygliuotosios anonos (Anona muricata) | 25 |Akytosios anonos (Anona reticulata, Annona cherimola) | 25 |Žvynuotosios anonos (Anona squamosa) | 25 |Granatai | 25 |Kešju vaisiai | 25 |Ispaniškosios slyvos | 25 |Spondia tuberosa aroda | 25 |Kiti šiai kategorijai priklausantys vaisiai | 25 |III.Vaisių, kurių natūralios sultys yra skaniosObuoliai | 50 |Kriaušės | 50 |Persikai | 50 |Citrusiniai vaisiai, išskyrus citrinas ir žaliąsias citrinas | 50 |Ananasai | 50 |Kiti šiai kategorijai priklausiantys vaisiai | 50 |--------------------------------------------------


title: 1999 m. vasario 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 1999/4/EB dėl kavos ir cikorijos ekstraktų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31999L0004

Oficialusis leidinys L 066 , 13/03/1999 p. 0026 - 0029

		Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 1999/4/EB1999 m. vasario 22 d.dėl kavos ir cikorijos ekstraktųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3], atsižvelgdami į 1998 m. gruodžio 8 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrą tekstą,kadangi pagal 1992 m. gruodžio 11–12 d. Edinburgo Europos Vadovų Tarybos išvadas, kurias Europos Vadovų Taryba patvirtino Briuselyje 1993 m. gruodžio 10–11 d., reikėtų supaprastinti tam tikras vertikalias su maisto produktais susijusias direktyvas, siekiant atsižvelgti tik į būtiniausius reikalavimus, kuriuos turi atitikti produktai, kuriems jos yra taikomos, kad šie produktai galėtų laisvai judėti vidaus rinkoje;kadangi 1977 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 77/436/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kavos ir cikorijos ekstraktais, suderinimo [4] pateisino tai, kad dėl kavos ir cikorijos ekstraktus reglamentuojančių nacionalinių įstatymų skirtumų gali atsirasti nesąžiningos konkurencijos sąlygos, kurios gali klaidinti vartotojus ir kartu turėti tiesioginį poveikį bendrosios rinkos kūrimui ir jos veikimui;kadangi dėl to kavos ir cikorijos ekstraktams apibrėžti, medžiagoms, kurias galima naudoti jų gamyboje, bendrosioms tokių ekstraktų pakavimo ir ženklinimo taisyklėms bei sąlygoms, kuriomis kai kurie iš šių produktų turėtų būti vadinami tam tikrais pavadinimais, nustatyti, kad būtų užtikrintas laisvas jų judėjimas Bendrijoje, buvo sudaryta pirmiau minėta direktyva;kadangi Direktyvą 77/436/EEB reikėtų suderinti su bendrais maisto produktams taikomais, ypač jų ženklinimą ir analizės metodus reglamentuojančiais Bendrijos teisės aktais;kadangi Komisija ketina nedelsiant, geriausiu atveju iki 2000 m. liepos 1 d., pasiūlyti į Direktyvą 80/232/EEB [5] įtraukti grupę šioje direktyvoje apibūdintų produktų vardinių masių;kadangi 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvoje 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo [6] išdėstytos bendros maisto ženklinimo taisyklės turėtų būti taikomos laikantis tam tikrų sąlygų;kadangi pagal proporcingumo principą ši direktyva taikoma tik tiems dalykams, kurie pagal Sutarties 3b straipsnio trečiąją dalį yra būtini nubrėžtiems tikslams pasiekti;kadangi ateityje suderinus šią direktyvą su bendrosiomis maisto produktus reglamentuojančiomis Bendrijos nuostatomis, Komisijai padės Sprendimu 69/414/EEB [7] įkurtas Maisto produktų nuolatinis komitetas;kadangi, siekiant, kad laisvam judėjimui nebūtų sukurta naujų kliūčių, valstybės narės turėtų neskubėti priimti aptariamus produktus reglamentuojančias nacionalines nuostatas, kurios nėra numatytos šioje direktyvoje,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje kalbama apie priede apibrėžtus kavos ir cikorijos ekstraktus.Ši direktyva netaikoma "café torrefacto soluble".2 straipsnisŠiame priede apibūdintiems produktams Direktyva 79/112/EEB taikoma laikantis šių sąlygų:a) priede išvardytais produktų pavadinimais vadinami tik jame nurodyti produktai ir šie pavadinimai turi būti vartojami prekyboje šiems produktams pavadinti. Prie minėtų pavadinimų rašomi tokie žodžiai:- "tyrė" arba "tyrės pavidalo" arba- "skystas" arba "skysto pavidalo".Žodis "koncentruotas" gali būti nurodomas:- prie priedo 1 punkto c papunktyje apibūdinto produkto pavadinimo, jei kavos sausosios medžiagos kiekis sudaro daugiau nei 25 % masės,- prie priedo 2 punkto c papunktyje apibūdinto produkto, jei cikorijos sausosios medžiagos kiekis sudaro daugiau nei 45 % masės;b) ženklinant priedo 1 punkte apibūdintus produktus, jų etiketėse būtina užrašyti žodžius "be kofeino", jei bevandenio kofeino kiekis neviršija 0,3 % kavos sausosios medžiagos masės. Ši informacija turi būti pateikiama toje pačioje vietoje kaip ir prekinės aprašymas;c) ženklinant priedo 1 punkto c papunktyje ir 2 punkto c papunktyje apibūdintus produktus, jų etiketėje būtina užrašyti žodžius "turi …", "konservuota …", "dėta …" arba "skrudinta …" nurodant naudoto cukraus pavadinimą.Ši informacija turi būti pateikiama toje pačioje vietoje kaip ir prekės aprašymas;d) ženklinant priedo 1 punkto b ir c papunkčiuose apibūdintus produktus, jų etiketėje būtina nurodyti mažiausią kavos sausosios medžiagos kiekį, o ženklinant priedo 2 punkto b ir c papunkčiuose apibūdintus produktus – mažiausią cikorijos sausosios medžiagos kiekį. Minėti kiekiai nurodomi gatavo gaminio masės procentais.3 straipsnisValstybės narės nepriima nacionalinių priede apibūdintus produktus reglamentuojančių nuostatų, kurios nėra numatytos šioje direktyvoje.4 straipsnisSprendimas suderinti šią direktyvą su maisto produktams taikomomis Bendrijos bendrosiomis nuostatomis priimamas 5 straipsnyje nustatyta tvarka.5 straipsnis1. Komisijai padeda iš valstybių narių atstovų sudarytas Maisto produktų nuolatinis komitetas, toliau – komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.Kai numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.6 straipsnisDirektyva 77/436/EEB nuo 2000 m. rugsėjo 13 d. panaikinama.Nuorodos į panaikintą direktyvą aiškinamos kaip nuorodos į šią direktyvą.7 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2000 m. rugsėjo 13 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Įstatymai ir kiti teisės aktai taikomi tam, kad:- nuo 2000 m. rugsėjo 13 d. būtų leista prekiauti priede apibūdintais produktais, jei jie atitinka šioje direktyvoje nustatytus apibrėžimus ir taisykles,- nuo 2001 m. rugsėjo 13 d. būtų uždrausta prekiauti šios direktyvos neatitinkančiais produktais. Tačiau leidžiama prekiauti šios direktyvos neatitinkančiais ir iki 2001 m. rugsėjo 13 d. pagal Direktyvą 77/436/EEB paženklintais produktais, kol baigsis jų atsargos.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų vidaus teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.8 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiame leidinyje dieną.9 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1999 m. vasario 22 d.Europos Parlamento varduPirmininkasJ. M. Gil-roblesTarybos varduPirmininkasK.-H. Funke[1] OL C 231, 1996 8 9, p. 24.[2] OL C 56, 1997 2 24, p. 20.[3] 1997 m. spalio 23 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 339, 1997 11 10, p. 129), 1998 m. balandžio 30 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 204, 1998 6 30, p. 25) ir 1998 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 313, 1998 10 12, p. 90). 1999 m. sausio 25 d. Tarybos sprendimas. 1999 m. vasario 11 d. Europos Parlamento sprendimas.[4] OL L 172, 1977 7 12, p. 20. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1985 m. Stojimo aktu.[5] OL L 51, 1980 2 25, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/356/EEB (OL L 192, 1987 7 11, p. 48).[6] OL L 33, 1979 2 8, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/4/EB (OL L 43, 1997 2 14, p. 21).[7] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.--------------------------------------------------PRIEDASPRODUKTO APRAŠYMAI, APIBRĖŽIMAI IR CHARAKTERISTIKOS1. "Kavos ekstraktas", "tirpus kavos ekstraktas" arba "tirpioji kava"Tai – koncentruotas produktas, pagamintas ekstrahuojant skrudintas kavos pupeles, kaip ekstrahavimo priemonę naudojant tik vandenį ir netaikant kitų technologinių hidrolizės procesų, kurių metu dedama rūgšties ar bazės. Neskaitant tų netirpių medžiagų, kurių techniškai neįmanoma pašalinti, ar netirpių iš kavos gautų aliejų, kavos ekstrakte turi būti tik kavos tirpių ir aromatinių sudedamųjų dalių. Valstybės narės užtikrina, kad tirpios kavos laisvųjų sacharidų ir bendram jų kiekiui nustatyti taikomi metodai atitiktų 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 85/591/EEB dėl Bendrijos bandinių ėmimo ir analizės metodų įvedimo vykdant žmonėms vartoti skirtų maisto produktų monitoringą [1] priedo 1 ir 2 dalis bei kad jie būtų jau arba nedelsiant įteisinti arba sunorminti.Kavos sausosios medžiagos kiekis:a) sausame kavos ekstrakte turi sudaryti ne mažiau nei 95 % masės;b) kavos ekstrakto tyrėje turi sudaryti 70–85 % masės;c) skystame kavos ekstrakte turi sudaryti 15–55 % masės.Kietame kavos ekstrakte arba jo tyrėje turi būti tik tų medžiagų, kurios buvo gautos ekstrahuojant kavą. Skystame kavos ekstrakte gali būti skrudinto ar neskrudinto valgomojo cukraus, kurio kiekis neturi būti didesnis nei 12 % masės.2. "Cikorijos ekstraktas" ir "tirpioji cikorija"Tai – koncentruotas produktas, pagamintas ekstrahuojant skrudintą cikoriją, kaip ekstrahavimo priemonę naudojant tik vandenį ir netaikant kitų technologinių hidrolizės procesų, kurių metu dedama rūgšties ar bazės."Cikorija" – tai Cichorium Intybus L. šaknys, kurios nenaudojamos witloof rūšies cikorijai gaminti, paprastai naudojamos gėrimams gaminti, tinkamai nuvalytos ir paruoštos džiovinti ir skrudinti.Cikorijos sausosios medžiagos kiekis:a) sausame cikorijos ekstrakte turi sudaryti ne mažiau nei 95 % masės;b) cikorijos ekstrakto tyrėje turi sudaryti 70–85 % masės;c) skystame cikorijos ekstrakte turi sudaryti 25–55 % masės.Kietame cikorijos ekstrakte arba jo tyrėje gali būti ne daugiau kaip 1 % kitų ne iš cikorijos pagamintų medžiagų.Skystame cikorijos ekstrakte gali būti skrudinto ar neskrudinto valgomojo cukraus, kurio kiekis neturi būti didesnis nei 35 % masės.[1] OL L 372, 1985 12 31, p. 50.--------------------------------------------------


title: 2003 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/74/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/22/EB dėl draudimo vartoti gyvulininkystėje tam tikras medžiagas, turinčias hormoninį ar tirostatinį poveikį, bei beta agonistus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32003L0074

Oficialusis leidinys L 262 , 14/10/2003 p. 0017 - 0021

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/74/EB2003 m. rugsėjo 22 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/22/EB dėl draudimo vartoti gyvulininkystėje tam tikras medžiagas, turinčias hormoninį ar tirostatinį poveikį, bei beta agonistusEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 152 straipsnio 4 dalies b punktą,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],pasikonsultavę su Regionų komitetu,laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje [3] nustatytos tvarkos,kadangi:(1) Direktyvos 96/22/EB [4] 3 straipsnio a punkte reikalaujama, kad valstybės narės uždraustų skirti ūkio gyvūnams medžiagas, turinčias, inter alia, estrogeninį, androgeninį ar gestageninį poveikį. Vis dėlto, pagal tos direktyvos 4, 5 ir 7 straipsnių nuostatas gali būti leidžiama skirti tas medžiagas ūkio gyvūnams, jeigu tik jos vartojamos terapiniais ar zootechninio gydymo tikslais.(2) Direktyvos 96/22/EB 11 straipsnio 2 dalyje reikalaujama, kad valstybės narės uždraustų importuoti iš trečiųjų šalių ūkio ar akvakultūros gyvūnus, kuriems buvo skiriamos tos direktyvos 3 straipsnio a punkte nurodytos medžiagos arba produktai, išskyrus tuos atvejus, kai tie produktai buvo skirti laikantis 4, 5 ir 7 straipsniuose nustatytų nuostatų ir reikalavimų, bei gyvūnų, kuriuos importuoti uždrausta, mėsą ar iš jų mėsos pagamintus produktus.(3) Atsižvelgdama į ginčų sprendimo bylos (Hormonų byla) [5], kurią Jungtinės Amerikos Valstijos ir Kanada pateikė nagrinėti Pasaulio prekybos organizacijai (PPO), rezultatus ir 1998 m. vasario 13 d. PPO Ginčų sprendimo tarybos dėl to pateiktas rekomendacijas, Komisija, laikydamasi Sutarties dėl sanitarinių ir fitosanitarinių priemonių taikymo (PPO-GATT) [6] reikalavimų, apeliacinės institucijos išaiškintų Hormonų byloje, nedelsdama pradėjo papildomą šešių hormoninių medžiagų (estradiolio 17β, testosterono, progesterono, trenbolono acetato, zeranolio ir melengestrolio acetato), kuriuos pagal Direktyvą 96/22/EB draudžiama skirti siekiant skatinti gyvūnų augimą, rizikos įvertinimą.(4) Tuo pačiu metu, siekdama gauti kuo daugiau trūkstamos mokslinės informacijos, kaip buvo nustatyta Hormonų bylos PPO grupės išaiškinimuose ir išvadose bei apeliacinės institucijos ataskaitose, Komisija pradėjo ir finansavo kai kuriuos konkrečius šių šešių hormonų tyrimus ir projektus. Be to, Komisija nusiuntė JAV, Kanadai ir kitoms trečiosioms šalims, kurios leidžia šiuos šešis hormonus vartoti skatinant gyvūnų augimą, konkrečius prašymus bei paskelbė viešą raginimą pateikti visus reikalingus dokumentus [7], prašydama visas suinteresuotas šalis, taip pat pramonės atstovus, pateikti visus turimus svarbius ir naujausius mokslinius duomenis bei informaciją, į kurią bus atsižvelgta atliekant papildomą rizikos įvertinimą.(5) 1999 m. balandžio 30 d. Veterinarinių priemonių, susijusių su visuomenės sveikata, mokslinis komitetas (VPVSMK) paskelbė nuomonę dėl hormonų likučių galvijienoje ir jos produktuose galimo neigiamo poveikio žmonių sveikatai įvertinimo. Pagrindines tos nuomonės išvadas sudarė tai, kad, pirma, kalbant apie normą viršijančio hormonų likučių ir jų metabolitų kiekio patekimą į organizmą bei atsižvelgiant į būdingas hormonų savybes ir epidemiologinių tyrimų rezultatus, pavojus vartotojo sveikatai buvo nustatytas remiantis šešių įvertintų hormonų skirtingo lygio įtikinamais įrodymais. Antra, būtų galima numatyti šešių hormonų endokrininį, dinaminį, imunologinį, neurobiologinį, imunotoksinį, genotoksinį ir kancerogeninį poveikį bei tai, kad lytiškai bręstantys vaikai iš skirtingų galimos rizikos grupių kelia didžiausią susirūpinimą; ir trečia, atsižvelgiant į būdingas hormonų savybes bei epidemiologinių tyrimų rezultatus, neįmanoma nustatyti nė vieno iš šešių hormonų, įvertintų skiriant juos galvijams kad skatintų augimą, leistinių kiekių ribų, taigi, ir rekomenduojamos jų kiekio patekimo į organizmą dienos normos (RDN).(6) Kalbant, visų pirma, apie estradiolio 17β vartojimą augimui skatinti, VPVSMK pateikė įvertinimą, kad didelis skaičius paskutiniųjų įrodymų rodo, jog jis turi būti laikomas visiškai kancerogenišku, kadangi jis turi navikų susidarymą bei augimą skatinantį poveikį ir kad šiuo metu turimi duomenys neleidžia įvertinti rizikos kiekybiniu požiūriu.(7) Kalbant apie kitus penkis hormonus (testosteroną, progesteroną, trenbolono acetatą, zeranolį ir melengestrolio acetatą), VPVSMK pateikė įvertinimą, kad, nepaisant turimų atskirų toksikologinių ir epidemiologinių duomenų, į kuriuos buvo atsižvelgta, dabartinės žinios neleidžia įvertinti vartotojams keliamos rizikos kiekybiniu požiūriu.(8) 1999 m. balandžio 30 d. VPVSMK pateikus nuomonę, Komisija 1999 m. spalio mėn. iš Jungtinės Karalystės veterinarinių vaistų komiteto, 1999 m. gruodžio mėn. iš Europos Bendrijos veterinarinių vaistų komiteto (BVVK) ir 2000 m. vasario mėn. iš Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos/Pasaulio sveikatos organizacijos (FAO/PSO) jungtinio ekspertų maisto papildų komiteto (JEMPK) gavo papildomos ir naujesnės mokslinės informacijos apie kai kuriuos iš šešių aptariamų hormonų. BVVK ypač atkreipė dėmesį į tai, kad estradiolio 17β kancerogeninis poveikis pasireiškia tik ilgai jį vartojus ir žymiai didesniais kiekiais, negu būtina fiziologinei (estrogeninei) iš naujo apsvarstė ir 2000 m. gegužės 3 d. padarė išvadą, kad joje nebuvo įtikinamų duomenų ir įrodymų, dėl kurių Komitetui reikėtų keisti jos 1999 m. balandžio 30 d. padarytas išvadas. VPVSMK, iš naujo išnagrinėjęs savo ankstesnę nuomonę atsižvelgiant į naujausius mokslinius duomenis, 2002 m. balandžio 10 d. pateiktoje nuomonėje patvirtino, kad ankstesnioji yra galiojanti.(9) Kalbant, pirmiausia, apie estradiolį 17β, ši medžiaga gali būti skiriama visiems ūkio gyvūnams ir dėl to gali būti ypač svarbu tai, kad jos likučiai pateks visiems gyventojų sluoksniams, visų pirma, ypač pažeidžiamoms grupėms. Siekiant apsaugoti žmonių sveikatą, ypač svarbu neleisti, kad tokia medžiaga patektų į organizmą. Be to, dėl kasdieninio pirmiau minėtų medžiagų vartojimo siekiant skatinti gyvūnų augimą gali padidėti šių medžiagų koncentracija aplinkoje.(10) Atsižvelgiant į rizikos įvertinimo rezultatus ir visą kitą turimą informaciją šiuo klausimu, reikia padaryti išvadą, jog tam, kad Bendrijoje būtų pasiektas pasirinktas apsaugos nuo pavojų, kylančių, visų pirma, žmonių sveikatai dėl kasdieninio hormonų vartojimo skatinant gyvūnų augimą ir likučių, aptinkamų gyvūnų, kuriems šie hormonai buvo skiriami skatinant jų augimą, mėsoje, lygis, būtina toliau taikyti nuolatinį draudimą, kuris buvo nustatytas Direktyvoje 96/22/EB dėl estradiolio 17β, bei laikiną draudimą dėl kitų penkių hormonų (testosterono, trenbolono acetato, zeranoio ir melengestrolio acetato). Be to, laikantis 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamento (EB) Nr. 178/2002, nustatančio maistui skirtų teisės aktų, kuriais įkuriama Europos maisto saugos institucija, bendruosius principus bei reikalavimus ir maisto saugos klausimais susijusias procedūras [8], 7 straipsnio reikalavimų, laikinas draudimas vartoti šiuos penkis hormonus turėtų būti taikomas tol, kol Bendrijoje visuose šaltiniuose ieškoma išsamesnės mokslinės informacijos, kad būtų papildytos ir paaiškintos šiuo metu trūkstamos žinios apie šias medžiagas.(11) Vis dėlto, jei būtina, gali būti toliau leidžiama skirti kai kurias pirmiau nurodytas medžiagas terapiniais ar zootechninio gydymo tikslais, kadangi dėl gydymo pobūdžio ir ribotos trukmės, nedidelių skiriamų dozių ir Direktyvoje 96/22/EB nustatytų griežtų reikalavimų, neleidžiančių netinkamai šias medžiagas vartoti, jų vartojimas neturėtų kelti pavojaus visuomenės sveikatai.(12) Vis dėlto, atsižvelgiant į turimą informaciją, yra tikslinga apriboti estradiolio 17β vartojimą ir leisti jį skirti gydymui tik tais atvejais, kai nerandama tinkamų veiksmingų jo pakaitalų. Apskritai, egzistuoja alternatyvūs gydymo būdai ar strategijos, galinčios pakeisti terapinio ar zootechninio gydymo tikslams vartojamą estradiolį 17β. Tačiau tyrimai rodo, kad šiuo metu nė viena valstybė narė neturi tam tikriems dabar leidžiamiems gydymo metodams tinkamų veiksmingų alternatyvų. Tam, kad būtų galima atlikti reikiamus patikslinimus, visų pirma, išduodant leidimus arba abipusiai pripažįstant reikiamus farmacijos produktus, yra tikslinga per sutartą laiką palaipsniui nutraukti estradiolio 17β vartojimą rujojimui skatinti. Taip pat yra tikslinga išsaugoti galimybę leisti, laikantis griežtų ir patikrinamų reikalavimų, neleidžiančių netinkamai naudoti šią medžiagą bei užkertančių kelią nepageidautinam pavojui visuomenės sveikatai, vartoti estradiolį 17β tam tikroms ligoms (embriono maceracijai arba mumifikacijai ir galvijų piometritui), darančioms neigiamą poveikį gyvūnų sveikatai ir gerovei, gydyti. Būtina per sutartą laiką šią galimybę apsvarstyti iš naujo.(13) Tam, kad būtų pasiektas pasirinktas sveikatos apsaugos nuo hormonų likučių, aptinkamų ūkio gyvūnų, gydytų šiais hormonais skatinant jų augimą, mėsoje, lygis, būtina padaryti siūlomus dalinius Direktyvos 96/22/EB pakeitimus laikantis bendrųjų maistui skirtų teisės aktų principų, nustatytų Reglamentu (EB) Nr. 178/2002. Be to, šiuo metu nėra kitos, techniniu ir ekonominiu požiūriu pakankamai prieinamos priemonės, žymiai mažiau varžančios prekybą ir kurią taikant būtų galima taip pat veiksmingai pasiekti pasirinktą sveikatos apsaugos lygį. Be to, taip pat būtina padaryti nežymius dokumentų redakcijų pakeitimus, visų pirma, prisimenant kai kurių direktyvų pakeitimą 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva Nr. 2001/82/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio veterinarijos vaistus [9],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 96/22/EB iš dalies keičiama taip:1) 2 ir 3 straipsniai pakeičiami taip:"2 straipsnisValstybės narės draudžia:a) pateikti į rinką II priedo A sąrašo medžiagas, skiriamas visų rūšių gyvūnams;b) pateikti į rinką II priedo B sąrašo medžiagas, skiriamas gyvūnams, kurių mėsa bei jos produktai skirti vartoti žmonėms, kitais tikslais, negu numatyta 4 straipsnio 2 punkte ir 5a straipsnyje.3 straipsnisValstybės narės draudžia II priede pateikto sąrašo medžiagas ir laikinai draudžia III priede pateikto sąrašo medžiagas:a) bet kokiu būdu skirti ūkio gyvūnui ar akvakultūros gyvūnui;b) - laikyti ūkyje, išskyrus oficialiai kontroliuojamus, gyvūnus, nurodytus a) punkte, ir- pateikti į rinką ar skersti žmonėms vartoti skirtus ūkio gyvūnus,kurių organizmuose yra II ir III prieduose nurodytų medžiagų, arba kurių organizmuose tokios medžiagos buvo aptiktos, išskyrus tuos atvejus, kai galima įrodyti, kad tie gyvūnai buvo gydomi laikantis 4, 5 ar 5a straipsnių reikalavimų;c) pateikti į rinką žmonėms vartoti skirtus akvakultūros gyvūnus, kuriems buvo skiriamos pirmiau nurodytos medžiagos, ir perdirbtus produktus, pagamintus iš tų gyvūnų mėsos;d) pateikti į rinką b) punkte nurodytų gyvūnų mėsą;e) perdirbti d) punkte nurodytą mėsą."2) 4 straipsnio 1 punkte žodžiai "estradiolis 17β" išbraukiami;3) 5 straipsnio pirmoje pastraipoje pirmas sakinys pakeičiamas taip:"Nepaisant 3 straipsnio a) punkto ir nepažeidžiant 2 straipsnio, valstybės narės gali leisti skirti ūkio gyvūnams zootechninio gydymo tikslais veterinarinius vaistus, turinčius estrogeninį (išskyrus estradiolį 17β ir jo išvestinius produktus, turinčius esteriams būdingų savybių), androgeninį ar gestageninį poveikį, kuriuos leidžiama vartoti pagal 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/82/EB dėl Bendrijos kodekso, susijusio su veterinariniais vaistais [10]."4) Papildoma šiuo straipsniu:"5a straipsnis1. Nepaisant 3 straipsnio a dalies reikalavimų ir nepažeidžiant 2 ir 11a straipsnių, valstybės narės gali leisti skirti ūkio gyvūnams veterinarinius vaistus, kurių sudėtyje yra estradiolio 17β arba jo produktų, turinčių esteriams būdingų savybių:- galvijų gemalo maceracijai arba mumifikacijai arba- galvijų piometritui gydyti,laikantis Direktyvos 2001/82/EB reikalavimų.2. Nepaisant 3straipsnio a dalies reikalavimų ir nepažeidžiant 2 straipsnio, iki 2006 m. spalio 14 d. valstybės narės gali leisti skirti, laikantis Direktyvos 2001/82/EB reikalavimų, ūkio gyvūnams veterinarinius vaistus, kurių sudėtyje yra estradiolio 17β arba jo produktų, turinčių esteriams būdingų savybių, galvijų, arklių, avių arba ožkų rujos skatinimo tikslais.3. Gydyti aiškiai identifikuotus ūkio gyvūnus turi pats veterinarijos gydytojas(a). Šį gydymą turi registruoti atsakingasis veterinarijos gydytojas. Pastarasis Direktyvoje 2001/82/EB apibrėžtame registre nurodo bent tokią informaciją:- paskirto produkto rūšį,- gydymo pobūdį,- gydymo datą,- gydomų gyvūnų tapatybę,- karencijos laikotarpio pabaigą.Kompetentingai institucijai reikalaujant, registras jai pateikiamas.Gyvulių augintojams draudžiama savo ūkiuose laikyti veterinarinius vaistus, kurių sudėtyje yra estradiolio 17β arba jo produktų, turinčių esteriams būdingų savybių."5) 6 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Hormoniniai preparatai ir beta-agonistai, kurių skyrimas ūkio gyvūnams leidžiamas pagal 4, 5 ir 5a straipsnius, turi atitikti Direktyvos 2001/82/EB reikalavimus"6) 7 straipsnio 1 dalies pirmasis papunktis pakeičiamas taip:"1. Prekybos tikslu valstybės narės gali leisti pateikti į rinką veisimui skirtus bei veislinius gyvūnus jų reprodukcinio laikotarpio pabaigoje, kuriems per pastarąjį laikotarpį buvo skirtas gydymas nurodytas 4, 5 arba 5a straipsniuose, ir leisti tokių gyvūnų mėsą ženklinti Bendrijos antspaudu, jeigu buvo laikomasi 4, 5 arba 5a straipsniuose išdėstytų sąlygų ir karencijos laikotarpių reikalavimų, nustatytų leidime pateikti į rinką."7) 8 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 1 punktas pakeičiamas taip:"1. importuojant, gaminant, saugant, paskirstant, parduodant ir vartojant medžiagas, nurodytas 2 ir 3 straipsniuose, jas gali turėti tik asmenys, kuriems tokia teisė suteikta nacionalinės teisės aktuose pagal Direktyvos 2001/82/EB 68 straipsnį."b) 2 dalies a punkte žodžiai "2 straipsnį" pakeičiami "2 ir 3 straipsnį";c) 2 dalies d punkte žodžiai "4 ir 5 straipsniuose" pakeičiami žodžiais "4, 5 ir 5a straipsniuose";d) 2 išnaša išbraukiama ir 3 išnaša tampa 2;8) 11 straipsnio 2 dalies a punktas iš dalies keičiamas taip:a) i papunktyje žodžiai "2 straipsnio a punkte" pakeičiami žodžiais "II priedo A sąraše,";b) ii papunktis pakeičiamas taip:"ii) buvo skiriamos II priedo B sąraše ir II priede nurodytos medžiagos, išskyrus atvejus, kai tos medžiagos buvo skiriamos laikantis 4, 5, 5a ir 7 straipsniuose išdėstytų nuorodų ir reikalavimų, ir tarptautinėse rekomendacijose nurodytų jų karencijos laikotarpių;"9) Papildoma šiuo straipsniu:"11a straipsnisKomisija pateikia per dvejus metus nuo 2003 m. spalio 14 d. ataskaitą dėl galimybės skirti alternatyvius, estradiolio 17β arba jo produktų neturinčius, veterinarinius vaistus, kurie yra vartojami gyvulių gemalo maceracijai arba mumifikacijai bei galvijų piometritui gydyti, bei sekančiais metais – visus būtinus pasiūlymus, kuriais vadovaujantis šios medžiagos tinkamu laiku bus pakeistos.Taip pat, kalbant apie III priede pateiktas medžiagas, Komisija, atsižvelgdama į naujausią visų galimų šaltinių mokslinę informaciją, ieško papildomos informacijos ir nuolat persvarstys taikomas priemones, kad laiku pateiktų Europos Parlamentui ir Tarybai visus reikiamus pasiūlymus."10) Papildoma šiuo straipsniu:"14a straipsnisNepaisant 3 ir 5a straipsnių ir nepažeidžiant 2 straipsnio reikalavimų, ūkio gyvūnams, dėl kurių buvo patvirtinta, kad jiems buvo skirtas estaradiolis 17β arba jo produktai, turintys esteriams būdingų savybių, terapinio arba zootechninio gydymo tikslais iki 2004 m. spalio 14 d., bus taikomos tos pačios nuostatos, kaip ir nustatytosios medžiagoms, kurias leidžiama vartoti terapiniais tikslais pagal 4 straipsnio 1 dalies reikalavimus ir zootechniniais tikslais pagal 5 straipsnio reikalavimus."11) Visos nuorodos į "Direktyvą 81/851/EB ir Direktyvą 81/852/EEB" yra laikomos nuorodomis į "Direktyvą 20001/82/EB";12) Direktyvos 96/22/EB priedas tampa šios direktyvos "I priedu" ir pridedami II ir III priedai.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2004 m. spalio 14 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėmsPriimta Briuselyje, 2003 m. rugsėjo 22 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasR. Buttiglione[1] OL C 337 E, 2000 11 28 ir OL C 180 E, 2001 6 26, p. 190.[2] OL C 14, 2001 1 16, p. 47.[3] 2001 m. vasario 1 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 267, 2001 9 21, p. 53), 2003 m. vasario 20 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 90, 2003 4 15, p. 1) ir 2003 m. liepos 2 d. pateiktas Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2003 m. liepos 22 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 125, 1996 5 23, p. 3.[5] WT/DS26/R/USA ir WT/DS48/R/CAN (grupės ataskaitos) ir AB-1997–4 (apeliacinės institucijos ataskaita).[6] OL L 336, 1994 12 23, p. 40.[7] OL C 56, 1999 2 26, p. 17.[8] OL L 31, 2002 2 1, p. 1.[9] OL L 311, 2001 11 28, p. 1.[10] OL L 311, 2001 11 28, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDAS"„PRIEDAS IIUždraustų medžiagų sąrašas:A sąrašas:- tirostatinės medžiagos- stilbenas, stilbeno produktai, jo druskos ir esteriaiB sąrašas:- estradiolis 17β ir jo produktai, turintys esteriams būdingų savybių- beta agonistaiIII PRIEDASLaikinai uždraustų medžiagų sąrašas:medžiagos, turinčios estrogeninį (ne estradiolio 17β ir jo produktų, turinčių esteriams būdingų savybių), androgeninį arba gestageninį poveikį.“"--------------------------------------------------