title: 1993 m. rugsėjo 9 d. Penktoji Komisijos direktyva 93/73/EEB dėl analizės metodų, kurie yra būtini kosmetikos gaminių sudėčiai tikrinti

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0073

Oficialusis leidinys L 231 , 14/09/1993 p. 0034 - 0053 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 25 p. 0013  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 25 p. 0013

		Penktoji Komisijos direktyva 93/73/EEB1993 m. rugsėjo 9 d.dėl analizės metodų, kurie yra būtini kosmetikos gaminių sudėčiai tikrintiEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvą 76/768/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 93/35/EEB [2], ypač į jos 8 straipsnio 1 dalį,kadangi Direktyvoje 76/768/EEB numatyta oficialiai tirti kosmetikos gaminius, užtikrinant, kad bus laikomasi sąlygų, kurios nustatytos Bendrijos nuostatose dėl kosmetikos gaminių sudėties;kadangi visi reikalingi analizės metodai turėtų būti kaip galima greičiau parengti; kadangi jau buvo žengti keturi žingsniai šiam tikslui pasiekti Komisijos direktyva 80/1335/EEB [3], iš dalies pakeista Direktyva 87/143/EEB [4], Komisijos direktyva 82/434/EEB [5], iš dalies pakeista Direktyva 90/207/EEB [6], ir Komisijos direktyvomis 83/514/EEB [7] ir 85/490/EEB [8]; kadangi sidabro nitrato atpažinimas ir kiekio nustatymas, šampūnuose nuo pleiskanų esančio seleno disulfido atpažinimas ir kiekio nustatymas, tirpaus bario ir tirpaus stroncio, pigmentuose esančių druskų arba dažalų pavidalu, atpažinimas ir jų kiekio nustatymas, benzilo alkoholio atpažinimas ir kiekio nustatymas, cirkonio atpažinimas ir cirkonio, aliuminio ir chloro, esančių neaerozolinėse priemonėse nuo prakaitavimo, kiekio nustatymas, bei heksamidino, dibromheksamidino, dibrompropamidino ir chlorheksidino atpažinimas ir jų kiekio nustatymas sudaro penktąjį žingsnį;kadangi šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Direktyvos 76/768/EEB derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad oficialiai tiriant kosmetikos gaminius:- sidabro nitrato atpažinimas ir kiekio nustatymas,- seleno disulfido atpažinimas ir kiekio nustatymas šampūnuose nuo pleiskanų,- tirpaus bario ir tirpaus stroncio, pigmentuose esančių druskų arba dažalų forma, atpažinimas ir jų kiekio nustatymas,- benzilo alkoholio atpažinimas ir kiekio nustatymas,- cirkonio atpažinimas ir cirkonio, aliuminio ir chloro, esančių neaerozolinėse priemonėse nuo prakaitavimo, atpažinimas ir jų kiekio nustatymas,- heksamidino, dibromoheksamidino, dibromopropamidino ir chlorheksidino atpažinimas ir jų kiekio nustatymasvyktų taikant priede apibūdintus metodus.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1994 m. rugsėjo 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1993 m. rugsėjo 9 d.Komisijos varduChristiane scrivenerKomisijos narys[1] OL L 262, 1976 9 27, p. 169.[2] OL L 151, 1993 6 23, p. 32.[3] OL L 383, 1980 12 31, p. 27.[4] OL L 57, 1987 2 27, p. 56.[5] OL L 185, 1982 6 30, p. 1.[6] OL L 108, 1990 4 28, p. 92.[7] OL L 291, 1983 10 24, p. 9.[8] OL L 295, 1985 11 7, p. 30.--------------------------------------------------PRIEDASSIDABRO NITRATO ATPAŽINIMAS IR KIEKIO NUSTATYMAS KOSMETIKOS GAMINIUOSEA. Atpažinimas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu sidabro nitratas atpažįstamas kaip sidabras vandeniniuose kosmetikos gaminiuose.2. Metodo esmėSidabras atpažįstamas pagal būdingas baltas nuosėdas, kurias jis sudaro su chlorido jonais.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Vandenilio chlorido tirpalas, 2 M.3.2. Amoniako tirpalas: koncentruotas amonio hidroksido tirpalas (d20 = 0,88 g/ml) skiedžiamas tokiu pačiu kiekiu vandens ir išmaišomas.3.3. Azoto rūgšties tirpalas, 2 M.4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. Centrifuga.5. Darbo eiga5.1. Į centrifugos mėgintuvėlį, kuriame yra apie 1 g mėginio, lašinamas 2 M vandenilio chlorido tirpalas (3.1), kol nustoja kristi nuosėdos; išmaišoma ir centrifuguojama.5.2. Nupilamas virš nuosėdų esantis skystis, o nuosėdos vieną kartą perplaunamos penkiais lašais šalto vandens. Nuoplovos išpilamos.5.3. Įpilamas vandens kiekis, lygus centrifugos mėgintuvėlyje esančiam nuosėdų tūriui. Kaitinama iki virimo ir maišoma.5.4. Centrifuguojamas karštas mėginys, virš nuosėdų esantis skystis nupilamas.5.5. Į nuosėdas įlašinama keletas amoniako tirpalo (3.2) lašų; išmaišoma ir centrifuguojama.5.6. Ant vieno lašo virš nuosėdų buvusio skysčio, užlašinto ant stiklelio, užlašinami keli lašai 2 M azoto rūgšties tirpalo (3.3).5.7. Baltos nuosėdos rodo, kad yra sidabro.B. Kiekio nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas sidabro nitrato kaip sidabro kiekis kosmetikos gaminiuose, skirtuose blakstienoms ir antakiams dažyti.2. Metodo esmėSidabro kiekis gaminyje nustatomas atominės absorbcinės spektrometrijos metodu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Azoto rūgšties tirpalas, 0,02 M.3.2. Etaloniniai sidabro tirpalai.3.2.1. Pradinis etaloninis sidabro tirpalas, 1000 μg/ml 0,5 M azoto rūgšties tirpale (SpectrosoL arba jo atitikmuo).3.2.2. Etaloninis sidabro tirpalas, 1 00 μg/ml: į 100 ml matavimo kolbą pipete įpilama 10 ml pradinio etaloninio sidabro tirpalo (3.2.1). Praskiedžiama iki žymės 0,02 M azoto rūgšties tirpalu (3.1) ir išmaišoma. Šis etaloninis tirpalas turi būti šviežiai paruoštas ir laikomas tamsaus stiklo butelyje.4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. Atominės absorbcijos spektrofotometras su sidabro tuščiavidurio katodo lempa.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimasTiksliai pasveriama apie 0,1 g (m gramų) homogeniško bandinio. Visas keikis perpilamas į vieno litro matavimo kolbą, iki žymės pripilama 0,02 M azoto rūgšties tirpalo (3.1) ir išmaišoma.5.2. Atominės absorbcinės spektrometrijos sąlygosLiepsna: oras-acetilenas | |Bangos ilgis: 338,3 nm | |Fono korekcija: taip | |Reikalavimai kurui: | liesas maksimaliai absorbcijai gauti optimizuojami degiklio aukštis ir kuro sąlygos. |5.3. Kalibravimas5.3.1. Į 100 ml matavimo kolbas pipete įpilama 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 ir 5,0 ml etaloninio sidabro tirpalo (3.2.2). Kiekviena kolba pripildoma iki žymės 0,02 M azoto rūgšties tirpalu (3.1), išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 ir 5,0 μg sidabro viename mililitre.5.3.2. Matuojama 0,02 M azoto rūgšties tirpalo (3.1) absorbcija; gautoji vertė kalibracinėje kreivėje atitinka nulinę sidabro koncentraciją. Matuojama kiekvieno sidabro kalibravimo etaloninio tirpalo (5.3.1) absorbcija. Brėžiama absorbcijos reikšmių priklausomybės nuo sidabro koncentracijų kalibracinė kreivė.5.4. Kiekio nustatymasMatuojama mėginio tirpalo (5.1) absorbcija. Iš kalibracinės kreivės nustatoma sidabro koncentracija, atitinkanti mėginio tirpalo gautąją absorcijos vertę.6. ApskaičiavimasSidabro nitrato kiekis bandinyje masės procentais (% m/m) apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) sidabro nitrato =1,5748 × c10 × mčia:m = analizei paimto mėginio masė gramais (5.1);irc = sidabro koncentracija mėginio tirpale (5.1), nustatyta iš kalibracinės kreivės, mikrogramais viename mililitre.7. Pasikartojamumas [1]Jeigu sidabro nitrato kiekis sudaro 4 % (m/m), dviejų lygiagrečių to paties bandinio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,05 % (m/m).SELENO DISULFIDO ATPAŽINIMAS IR KIEKIO NUSTATYMAS ŠAMPŪNUOSE NUO PLEISKANŲA. Atpažinimas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu atpažįstamas seleno disulfidas kaip selenas šampūnuose nuo pleiskanų.2. Metodo esmėSelenas atpažįstamas pagal būdingą geltoną arba oranžinę spalvą, gaunamą jam reaguojant su karbamidu ir kalio jodidu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Azoto rūgštis, koncentruota (d20 = 1,42 g/ml).3.2. Karbamidas.3.3. Kalio jodido tirpalas, 10 % (m/t): 10 g kalio jodido ištirpinama 100 ml vandens.4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. Mėgintuvėlis, 100 ml tūrio.4.3. Reaktorius su kaitinimo bloku.4.4. Filtravimo popierius (Whatman Nr. 42 arba jo atitikmuo) arba 0,45 μm membraninis filtras.5. Darbo eiga5.1. Į mėgintuvėlį (4.2), kuriame yra apie 1 g šampūno, įpilama 2,5 ml koncentruotos azoto rūgšties (3.1) ir reaktoriuje (4.3) 30 minučių kaitinama 150 0C temperatūroje.5.2. Iškaitintas bandinys praskiedžiamas iki 25 ml vandeniu ir filtruojamas per filtravimo popierių arba 0,45 μm membraninį filtrą (4.4).5.3. Į 2,5 ml filtrato įpilama 5 ml vandens, 2,5 mg karbamido (3.2) ir užvirinama. Atvėsinama ir įpilama 1 ml kalio jodido tirpalo (3.3).5.4. Geltona arba oranžinė spalva, kuri laikant staigiai tamsėja, rodo, kad yra seleno.B. Kiekio nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas seleno disulfido kaip seleno kiekis šampūnuose nuo pleiskanų, kuriuose yra iki 4,5 % (m/m) seleno disulfido.2. Metodo esmėBandiniui reaguojant su azoto rūgštimi, susidariusiame reakcijos produkte selenas nustatomas atominės absorbcinės spektrometrijos būdu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Azoto rūgštis, koncentruota (d20 = 1,42 g/ml).3.2. Azoto rūgšties tirpalas, 5 % (t/t): į laboratorinę stiklinę, kurioje yra 500 ml vandens, nuolat maišant įpilama 50 ml koncentruotos azoto rūgšties (3.1). Šis tirpalas perpilamas į vieno litro matavimo kolbą ir pripilama iki žymės vandens.3.3. Pradinis etaloninis seleno tirpalas, 1000 μg/ml 0,5 M azoto rūgšties tirpale (SpectrosoL arba jo atitikmuo).4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. Mėgintuvėlis, 100 ml tūrio.4.3. Reaktorius su kaitinimo bloku.4.4. Filtravimo popierius (Whatman Nr. 42 arba jo atitikmuo) arba 0,45 μm membraninis filtras.4.5. Atominės absorbcijos spektrofotometras su seleno tuščiavidurio katodo lempa.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimas5.1.1. Mėgintuvėlyje (4.2) tiksliai pasveriama apie 0,2 g (m gramų) homogeniško šampūno.5.1.2. Įpilama 5 ml koncentruotos azoto rūgšties (3.1) ir vieną valandą kaitinama 150 0C temperatūroje reaktoriuje su kaitinimo bloku (4.3).5.1.3. Tirpalui atvėsus jis atskiedžiamas vandeniu iki 100 ml. Filtruojama per filtravimo popierių arba 0,45 μm membraninį filtrą (4.4); filtratas laikomas nustatymui.5.2. Atominės absorbcinės spektrometrijos sąlygosLiepsna: oras-acetilenas | |Bangos ilgis: 196,0 nm | |Fono korekcija: taip | |Reikalavimai kurui: | liesas; maksimaliai absorbcijai gauti optimizuojami degiklio aukštis ir kuro sąlygos. |5.3. Kalibravimas5.3.1. Į 100 ml matavimo kolbas pipete įpilama 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 ir 5,0 ml pradinio etaloninio seleno tirpalo (3.3). Kiekviena kolba pripildoma iki žymės 5 % (t/t) azoto rūgšties tirpalu (3.2) ir išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 10, 20, 30, 40 ir 50 μg seleno viename mililitre.5.3.2. Matuojama 5 % (t/t) azoto rūgšties tirpalo (3.2) absorbcija; gautoji vertė kalibracinėje kreivėje atitinka nulinę seleno koncentraciją. Matuojama kiekvieno seleno kalibravimo etaloninio tirpalo (5.3.1) absorbcija. Brėžiama absorbcijos reikšmių priklausomybės nuo seleno koncentracijų kalibracinė kreivė.5.4. Kiekio nustatymasMatuojama mėginio tirpalo (5.1.3) absorbcija. Iš kalibracinės kreivės nustatoma seleno koncentracija, atitinkanti mėginio tirpalo absorbcijos vertę.6. ApskaičiavimasSeleno disulfido kiekis bandinyje masės procentais (% m/m) apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) seleno disulfido =1,812 × c100 × mčia:m = analizei paimto mėginio masė gramais (5.1.1);irc = seleno koncentracija mėginio tirpale (5.1.3), nustatyta iš kalibracinės kreivės, mikrogramais viename mililitre.7. Pasikartojamumas [2]Jeigu seleno disulfido kiekis sudaro 1 % (m/m), dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,05 % (m/m).BARIO IR STRONCIO, ESANČIŲ PIGMENTUOSE IR DAŽUOSE TIRPIŲ JUNGINIŲ PAVIDALU, KIEKIO NUSTATYMASA. Tirpaus bario nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiame metode aprašoma bario, esančio pigmentuose tirpių druskų arba dažalų pavidalu, ekstrahavimo ir kiekio nustatymo tvarka.2. Metodo esmėPigmentas tam tikromis sąlygomis ekstrahuojamas 0,07 M vandenilio chloridu, o bario kiekis ekstrakte nustatomas atominės absorbcinės spektrometrijos būdu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Etanolis, absoliutusis.3.2. Vandenilio chlorido tirpalas, 0,07 M.3.3. Vandenilio chlorido tirpalas, 0,5 M.3.4. Kalio chlorido tirpalas, 8 % (m/t): 16 g kalio chlorido ištirpinama 200 ml 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2).3.5. Etaloniniai bario tirpalai.3.5.1. Pradinis etaloninis bario tirpalas, 1000 μg/ml 0,5 M azoto rūgšties tirpale (SpectrosoL arba jo atitikmuo).3.5.2. Etaloninis bario tirpalas, 200 μg/ml: 20,0 ml pradinio etaloninio bario tirpalo (3.5.1) pipete įpilama į 100 ml matavimo kolbą. Pripilama iki žymės 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma.4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. pH-metras, tikslumas ± 0,02 vienetai.4.3. Ašinė kolbos purtyklė.4.4. Membraninis filtras, porų dydis – 0,45 μm.4.5. Atominės absorbcijos spektrofotometras su bario tuščiavidurio katodo lempa.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimas5.1.1. Kūginėje kolboje tiksliai pasveriama apie 0,5 g (m gramų) pigmento. Kad būtų galima gerai išmaišyti, nenaudojamos kolbos, kurių tūris mažesnis negu 150 ml.5.1.2. Pipete įlašinama 1,0 ml etanolio (3.1), kolba sukama, kad pigmentas gerai sudrėktų. Iš biuretės įpilamas tikslus 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) kiekis, reikalingas gauti rūgšties tūrio ir pigmento masės santykiui, kuris lygus 50 mililitrų vienam gramui. Bendrasis ekstrahento tūris kartu su etanoliu yra lygus V ml. Kolba su joje esančiu turiniu sukama penkias sekundes, kad turinys gerai išsimaišytų.5.1.3. pH-metru (4.2) matuojamas gautos suspensijos pH ir, jeigu jis yra didesnis kaip 1,5, lašinamas 0,5 M vandenilio chlorido tirpalas (3.3), kol pH pasieks 1,4–1,5.5.1.4. Kolba užkemšama ir nedelsiant pradedama purtyti ašine kolbos purtykle (4.3). Purtoma 60 minučių ir pakankamai greitai, kad susidarytų putos. Filtruojama per 0,45 μm membraninį filtrą (4.4), surenkamas filtratas. Ekstraktas prieš filtravimą necentrifuguojamas. Į 50 ml matavimo kolbą pipete įpilama 5,0 ml filtrato; pripilama iki žymės 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma. Šis tirpalas taip pat naudojamas stroncio kiekio nustatymui (B dalis).5.1.5. Į 100 ml matavimo kolbą pipete įpilama 5,0 ml kalio chlorido tirpalo (3.4) ir alikvotinė praskiesto filtrato (5.1.4) mėginio dalis (WBa ml) numatytai koncentracijai tarp 3 ir 10 μg bario viename mililitre gauti. (Iš pradžių turėtų pakakti 10 ml mėginio). Iki žymės pripilama 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma.5.1.6. Tirpale (5.1.5) esančio bario koncentracija nustatoma tą pačią dieną atominės absorbcinės spektrometrijos metodu.5.2. Atominės absorbcinės spektrometrijos sąlygosLiepsna: azoto suboksidas (N2O)/acetilenas |Bangos ilgis: 553,5 nm |Fono korekcija: nėra | |Reikalavimai kurui: | liesas; maksimaliai absorbcijai gauti optimizuojami degiklio aukštis ir kuro sąlygos. |5.3. Kalibravimas5.3.1. Į 100 ml matavimo kolbas pipete įpilama 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 ir 5,0 ml etaloninio bario tirpalo (3.5.2). Į kiekvieną kolbą pipete įpilama 5,0 ml kalio chlorido tirpalo (3.4); pripilama iki žymės 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 2,0, 4,0, 6,0, 8,0 ir 10,0 μg bario viename mililitre.Analogiškai paruošiamas tuščiasis tirpalas be etaloninio bario tirpalo.5.3.2. Matuojama tuščiojo tirpalo (5.3.1) absorbcija; gautoji vertė kalibracinėje kreivėje atitinka nulinę bario koncentraciją. Matuojama kiekvieno bario kalibracinio etaloninio tirpalo (5.3.1) absorbcija. Brėžiama nustatytų absorbcijos verčių priklausomybės nuo bario koncentracijos kalibracinė kreivė.5.4. NustatymasMatuojama mėginio tirpalo (5.1.5) absorbcija. Iš kalibracinės kreivės nustatoma bario koncentracija, atitinkanti mėginio tirpalo gautąją absorbcijos vertę.6. ApskaičiavimasPigmente esantis tirpaus bario kiekis (% m/m) apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) tirpaus bario =10W× mčia:m = analizei paimto mėginio (5.1.1) masė gramais;c = mėginio tirpale (5.1.5) esančio bario koncentracija, nustatyta iš kalibracinės kreivės, mikrogramais mililitre;V = bendras ekstrahento tūris mililitrais ((5.1.2);irWBa = paimto ekstrakto, gauto pagal 5.1.5, tūris mililitrais.7. PasikartojamumasGeriausias šiuo metodu gaunamas pasikartojamumas (ISO 5725) yra lygus 0,3 %, kai tirpaus bario kiekis sudaro 2 % (m/m).8. Pastabos8.1. Tam tikromis sąlygomis bario absorbciją gali padidinti kalcis. Ją galima sumažinti magnio jonais, kurių koncentracija turi būti 5 g viename litre [3].8.2. Indukuotosios plazmos naudojimas: optinės emisijos spektrometriją leidžiama naudoti kaip alternatyvą liepsnos atominės absorbcijos spektrometrijai.B. Tirpaus stroncio kiekio nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiame metode aprašoma stroncio, pigmentuose esančio tirpių druskų arba dažalų pavidalu, ekstrahavimo ir kiekio nustatymo tvarka.2. Metodo esmėPigmentas tam tikromis sąlygomis ekstrahuojamas 0,07 M vandenilio chlorido tirpalu, o stroncio kiekis ekstrahente nustatomas atominės absorbcinės spektrometrijos metodu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Etanolis, absoliutusis.3.2. Vandenilio chlorido tirpalas, 0,07 M.3.3. Kalio chlorido tirpalas, 8 % (m/t): 16 g kalio chlorido ištirpinama 200 ml 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2).3.4. Etaloniniai stroncio tirpalai.3.4.1. Pradinis etaloninis stroncio tirpalas, 1000 μg/ml 0,5 M azoto rūgšties tirpale (SpectrosoL arba jo atitikmuo).3.4.2. Stroncio etaloninis tirpalas, 100 μg/ml: į 100 ml matavimo kolbą pipete įpilama 10,0 ml pradinio etaloninio stroncio tirpalo (3.4.1). Iki žymės įpilama 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma.4. Prietaisai4.1. Iprasta laboratorinė įranga.4.2. Membraninis filtras, porų dydis – 0,45 μm.4.3. Atominės absorbcijos spektrofotometras su stroncio tuščiavidurio katodo lempa.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimasTirpalas, paruoštas pagal A skirsnio 5.1.4 punktą, naudojamas tirpaus stroncio kiekiui nustatyti.5.1.1. Į 100 ml matavimo kolbą pipete įpilama 5,0 ml kalio chlorido tirpalo (3.3) ir alikvotinė praskiesto filtrato (A.5.1.4) mėginio dalis (WSr ml) numatytai koncentracijai 2–5 μg stroncio viename mililitre gauti. (Reikėtų pradėti nuo 25 ml alikvotinės mėginio dalies). Iki žymės pripilama 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma.5.1.2. Stroncio koncentracija tirpale (5.1.1) nustatoma tą pačią dieną atominės absorbcinės spektrometrijos būdu.5.2. Atominės absorbcinės spektrometrijos sąlygosLiepsna: azoto suboksidas (N2O)/acetilenas |Bangos ilgis: 460,7 nm |Fono korekcija: nėra | |Reikalavimai kurui: | liesas; maksimaliai absorbcijai gauti optimizuojami degiklio aukštis ir kuro sąlygos. |5.3. Kalibravimas5.3.1. Į 100 ml matavimo kolbas pipete įpilama 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 ir 5,0 ml etaloninio stroncio tirpalo (3.4.2). Į kiekvieną kolbą pipete įpilama 5,0 ml kalio chlorido tirpalo (3.3); pripilama iki žymės 0,07 M vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 1,0, 2,0, 4,0, ir 5,0 μg stroncio viename mililitre.Analogiškai paruošiamas tuščiasis tirpalas be etaloninio stroncio tirpalo.5.3.2. Matuojama tuščiojo tirpalo (5.3.1) absorbcija; gautoji vertė kalibracinėje kreivėje atitinka nulinę stroncio koncentraciją. Matuojama kiekvieno stroncio kalibravimo etaloninio tirpalo (5.3.1) absorbcija. Brėžiama absorbcijos verčių priklausomybės nuo stroncio koncentracijų kalibracinė kreivė.5.4. Kiekio nustatymasMatuojama mėginio tirpalo (5.1.1) absorbcija. Iš kalibracinės kreivės nustatoma stroncio koncentracija, atitinkanti mėginio tirpalo gautąją absorbcijos vertę.6. ApskaičiavimasPigmente esantis tirpaus stroncio kiekis (% m/m) apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) tirpaus stroncio =10W× mčia:m = analizei paimto mėginio (A skirsnio 5.1.1 punktas) masė gramais;c = mėginio tirpale (5.1.1) esančio stroncio koncentracija, nustatyta iš kalibracinės kreivės, mikrogramais viename mililitre;V = ekstrahento tūris mililitrais (A skirsnio 5.1.2 punktas);irWSr = ekstrakto, paimto pagal 5.1.1, tūris mililitrais.7. PasikartojamumasGeriausias šiuo metodu gaunamas pakartojamumas (ISO 5725) yra lygus 0,09 %, kai tirpaus stroncio kiekis sudaro 0,6 % (m/m).8. PastabaIndukuotosios plazmos naudojimas: optinės emisijos spektrometriją leidžiama naudoti kaip alternatyvą liepsnos atominės absorbcijos spektrometrijai.BENZILO ALKOHOLIO ATPAŽINIMAS IR KIEKIO NUSTATYMAS KOSMETIKOS GAMINIUOSEA. Atpažinimas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu atpažįstamas benzilo alkoholis kosmetikos gaminiuose.2. Metodo esmėBenzilo alkoholis atpažįstamas plonasluoksnės chromatografijos, atliekamos ant silikagelio plokštelių metodu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Benzilo alkoholis.3.2. Chloroformas.3.3. Etanolis, absoliutusis.3.4. n-pentanas.3.5. Judančiosios fazės tirpiklis: dietileteris.3.6. Etaloninis benzilo alkoholio tirpalas: 0,1 g benzilo alkoholio (3.1) pasveriama 100 ml matavimo kolboje, pripilama iki žymės etanolio (3.3) ir išmaišoma.3.7. Plonasluoksnės chromatografijos plokštelės, stiklas, 100 x 200 mm arba 200 x 200 mm, padengtos 0,25 mm silikagelio 60 F254 sluoksniu.3.8. Vizualizavimo reagentas: 12-molibdofosforo rūgštis, 10 % (m/t) etanolyje (3.3).4. Prietaisai4.1. Įprasti plonasluoksnės chromatografijos prietaisai.4.2. Chromatografo kamera su dvigubu indu tirpikliams, kurios matmenys apytikriai 80 mm x 230 mm x 240 mm.4.3. Chromatografinis popierius: Whatman arba jo atitikmuo.4.4. Ultravioletinė lempa, bangos ilgis – 254 nm.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimas10 ml matavimo kolboje pasveriama 1,0 g analizuotino gaminio. Įpilama 3 ml chloroformo (3.2) ir smarkiai kratoma, kol produktas bus disperguotas. Pripilama iki žymės etanolio (3.3) ir smarkiai kratoma, kol susidarys skaidrus arba beveik skaidrus tirpalas.5.2. Plonasluoksnė chromatografija5.2.1. Chromatografo kamera (4.2) pripildoma n-pentano (3.4) taip: užpakalinio kameros indo sienelė išklojama chromatografiniu popieriumi (4.3) taip, kad popieriaus apačia būtų tirpiklyje. Į užpakalinį indą įpilama 25 ml n-pentano (3.4), šį tirpiklį pilant per chromatografinio popieriaus išklojos paviršių. Nedelsiant uždedamas dangtelis ir kamera paliekama 15 minučių.5.2.2. 10 μl bandinio tirpalo (5.1) ir 10 μl etaloninio benzilo alkoholio tirpalo (3.6) užlašinama ant chromatografinės plokštelės (3.7) tinkamose pradinės linijos vietose. Leidžiama išdžiūti.5.2.3. Į priekinį kameros indą pipete įpilama 10 ml dietileterio (3.5) ir plokštelė (5.2.2) nedelsiant dedama šį indą. Greitai uždedamas kameros dangtis, plokštelė ryškinama iki 150 mm. Plokštelė išimama iš chromatografo kameros ir paliekama išdžiūti kambario temperatūroje.5.2.4. Plokštelė (5.2.3) stebima ultravioletinėje šviesoje ir pažymimos violetinių dėmių vietos. Plokštelė apipurškiama vizualizavimo reagentu (3.8), po to kaitinama 120 0C temperatūroje apie 15 minučių. Benzilo alkoholis išryškėja tamsiai mėlynomis dėmėmis.5.2.5. Apskaičiuojama etaloninio benzilo alkoholio tirpalo R1 vertė. Turinti tą pačią R1 vertę tamsiai mėlyna dėmė, gauta iš mėginio tirpalo, rodo benzilo alkoholio buvimą.Aptikimo riba: 0,1 μg benzilo alkoholio.B. Kiekio nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas benzilo alkoholio kiekis kosmetikos gaminiuose.2. ApibrėžimasBenzilo alkoholio kiekis, nustatomas šiuo metodu, yra išreiškiamas masės procentais (% m/m).3. Metodo esmėBandinys ekstrahuojamas metanoliu, o benzilo alkoholio kiekis ekstrakte nustatomas didelio slėgio skysčių chromatografijos (HPLC) metodu.4. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni ir tinkantys HPLC reagentai.4.1. Metanolis.4.2. 4-etoksifenolis.4.3. Benzilo alkoholis.4.4. Judančioji fazė: metanolis (4.1)/vanduo (45: 55; t/t).4.5. Benzilo alkoholio pradinis tirpalas: 100 ml matavimo kolboje tiksliai pasveriama apie 0,1 g benzilo alkoholio (4.3). Iki žymės pripilama metanolio (4.1) ir išmaišoma.4.6. Vidinis etaloninis pradinis tirpalas: 100 ml matavimo kolboje tiksliai pasveriama apie 0,1 g 4-etoksifenolio (4.2). Iki žymės pripilama metanolio (4.1) ir išmaišoma.4.7. Etaloniniai tirpalai: į 25 ml matavimo kolbas pipete įpilama pradinio benzilo alkoholio tirpalo (4.5) ir vidinio etaloninio pradinio tirpalo (4.6) pagal toliau pateiktą lentelę. Pripilama iki reikiamo tūrio metanolio (4.1) ir išmaišoma.Etaloninis tirpalas | Benzilo alkoholio koncentracija | 4-etoksifenolio koncentracija |įpilta (4.5) ml | μg/ml | įpilta (4.6) ml | μg/ml |I | 0,5 | 20 | 2,0 | 80 |II | 1,0 | 40 | 2,0 | 80 |III | 2,0 | 80 | 2,0 | 80 |IV | 3,0 | 120 | 2,0 | 80 |V | 5,0 | 200 | 2,0 | 80 |5. Prietaisai5.1. Įprasta laboratorinė įranga.5.2. Didelio slėgio skysčių chromatografijos įranga su keičiamo bangos ilgio UV detektoriumi ir 10 μl įšvirkštimo kilpa.5.3. Analizinė kolonėlė: 250 mm x 4,6 mm nerūdijančio plieno kolonėlė, kurios įkrova – 5 μm Spherisorb ODS arba jo atitikmuo.5.4. Vandens vonia.5.5. Ultragarso vonia.5.6. Centrifuga.5.7. Centrifugos mėgintuvėliai, 15 ml tūrio.6. Darbo eiga6.1. Mėginio paruošimas6.1.1. centrifugos mėgintuvėlyje (5.7) tiksliai pasveriama apie 0,1 g (m gramų) bandinio ir įpilama 5 ml metanolio (4.1).6.1.2. Kaitinama 10 minučių 50 0C temperatūros vandens vonioje (5.4), po to mėgintuvėlis dedamas į ultragarso vonią (5.5) ir laikomas, kol mėginys visiškai disperguosis.6.1.3. Atvėsinama, po to centrifuguojama, esant 3500 aps./min, penkias minutes.6.1.4. Virš nuosėdų esantis skystis perpilamas į 25 ml matavimo kolbą.6.1.5. Mėginys dar kartą ekstrahuojamas 5 ml metanolio (4.1). Ekstraktai sumaišomi 25 ml matavimo kolboje.6.1.6. Į 25 ml matavimo kolbą pipete įpilama 2,0 ml vidinio etaloninio pradinio tirpalo (4.6). Pripilama iki žymės metanolio (4.1) ir išmaišoma. Šis tirpalas yra naudojamas 6.4 punkte aprašytai analizei.6.2. Chromatografija6.2.1. Didelio slėgio skysčių chromatografijos įranga (5.2) sutvarkoma įprastu būdu. Judančiosios fazės (4.4) srauto greitis nustatomas 2,0 ml per minutę.6.2.2. UV detektoriaus (5.2) bangos ilgis nustatomas 210 nm.6.3. Kalibravimas6.3.1. Įšvirkščiama po 10 μl kiekvieno benzilo alkoholio etaloninio tirpalo (4.7) ir išmatuojami benzilo alkoholio ir 4-etoksifenolio smailių plotai.6.3.2. Kiekvienam etaloniniam benzilo alkoholio tirpalui (4.7) apskaičiuojami benzilo alkoholio ir 4-etoksifenolio smailių plotų santykiai. Kalibracinė kreivė brėžiama atidedant šiuos santykius ordinačių ašyje ir atitinkamas benzilo alkoholio koncentracijas μg mililitre abscisių ašyje.6.4. Kiekio nustatymas6.4.1. Įšvirkščiama 10 μl mėginio tirpalo (6.1.6) ir matuojami benzilo alkoholio ir 4-etoksifenolio smailių plotai. Apskaičiuojamas benzilo alkoholio ir 4-etoksifenolio smailių plotų santykis. Ši darbo eiga kartojama, įpilant po 10 μl (alikvotinę dalį) mėginio tirpalo, kol bus gauti pastovūs rezultatai.6.4.2. Iš kalibracinės kreivės (6.3.2) nustatoma benzilo alkoholio koncentracija, atitinkanti benzilo alkoholio ir 4-etoksifenolio smailių plotų santykį.7. ApskaičiavimasBenzilo alkoholio kiekis bandinyje masės procentais apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) benzilo alkoholio =c400 × mčia:m = analizei paimto mėginio (6.1.1) masė gramais;irc = benzilo alkoholio koncentracija mėginio tirpale (6.1.6), nustatyta iš kalibracinės kreivės, mikrogramais mililitre.8. Pasikartojamumas [5]Jeigu benzilo alkoholio kiekis sudaro 1 %, dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų skirtumas turi neviršyti 0,10 %.CIRKONIO ATPAŽINIMAS IR CIRKONIO, ALIUMINIO IR CHLORO KIEKIŲ NUSTATYMAS NEAEROZOLINĖSE PRIEMONĖSE NUO PRAKAITAVIMOMetodą sudaro penki etapai:A. Cirkonio atpažinimasB. Cirkonio kiekio nustatymasC. Aliuminio kiekio nustatymasD. Chloro kiekio nustatymasE. Aliuminio ir cirkonio atomų santykio bei aliuminio ir cirkonio (kartu) atomų ir cirkonio atomų santykio apskaičiavimas.A. Cirkonio atpažinimas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu atpažįstamas cirkonis kosmetinėse neaerozolinėse priemonėse nuo prakaitavimo. Dar nėra metodų aliuminio cirkonio chlorido hidroksido kompleksui [AlxZr(OH)y Clxy. nH2O] atpažinti.2. Metodo esmėCirkonis atpažįstamas pagal būdingas raudonai violetines nuosėdas, kurios susidaro su alizarino raudonuoju S labai rūgščioje terpėje.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Vandenilio chloridas, koncentruotas (d20= 1,18 g/ml).3.2. Alizarino raudonojo S (CI. 58005) tirpalas: 2 % (m/t) vandeninis natrio alizarino sulfonato tirpalas.4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.5. Darbo eiga5.1. Į mėgintuvėlį, kuriame yra apie 1 g bandinio, įpilama 2 ml vandens. Užkemšama ir kratoma.5.2. Įlašinami trys lašai alizarino raudonojo S tirpalo (3.2), po to – 2 ml koncentruoto vandenilio chlorido (3.1). Užkemšama ir kratoma.5.3. Paliekama nusistovėti apytikriai dvi minutes.5.4. Raudonai violetinės spalvos virš nuosėdų esantis tirpalas ir nuosėdos rodo cirkonio buvimą.B. Cirkonio kiekio nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas cirkonio, esančio neaerozolinėse priemonėse nuo prakaitavimo aliuminio cirkonio chlorido hidroksido kompleksų pavidalu, kiekis cirkonio koncentracijai jose esant iki 7,5 % (m/m).2. Metodo esmėIš bandinio cirkonis yra ekstrahuojamas rūgščioje terpėje ir jo kiekis nustatomas liepsnos atominės absorbcijos spektrometrijos metodu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Vandenilio chloridas, koncentruotas (d20= 1,18 g/ml).3.2. Vandenilio chlorido tirpalas, 10 % (t/t): 100 ml koncentruoto vandenilio chlorido (3.1) supilama į 500 ml vandens, esančio laboratorinėje stiklinėje, nuolat maišant. Šis tirpalas perpilamas į vieno litro matavimo kolbą ir pripilama iki žymės vandens.3.3. Etaloninis pradinis cirkonio tirpalas, 1000 μg/ml 0,5 M vandenilio chlorido tirpalo (SpectrosoL arba jo atitikmuo).3.4. Aliuminio chloridas [AlCl3 · 6H2O]: reagentas; 22,6 g aliuminio chlorido heksahidrato ištirpinama 250 ml 10 % (t/t) vandenilio chlorido tirpalo (3.2).3.5. Amonio chlorido reagentas: 5,0 g amonio chlorido ištirpinama 250 ml 10 % (t/t) vandenilio chlorido tirpalo (3.2).4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. Kaitintuvas su magnetine maišykle.4.3. Filtravimo popierius (Whatman Nr. 41 arba jo atitikmuo).4.4. Atominės absorbcijos spektrofotometras su cirkonio tuščiavidurio katodo lempa.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimas5.1.1. 150 ml laboratorinėje stiklinėje tiksliai pasveriama apie 1,0 g (m gramų) homogeniško bandinio. Įpilama 40 ml vandens ir 10 ml koncentruoto vandenilio chlorido (3.1).5.1.2. Laboratorinė stiklinė dedama ant kaitintuvo su magnetine maišykle (4.2). Maišoma ir kaitinama, kol užvirs. Kad neišdžiūtų labai greitai, laboratorinė stiklinė uždengiama laikrodžio stiklu. Virinama penkias minutes, laboratorinė stiklinė nuimama nuo kaitintuvo ir atvėsinama kambario temperatūroje.5.1.3. Laboratorinės stiklinės turinys per filtravimo popierių (4.3) filtruojamas į 100 ml matavimo kolbą. Laboratorinė stiklinė du kartus perplaunama, įpilant į ją po 10 ml vandens, kuris perfiltravus supilamas į kolbą. Pripilama iki žymės vandens ir išmaišoma. Šis tirpalas taip pat yra naudojamas aliuminio nustatymui (C dalis).5.1.4. Į 50 ml matavimo kolbą pipete įpilama 20,00 ml mėginio tirpalo (5.1.3), 5,00 ml aliuminio chlorido reagento (3.4) ir 5,00 ml amonio chlorido reagento (3.5). Pripilama iki žymės 10 % (t/t) vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma.5.2. Atominės absorbcinės spektrometrijos sąlygosLiepsna: azoto suboksidas (N2O)/acetilenas |Bangos ilgis: 360,1 nm |Fono korekcija: nėra | |Reikalavimai kurui: riebus; | maksimaliai absorbcijai gauti optimizuojami degiklio aukštis ir kuro sąlygos. |5.3. Kalibravimas5.3.1. Į 50 ml matavimo kolbas pipete įpilama 5,00, 10,00, 15,00, 20,00 ir 25,00 ml etaloninio pradinio cirkonio tirpalo (3.3). Į kiekvieną matavimo kolbą pipete įpilama po 5,00 ml aliuminio chlorido reagento (3.4) ir 5,00 ml amonio chlorido reagento (3.5). Pripilama iki žymės 10 % (t/t) vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 100, 200, 300, 400 ir 500 μg cirkonio viename mililitre.Analogiškai paruošiamas tuščiasis tirpalas be etaloninio cirkonio tirpalo.5.3.2. Matuojama tuščiojo tirpalo (5.3.1) absorbcija; gautoji vertė atitinka nulinę cirkonio koncentraciją brėžiant kalibracinę kreivę. Matuojama kiekvieno cirkonio kalibracinio etaloninio tirpalo (5.3.1) absorbcija. Brėžiama absorbcijos verčių priklausomybės nuo cirkonio koncentracijos kalibracinė kreivė.5.4. Kiekio nustatymasMatuojama mėginio tirpalo (5.1.4) absorbcija. Iš kalibracinės kreivės pagal gautą mėginio tirpalo absorbcijos vertę nustatoma cirkonio koncentracija.6. ApskaičiavimasCirkonio kiekis mėginyje masės procentais apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) cirkonio =c40 × mčia:m = analizei paimto mėginio (5.1.1) masė gramais;irc = cirkonio koncentracija mėginio tirpale (5.1.4) mikrogramais mililitre, nustatyta iš kalibracinės kreivės.7. Pasikartojamumas [6]Jeigu cirkonio kiekis sudaro 3,00 % (m/m), dviejų lygiagrečių to paties bandinio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,10 % (m/m).8. PastabaIndukuotosios plazmos naudojimas: optinės emisijos sprektrometriją leidžiama naudoti kaip alternatyvą liepsnos atominės absorbcijos spektrometrijai.C. Aliuminio kiekio nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠis metodas tinka nustatyti aliuminio, esančio neaerozolinėse priemonėse nuo prakaitavimo aliuminio cirkonio chlorido hidroksido kompleksų pavidalu, kai aliuminio koncentracija jose yra iki 12 % (m/m).2. Metodo esmėIš gaminio aliuminis ekstrahuojamas rūgščioje terpėje ir jo kiekis nustatomas liepsnos atominės absorbcinės spektrometrijos metodu.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Vandenilio chloridas, koncentruotas (d20= 1,18 g/ml).3.2. Vandenilio chlorido tirpalas, 1 % (t/t): 10 ml koncentruoto vandenilio chlorido (3.1) supilama į 500 ml vandens, esančio laboratorinėje stiklinėje, nuolat maišant. Šis tirpalas perpilamas į vieno litro matavimo kolbą ir pripilama iki žymės vandens.3.3. Pradinis etaloninis aliuminio tirpalas, 1000 μg/ml 0,5 M azoto rūgšties tirpale (SpectrosoL arba jo atitikmuo).3.4. Kalio chlorido reagentas: 10,0 g kalio chlorido ištirpinama 250 ml 1 % (t/t) vandenilio chlorido tirpalo (3.2).4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. Atominės absorbcijos spektrofotometras su įmontuota aliuminio tuščiavidurio katodo lempa.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimasTirpalas, paruoštas pagal B skirsnio 5.1.3 punktą, naudojamas aliuminio kiekiui nustatyti.5.1.1. Į 100 ml matavimo kolbą pipete įpilama 5,00 ml mėginio tirpalo (B.5.1.3) ir 10,00 ml kalio chlorido reagento (3.4). Pripilama iki reikiamo tūrio 1 % (t/t) vandenilio chlorido tirpalo (3.2) ir išmaišoma.5.2. Atominės absorbcinės spektrometrijos sąlygosLiepsna: azoto suboksidas (N2O)/acetilenas |Bangos ilgis: 309,3 nm |Fono korekcija: nėra | |Reikalavimai kurui: | riebus; maksimaliai absorbcijai gauti optimizuojami degiklio aukštis ir kuro sąlygos. |5.3. Kalibravimas5.3.1. Į 100 ml matavimo kolbas pipete įpilama 1,00, 2,00, 3,00, 4,00 ir 5,00 ml pradinio etaloninio aliuminio tirpalo (3.3). Į kiekvieną matavimo kolbą pipete įpilama po 10,00 ml kalio chlorido reagento (3.4) ir pripilama iki reikiamo tūrio 1 % (t/t) vandenilio chlorido tirpalo (3.2), išmaišoma. Šiuose tirpaluose atitinkamai yra 10, 20, 30, 40 ir 50 μg aliuminio viename mililitre.Analogiškai paruošiamas tuščiasis tirpalas be etaloninio aliuminio tirpalo.5.3.2. Matuojama tuščiojo tirpalo (5.3.1) absorbcija; gautoji vertė atitinka nulinę aliuminio koncentraciją brėžiant kalibracinę kreivę. Matuojama kiekvieno aliuminio kalibracinio etaloninio tirpalo absorbcija. Brėžiama absorbcijos verčių priklausomybės nuo aliuminio koncentracijos kalibracinė kreivė.5.4. Kiekio nustatymasMatuojama mėginio tirpalo (5.1.1) absorbcija. Iš kalibracinės kreivės nustatoma aliuminio koncentracija, atitinkanti mėginio tirpalo absorbcijos vertę.6. ApskaičiavimasAliuminio kiekis bandinyje masės procentais apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) aliuminio =c5 × mčia:m = analizei paimto mėginio (B.5.1.1) masė gramais;irc = aliuminio koncentracija mėginio tirpale (5.1.1), nustatyta iš kalibracinės kreivės, mikrogramais viename mililitre.7. Pasikartojamumas [7]Jeigu aliuminio kiekis sudaro 3,5 % (m/m), dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,10 % (m/m).8. PastabaIndukuotosios plazmos naudojimas: optinės emisijos sprektrometriją leidžiama naudoti kaip alternatyvą liepsnos atominės absorbcijos spektrometrijai.D. Chloro kiekio nustatymas1. Apimtis ir taikymo sritisŠis metodas tinka chloro, esančio aliuminio cirkonio chlorido hidroksido kompleksuose chlorido jonų pavidalu, kiekio nustatymui neaerozolinėse priemonėse nuo prakaitavimo.2. Metodo esmėGaminyje esantys chlorido jonai nustatomi potenciometrinio titravimo metodu, naudojant etaloninį sidabro nitrato tirpalą.3. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni reagentai.3.1. Azoto rūgštis, koncentruota (d20= 1,42 g/ml).3.2. Azoto rūgšties tirpalas, 5 % (t/t): 25 ml koncentruotos azoto rūgšties (3.1) supilama į 250 ml vandens, esančio laboratorinėje stiklinėje, nuolat maišant. Šis tirpalas perpilamas į 500 ml matavimo kolbą ir iki žymės pripilama vandens.3.3. Acetonas3.4. Sidabro nitratas, 0,1 M tirpalas (AnalaR arba jo atitikmuo).4. Prietaisai4.1. Įprasta laboratorinė įranga.4.2. Kaitintuvas su magnetine maišykle.4.3. Sidabro elektrodas.4.4. Kalomelio standartinis lyginamasis elektrodas.4.5. pH/milivoltmetras, tinkantis potenciometriniam titravimui.5. Darbo eiga5.1. Mėginio paruošimas5.1.1. Laboratorinėje 250 ml stiklinėje tiksliai pasveriama apie 1,0 g (m gramų) homogeniško bandinio. Pripilama 80 ml vandens ir 20 ml 5 % (t/t) azoto rūgšties tirpalo (3.2).5.1.2. Laboratorinė stiklinė dedama ant kaitintuvo su magnetine maišykle (4.2). Maišoma ir kaitinama, kol užvirs. Kad neišdžiūtų per greitai, laboratorinė stiklinė uždengiama laikrodžio stiklu. Pavirinus penkias minutes laboratorinė stiklinė nuimama nuo kaitintuvo ir atvėsinama kambario temperatūroje.5.1.3. Pilama 10 ml acetono (3.3), elektrodai (4.3 ir 4.4) panardinami į tirpalą ir pradedama maišyti. Titruojama potenciometriniu būdu 0,1 M sidabro nitrato tirpalu (3.4) ir brėžiama diferencinė kreivė galiniam taškui nustatyti (V ml).6. ApskaičiavimasChloro kiekis bandinyje masės procentais apskaičiuojamas pagal formulę:% (m/m) chloro =0,3545 × Vmčia:m = analizei paimto mėginio (5.1.1) masė gramais;irV = 0,1 M sidabro nitrato, sunaudoto titravimui pasiekus galinį tašką (5.1.3), tūris mililitrais.7. Pasikartojamumas [8]Jeigu chloro kiekis sudaro 4 % (m/m), dviejų lygiagrečių to paties mėginio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,10 % (m/m).E. Aliuminio ir cirkonio atomų santykio bei aliuminio ir cirkonio (kartu) atomų ir chloro atomų santykio apskaičiavimas1. Aliuminio ir cirkonio atomų santykio apskaičiavimasAl: Zr santykis apskaičiuojamas pagal šią formulę:Al: Zr santykisAl %× 91,22Zr %× 26,982. Aliuminio ir cirkonio atomų santykio su chloro atomais apskaičiavimas(Al + Zr): Cl santykis apskaičiuojamas pagal šią formulę:(Al + Zr): Cl santykisAl %+Zr %35,45HEKSAMIDINO, DIBROMHEKSAMIDINO, DIBROMPROPAMIDINO IR CHLORHEKSIDINO ATPAŽINIMAS IR JŲ KIEKIO NUSTATYMAS1. Apimtis ir taikymo sritisŠiame metode aprašomas atpažinimas ir kiekio nustatymas kosmetikos gaminiuose:- heksamidino ir jo druskų, taip pat ir izetionato ir 4-hidroksibenzoato,- dibromheksamidino ir jo druskų, taip pat ir izetionato,- dibrompropamidino ir jo druskų, taip pat ir izetionato,- chlorheksidino diacetato, digliukonato ir dihidrochlorido.2. ApibrėžimasHeksamidino, dibromheksamidino, dibrompropamidino ir chlorheksidino koncentracijos, nustatomos šiuo metodu, yra išreiškiamos masės procentais (% m/m).3. Metodo esmėAtpažįstama ir kiekis nustatomas naudojant jonų poras, atvirkštinių fazių didelio slėgio skysčių chromatografijos metodu (HPLC) ir naudojant ultravioletinį spektrofotometrinį detektorių. Heksamidinas, dibromheksamidinas, dibrompropamidinas ir chlorheksidinas atpažįstami pagal jų sulaikymo trukmes chromatografinėje kolonėlėje.4. ReagentaiTuri būti naudojami analiziškai gryni ir tinkami HPLC analizei reagentai.4.1. Metanolis.4.2. 1-heptansulfonrūgšties natrio druskos monohidratas.4.3. Acto rūgštis, ledinė (d20 = 1,05 g/ml).4.4. Natrio chloridas.4.5. Judančiosios fazės.4.5.1. I tirpiklis: 1-heptansulfonrūgšties natrio druskos monohidrato (4.2) 0,005 M tirpalas metanolyje (4.1), kurio pH, lašinant ledinę acto rūgštį (4.3), nustatomas 3,5.4.5.2. II tirpiklis: 1-heptansulfonrūgšties natrio druskos monohidrato (4.2) 0,005 M tirpalas vandenyje, kurio pH, lašinant ledinę acto rūgštiį (4.3), nustatomas 3,5.Pastaba:Jeigu reikia pagerinti smailių formą, judančiosios fazės gali būti keičiamos ir paruošiamos taip:- I tirpiklis: 5,84 g natrio chlorido (4.4) ir 1,1013 g 1-heptansulfonrūgšties natrio druskos monohidrato (4.2) ištirpinama 100 ml vandens. Įpilama 900 ml metanolio (4.1) ir ledine acto rūgštimi (4.3) pH nustatomas 3,5.- II tirpiklis: 5,84 g natrio chlorido (4.4) ir 1,013 g 1-heptansulfonrūgšties natrio druskos monohidrato (4.2) ištirpinama viename litre vandens ir, lašinant ledinę acto rūgštį (4.3), pH nustatomas 3,5.4.6. Heksamidino diizetionatas [C20H26N4O2 ·2C2H6O4S].4.7. Dibromheksamidino diizetionatas [C20H24Br2N4O2 ·2C2H6O4S].4.8. Dibromopropamidino diizetionatas [C17H18Br2N4O2 ·2C2H6O4S].4.9. Chlorheksidino diacetatas [C22H30Cl2N10·2C2H4O2].4.10. Etaloniniai tirpalai: paruošiami visų keturių (4.6–4.9) konservantų 0,05 % (m/t) tirpalai I tirpiklyje (4.5.1).4.11. 3,4,4'-trichlorkarbanilidas (triklokarbanas).4.12. 4,4'-dichlor-3-trifluormetilkarbanilidas (halokarbanas).5. Aparatūra5.1. Įprasta laboratorinė įranga.5.2. Didelio slėgio skysčių chromatografas su keičiamo bangos ilgio UV detektoriumi.5.3. Analizinė kolonėlė: nerūdijančio plieno, 30 cm ilgio, 4 mm vidinio skersmens, įkrauta μ-Bondapack C18 10 μm, arba jo atitikmeniu.5.4. Ultragarso vonia.6. Atpažinimas6.1. Mėginio paruošimas10 ml matavimo kolboje pasveriama apie 0,5 g bandinio ir iki žymės pripilama I tirpiklio (4.5.1). Kolba dedama į ultragarso vonią (5.4) 10 minučių. Tirpalas filtruojamas arba centrifuguojamas. Filtratas arba virš nuosėdų esantis skystis surenkamas chromatografijai atlikti.6.2. Chromatografija6.2.1. Judančiosios fazės gradientasLaikas (min.) | I tirpiklis (% t/t) (4.5.1) | I tirpiklis (% t/t) (4.5.2) |0 | 50 | 50 |15 | 65 | 35 |30 | 65 | 35 |45 | 50 | 50 |6.2.2. Judančiosios fazės (6.2.1) srauto greitis nustatomas 1,5 ml/min., kolonėlės temperatūra 350C.6.2.3. Nustatomas 264 nm detektoriaus bangos ilgis.6.2.4. Įšvirkščiama 10 μl kiekvieno etaloninio tirpalo (4.10) ir užrašomos jų chromatogramos.6.2.5. Įšvirkščiama 10 μl bandinio tirpalo (6.1) ir užrašoma jo chromatograma.6.3. Atpažįstama, ar yra heksamidino, dibromheksamidino, dibrompropamidino arba chlorheksidino, lyginant pagal 6.2.5 užrašytos smailės (-ių) sulaikymo trukmę (-es) su etaloninių tirpalų, gautų pagal 6.2.4, trukmėmis.7. Kiekio nustatymas7.1. Kiekio nustatymasEtaloninių tirpalų paruošimas.Vidine etalonine medžiaga naudojamas vienas iš konservantų (4.6 – 4.9), kurio nėra mėginyje. Jeigu tai neįmanoma, gali būti naudojamas triklokarbanas (4.11) arba halokarbanas (4.12).7.1.1. Konservanto, atpažinto pagal 6.3, 0,05 % (m/t) pradinis tirpalas I tirpiklyje (4.5.1).7.1.2. Konservanto, pasirinkto vidine etalonine medžiaga, 0,05 % (m/t) pradinis tirpalas I tirpiklyje (4.5.1).7.1.3. Kiekvienam atpažintam konservantui paruošiami keturi etaloniniai tirpalai, įpilant į 10 ml matavimo kolbas lentelėje pateiktus nustatyto konservanto (7.1.1) ir atitinkamus vidinės etaloninės medžiagos pradinio tirpalo (7.1.2) kiekius. Kiekviena kolba pripilama iki žymės I tirpiklio (4.5.1), išmaišoma.Etaloninis tirpalas | Pradinis vidinis etaloninis tirpalas | Ppradinis identifikuoto konservanto tirpalas |įpilama (7.1.2) ml | įpilama (7.1.1) ml | μg/ml |I | 1,0 | 0,5 | 25 |II | 1,0 | 1,0 | 50 |III | 1,0 | 1,5 | 75 |IV | 1,0 | 2,0 | 100 |7.2. Mėginio paruošimas7.2.1. 10 ml matavimo kolboje tiksliai pasveriama apie 0,5 g (p gramų) bandinio, įpilama 1,0 ml vidinio etaloninio tirpalo (7.1.2) ir 6 ml I tirpiklio (4.5.1), išmaišoma.7.2.2. Kolba 10 minučių dedama į ultragarso vonią (5.4). Atvėsinama. Pripilama iki žymės I tirpiklio ir išmaišoma. Centrifuguojama arba filtruojama per lankstytąjį filtravimo popierių. Virš nuosėdų esantis skystis arba filtratas (priklausomai nuo atliktos procedūros) naudojamas chromatografijai atlikti.7.3. Chromatografija7.3.1. Nustatomas HPLC įrangos judančiosios fazės gradientas, debitas, kolonėlės temperatūra ir HPLC įrangos (5.2) detektoriaus bangos ilgis pagal reikalaujamas atpažinimo etapų (6.2.1–6.2.3) sąlygas.7.3.2. Įšvirkščiama 10 μl mėginio tirpalo (7.2.2) ir išmatuojamas smailės plotas. Ši darbo eiga kartojama, pilant po 10 μl (alikvotinė dalis) mėginio tirpalo, kol bus gauti pastovūs rezultatai. Apskaičiuojamas analizuojamo junginio smailės ploto ir vidinio etaloninio tirpalo smailės ploto santykis.7.4. Kalibravimas7.4.1. Įšvirkščiama po 10 μl kiekvieno etaloninio tirpalo (7.3.1) ir matuojami smailių plotai.7.4.2. Kiekvienam etaloniniam tirpalui (7.1.3) apskaičiuojamas heksamidino, dibromheksamidino, dibrompropamidino arba chlorheksidino smailės ploto ir vidinio etaloninio tirpalo smailės ploto santykis. Kalibracinė kreivė brėžiama atidedant šiuos santykius ordinačių ašyje, o atitinkamas etaloniniuose tirpaluose esančio identifikuoto konservanto koncentracijas mikrogramais mililitre – abscisių ašyje.7.4.3. Iš kalibracinės kreivės (7.4.2) nustatoma atpažinto konservanto koncentracija, atitinkanti pagal 7.3.2 apskaičiuotą smailės ploto santykį.8. Apskaičiavimas8.1. Heksamidino, dibromheksamidino, dibrompropamidino arba chlorheksidino kiekis bandinyje apskaičiuojamas masės procentais pagal formulę:%=×MWMW2čia:p = analizei paimto mėginio (7.2.1) masė gramais;c = konservanto koncentracija mėginio tirpale, nustatyta iš kalibracinės kreivės, mikrogramais mililitre;MW1 = konservanto pagrindinės formos molekulinė masė;irMW2 = atitinkamos druskos (žr. 10 dalį.) molekulinė masė.9. Pasikartojamumas [10]Jeigu heksamidino, dibromheksamidino, dibrompropamidino arba chlorheksidino koncentracija sudaro 0,1 % (m/m), dviejų lygiagrečių to paties bandinio nustatymų rezultatų skirtumas turi neviršyti 0,005 %.10. Cheminių formulių ir molekulinių masių lentelėHeksamidinas | C20H26N4O2 | 354,45 |Heksamidino diizetionatas | C20H26N4O2·2C2H6O4S | 606,72 |Heksamidino di-p-hidroksibenzoatas | C20H26N4O2 ·2C7H6O3 | 630,71 |Dibromheksamidinas | C20H24Br2N4O2 | 512,24 |Dibromheksamidino diizetionatas | C20H24Br2N4O2 ·2C2H6O4S | 764,51 |Dibrompropamidinas | C17H18Br2N4O2 | 470,18 |Dibrompropamidino diizetionatas | C17H18Br2N4O2·2 C2H6O4S | 722,43 |Chlorheksidinas | C22H30Cl2N10 | 505,45 |Chlorheksidino diacetatas | C22H30Cl2N10·2 C2H4O2 | 625,56 |Chlorheksidino digliukonatas | C22H30Cl2N10 ·2C6H12O7 | 897,76 |Chlorheksidino dihidrochloridas | C22H30Cl2N10 ·2 HCl | 578,37 |[1] ISO 5725.[2] ISO 5725.[3] "Magnis, naudojamas kaip modifikatorius nustatant barį liepsnos atominės emisijos spektrometrijos metodu". Jerrow, M. et al., Analytical Proceedings, 1991, 28, 40.[5] ISO 5725.[6] ISO 5725.[7] ISO 5725.[8] ISO 5725.[10] ISO 5725.--------------------------------------------------


title: 1990 m. birželio 28 d. Tarybos Direktyva dėl teisės apsigyventi

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31990L0364

Oficialusis leidinys L 180 , 13/07/1990 p. 0026 - 0027 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 6 tomas 3 p. 0058  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 6 tomas 3 p. 0058

		Tarybos Direktyva1990 m. birželio 28 d.dėl teisės apsigyventi(90/364/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 235 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Sutarties 3 straipsnio c punktas numato, kad Bendrijos veikla apima, kaip numatyta Sutartyje, kliūčių laisvam asmenų judėjimui tarp valstybių narių panaikinimą;kadangi Sutarties 8a straipsnis numato, kad vidaus rinka turi būti sukurta iki 1992 m. gruodžio 31 d.; kadangi vidaus rinką sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje pagal Sutarties nuostatas užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;kadangi nacionalinės nuostatos dėl valstybių narių piliečių teisės apsigyventi kitoje valstybėje narėje turi būti suderintos, kad būtų užtikrinta ši judėjimo laisvė;kadangi asmenys, turintys teisę apsigyventi kitoje valstybėje narėje, neturi tapti pernelyg didele našta priimančiosios valstybės narės viešiesiems finansams;kadangi ši teisė gali būti faktiškai įgyvendinta tik tuo atveju, kai ji suteikiama ir šeimos nariams;kadangi asmenims, kuriems taikoma ši direktyva, turi būti taikomos administracinės priemonės, panašios į nustatytas Direktyvoje 68/360/EEB [4] ir Direktyvoje 64/221/EEB [5];kadangi Sutartis tam tikriems veiksmams nenumato kitų nei 235 straipsnyje nustatytų įgaliojimų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Valstybės narės suteikia teisę jose apsigyventi kitų valstybių narių piliečiams, kurie neturi šios teisės pagal kitus Bendrijos teisės aktus, ir jų šeimos nariams, kaip apibrėžta šio straipsnio 2 dalyje, jeigu priimančiojoje valstybėje narėje jiems bei jų šeimos nariams taikomas ligos draudimas bet kurios rizikos atžvilgiu ir jeigu savo gyvenimo atitinkamoje valstybėje narėje laikotarpiu jie turi pakankamai lėšų, kad netaptų našta priimančiosios valstybės narės socialinės paramos sistemai.Pirmoje pastraipoje nurodytos lėšos laikomos pakankamomis, jeigu jos yra didesnės už tokį lygį, kuriam esant priimančioji valstybė narė, atsižvelgdama į asmenines paraišką pateikusio asmens sąlygas ir, prireikus, į asmenines sąlygas asmenų, įleidžiamų pagal šio straipsnio 2 dalį, gali skirti socialinę paramą savo piliečiams.Jeigu antroji pastraipa negali būti taikoma valstybėje narėje, paraišką pateikusio asmens lėšos laikomos pakankamomis tais atvejais, kai jos yra didesnės nei priimančiosios valstybės narės mokama minimali socialinio draudimo pensiją.2. Toliau išvardyti asmenys, nepaisant jų pilietybės, turi teisę įsikurti kitoje valstybėje narėje kartu su asmeniu, turinčiu teisę ten apsigyventi:a) jo ar jos sutuoktinė ar sutuoktinis ir jų išlaikomi palikuonys;b) asmens, turinčio teisę apsigyventi kitoje valstybėje narėje, ir sutuoktinio išlaikomi giminaičiai pagal tiesioginę giminystės liniją.2 straipsnis1. Teisę apsigyventi kitoje valstybėje narėje patvirtina išduodamas dokumentas — "EEB valstybės narės piliečio leidimas apsigyventi", kurio galiojimas gali būti apribotas penkeriems metams su pratęsimo galimybe. Tačiau tuo atveju, kai, jų nuomone, tai yra būtina, valstybės narės gali pareikalauti, kad leidimo galiojimas būtų dar kartą patvirtintas pirmųjų dvejų gyvenimo kitoje valstybėje narėje metų pabaigoje. Jeigu šeimos narys nėra valstybės narės pilietis, jam ar jai turi būti išduotas dokumentas, leidžiantis apsigyventi šalyje, kurio galiojimas būtų toks pat kaip dokumento, kuris yra išduotas jį ar ją išlaikančiam piliečiui.Išduodant leidimą apsigyventi šalyje arba dokumentą, leidžiantį ten apsigyventi, valstybė narė gali pareikalauti, kad paraišką pateikęs asmuo pateiktų galiojantį asmens liudijimą arba pasą ir įrodymus, kad jis ar ji atitinka 1 straipsnyje nustatytas sąlygas.2. Direktyvos 68/360/EEB 2 straipsnis, 3 straipsnis, 6 straipsnio 1 dalies a punktas ir 6 straipsnio 2 dalis bei 9 straipsnis taikomi mutatis mutandis asmenims, kuriems taikoma ši direktyva.Valstybės narės piliečio, turinčio teisę apsigyventi kitos valstybės narės teritorijoje, sutuoktiniui ar sutuoktinei ir išlaikomiems vaikams suteikiama teisė užsiimti bet kokia samdoma ar savarankiško darbo veikla tos valstybės narės teritorijoje, net ir tuo atveju, kai jie nėra valstybės narės piliečiai.Valstybės narės netaiko išlygų šios direktyvos nuostatoms, išskyrus tuos atvejus, kai tai pateisinama viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir visuomenės sveikatos sumetimais. Tokiu atveju taikoma Direktyva 64/221/EEB.3. Ši direktyva neturi įtakos esamiems teisės aktams, reglamentuojantiems nepagrindinio būsto įsigijimą.3 straipsnisTeisė apsigyventi galioja tol, kol jos turėtojas atitinka 1straipnyje nustatytas sąlygas.4 straipsnisKomisija ne vėliau kaip po trejų metų nuo šios direktyvos įgyvendinimo dienos, o vėliau kas trejus metus parengia pranešimą apie šios direktyvos taikymą ir jį pateikia Europos Parlamentui bei Tarybai.5 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1992 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1990 m. birželio 28 d.Tarybos varduPirmininkasM. Geoghegan-quinn[1] OL C 191, 1989 7 28, p. 5 ir OL C 26, 1990 2 3, p. 22.[2] 1990 m. birželio 13 d. pareikšta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 329, 1989 12 30, p. 25.[4] OL L 257, 1968 10 19, p. 13.[5] OL 56, 1964 4 4, p. 850/64.--------------------------------------------------


title: 2001 m. liepos 27 d. Komisijos direktyva 2001/58/EB antrą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 91/155/EEB, kurioje apibrėžiamos ir nustatomos išsamios nuostatos dėl specifinės informacijos, susijusios su pavojingais preparatais, sistemos įgyvendinant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 1999/45/EB 14 straipsnį ir apie pavojingas medžiagas įgyvendinant Tarybos direktyvos 67/548/EEB 27 straipsnį (dėl saugos duomenų lapų)Tekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0058

Oficialusis leidinys L 212 , 07/08/2001 p. 0024 - 0033

		Komisijos Direktyva 2001/58/EB2001 m. liepos 27 d.antrą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 91/155/EEB, kurioje apibrėžiamos ir nustatomos išsamios nuostatos dėl specifinės informacijos, susijusios su pavojingais preparatais, sistemos įgyvendinant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 1999/45/EB 14 straipsnį ir apie pavojingas medžiagas įgyvendinant Tarybos direktyvos 67/548/EEB 27 straipsnį (dėl saugos duomenų lapų)(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1999 m. gegužės 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 1999/45/EB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su pavojingų preparatų klasifikavimu, pakavimu ir ženklinimu etiketėmis, suderinimo [1], ypač į jos 14 straipsnį,atsižvelgdama į 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo [2] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2000/33/EB [3], ypač į jos 27 straipsnį,kadangi:(1) Direktyvos 1999/45/EB 14 straipsnyje numatyta, kad asmuo, atsakingas už tam tikrų nustatytų preparatų pateikimą į rinką, privalo pateikti saugos duomenų lapą.(2) Direktyvos 67/548/EEB 27 straipsnyje numatyta, kad asmuo, atsakingas už pavojingų medžiagų pateikimą į rinką, taip pat privalo pateikti saugos duomenų lapą.(3) Saugos duomenų lape nurodoma informacija pirmiausia yra skirta profesionaliems naudotojams ir turi sudaryti jiems sąlygas imtis būtinų priemonių, susijusių su sveikatos apsauga, darbo sauga ir aplinka darbo vietoje.(4) Pavojingų medžiagų ir tam tikrų preparatų saugos duomenų lapai bei jų pateikimas turi atitikti Komisijos direktyvos 91/155/EEB [4] su pakeitimais, padarytais Direktyva 93/112/EB [5], nuostatas.(5) Direktyvos 1999/45/EB 14 straipsnio 2 dalies 1 punkto b papunktyje asmenims, atsakingiems už preparatų pateikimą į rinką, yra numatytas naujas reikalavimas profesionaliems naudotojams prašant pateikti saugos duomenų lapą su atitinkama informacija apie preparatus, kurie pagal Direktyvos 1999/45/EB 5, 6 ir 7 straipsnius nepriskiriami pavojingiems preparatams, bet kuriuose yra bent viena sveikatai arba aplinkai pavojinga medžiaga arba bent viena medžiaga, kuriai Bendrijoje yra nustatytos poveikio darbo vietai ribos ir kurios koncentracija nedujiniuose preparatuose sudaro ≥ 1 % masės ir ≥ 0,2 % tūrio dujiniuose preparatuose.(6) Direktyvoje 1999/45/EB taip pat yra nustatytas reikalavimas preparatams, kurie dėl savo poveikio aplinkai turi būti klasifikuojami ir ženklinami etiketėmis.(7) dėl to, kaip nurodoma Direktyvos 1999/45/EB 14 straipsnio 2.3 dalyje, iki 2002 m. liepos 30 d. Direktyva 91/155/EEB turi būti atitinkamai iš dalies pakeista.(8) 1998 m. balandžio 7 d. Tarybos direktyvos 98/24/EB dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos nuo rizikos, susijusios su cheminiais veiksniais darbe (keturioliktoje atskiroje direktyvoje, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB [6] 16 straipsnio 1 dalyje), 4 straipsnyje reikalaujama, kad darbdaviai nustatytų, ar darbo vietoje yra pavojingų cheminių veiksnių, ir kad įvertintų riziką darbuotojų sveikatai ir saugai, atsirandančią dėl tų cheminių veiksnių buvimo, atsižvelgiant į saugos duomenų lapuose tiekėjo nurodytą informaciją; dėl to reikia atitinkamai iš dalies keisti Direktyvos 91/155/EEB priedą.(9) Ankstesnė įgyvendinimo veikla ir tyrimai valstybėse narėse parodė, kad daug saugos duomenų lapų yra prastos kokybės ir nesuteikia pakankamos informacijos vartotojui; vienas iš būdų saugos duomenų lapų kokybei pagerinti yra patobulinti Direktyvos 91/155/EEB priede išdėstytus nurodymus saugos duomenų lapų rengėjams; dėl to reikia atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvos 91/155/EEB priedą; Komisija ir valstybės narės ateityje apsvarstys kitas galimas saugos duomenų lapų kokybės gerinimo priemones.(10) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvos 1999/45/EB 20 straipsniu įkurto Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo pavojingų medžiagų ir preparatų prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 91/155/EEB iš dalies keičiama taip:1. 1 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. a) Asmuo, atsakingas už cheminės medžiagos ar preparato pateikimą į rinką, kad ir kas jis būtų - gamintojas, importuotojas ar platintojas - pateikia gavėjui, kuris yra tos medžiagos ar preparato profesionalus naudotojas, saugos duomenų lapą su šios direktyvos 3 straipsnyje ir priede išdėstyta informacija, jeigu pagal Direktyvą 67/548/EEB arba Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 1999/45/EB [7] minėta medžiaga ar preparatas priskiriami pavojingiems.b) Bet koks Bendrijoje įsikūręs asmuo, atsakingas už preparato pateikimą į rinką, kad ir kas jis būtų - gamintojas, importuotojas ar platintojas - profesionaliam naudotojui pageidaujant pateikia saugos duomenų lapą su šios direktyvos 3 straipsnyje ir priede išdėstyta informacija, jeigu pagal Direktyvos 1999/45/EB 5, 6 ir 7 straipsnius preparatas nepriskiriamas pavojingiems, bet kuriame yra bent viena sveikatai arba aplinkai pavojinga medžiaga arba viena medžiaga, kuriai Bendrijoje yra nustatytos poveikio darbo vietai ribos ir kurios koncentracija nedujiniuose preparatuose sudaro ≥ 1 % masės ir ≥ 0,2 % tūrio dujiniuose preparatuose."2. 3 straipsnyje nurodytas priedas keičiamas šios direktyvos priedu.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2002 m. liepos 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytus įstatymus ir kitus teisės aktus valstybės narės taiko:a) nuo 2002 m. liepos 30 d. preparatams, kurie nepatenka į Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką [8] arba Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką [9] taikymo sritį;b) ir nuo 2004 m. liepos 30 d. preparatams, kurie patenka į Direktyvos 91/414/EEB arba Direktyvos 98/8/EB taikymo sritį.3. Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. liepos 27 d.Komisijos varduErkki LiikanenKomisijos narys[1] OL L 200, 1999 7 30, p. 1.[2] OL 196, 1967 8 16, p. 1.[3] OL L 136, 2000 6 8, p. 90.[4] OL L 76, 1991 3 22, p. 35.[5] OL L 314, 1993 12 16, p. 38.[6] OL L 131, 1998 5 5, p. 11.[7] OL L 200, 1999 7 30, p. 1.[8] OL L 230, 1991 8 19, p. 1.[9] OL L 123, 1998 4 24, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDAS"PRIEDASSAUGOS DUOMENŲ LAPŲ RENGIMO VADOVASŠio priedo tikslas - užtikrinti kiekvienos iš 3 straipsnyje išvardytų privalomų punktų turinio nuoseklumą ir tikslumą, kad atsižvelgdami į saugos duomenų lapus profesionalūs naudotojai galėtų imtis reikiamų priemonių, susijusių su sveikatos apsauga ir sauga darbo vietoje bei aplinkos apsauga.Saugos duomenų lapuose pateikiama informacija turėtų atitikti Tarybos direktyvos 98/24/EB [1] dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos nuo rizikos, susijusios su cheminiais veiksniais darbe. Saugos duomenų lapai pirmiausia turėtų padėti darbdaviams nustatyti, ar darbo vietoje yra pavojingų cheminių veiksnių, ir įvertinti su jų naudojimu susijusią riziką darbuotojų sveikatai ir saugai darbe.Informacija turi būti surašyta aiškiai ir glaustai. Saugos duomenų lapą turėtų rengti kompetentingas asmuo, atsižvelgdamas į specialius vartotojų poreikius, jeigu jie yra žinomi. Medžiagas ir preparatus į rinką pateikiantys asmenys turėtų užtikrinti tinkamą kompetentingų asmenų parengimą, įskaitant kvalifikacijos kėlimą.Kiekviename punkte turėtų būti pateikta atitinkama informacija apie produktus, kurie nepriskiriami pavojingiems, tačiau kurių duomenų saugos lapus reikia pateikti pagal Direktyvos 1999/45/EB 14 straipsnio 2.1 dalies b punktą.Kai kuriais atvejais gali būti reikalinga papildoma informacija, atsižvelgiant į daug įvairių savybių, būdingų medžiagoms ir preparatams. Paaiškėjus, kad informacija apie tam tikras savybes yra nereikšminga arba tokia, kurios techniškai neįmanoma pateikti, reikia aiškiai kiekviename punkte nurodyti jos netinkamumo priežastis. Informaciją reikia pateikti apie kiekvieną pavojingą savybę. Jeigu nurodoma, kad konkretaus pavojaus nėra, reikia aiškiai atskirti tuos atvejus, kai nėra klasifikavimui reikalingos informacijos ir kai yra gauti neigiami tyrimų rezultatai.Pirmajame saugos duomenų lape reikia nurodyti išdavimo datą.Gavėjas turėtų būti informuojamas apie pakeitimus, padarytus peržiūrėjus saugos duomenų lapą.PastabaSaugos duomenų lapus taip pat reikia pateikti Direktyvos 67/548/EEB VI priedo 8 ir 9 skyriuose išvardytoms tam tikroms specialioms medžiagoms ir preparatams (pvz., sunkiesiems metalams, lydiniams, suslėgtoms dujoms ir kt.), kuriems taikomos ženklinimo etiketėmis leidžiančios nukrypti nuostatos.1. MEDŽIAGOS AR PREPARATO IR BENDROVĖS ARBA ĮMONĖS TAPATUMO NUSTATYMAS1.1. Medžiagos arba preparato tapatumo nustatymasPavadinimas turi atitikti etiketėje nurodytą pavadinimą, kaip nustatyta Direktyvos 67/548/EEB VI priede.Gali būti nurodomos kitos tapatumo nustatymo priemonės.1.2. Medžiagos ar preparato paskirtisNurodoma numatyta ar rekomenduojama medžiagos arba preparato paskirtis, jeigu ji yra žinoma. Jeigu yra daug galimų panaudojimo atvejų, reikia nurodyti tik svarbiausius arba įprastus atvejus. Šiuo atveju reikėtų trumpai apibūdinti faktinį poveikį, pvz. antipirenas, antioksidantas ir kt.1.3. Bendrovės/įmonės tapatumo nustatymasNurodomas asmuo, atsakingas už medžiagos ar preparato pateikimą į Bendrijos rinką, kad ir kas jis būtų - gamintojas, importuotojas ar platintojas ir tikslus to asmens adresas bei telefono numeris.Be to, jeigu šis asmuo nėra įsisteigęs valstybėje narėje, į kurios rinką medžiaga arba preparatas pateikiami, jeigu galima, nurodomas toje valstybėje narėje atsakingo asmens tikslus adresas ir telefono numeris.1.4. Skubios informacijos telefonasKartu su pirmiau nurodyta informacija pateikiamas bendrovės ir (arba) atitinkamos oficialios patariamosios įstaigos (tai gali būti Direktyvos 1999/45/EB 17 straipsnyje nurodyta įstaiga, atsakinga už informacijos apie sveikatą gavimą) skubios informacijos telefonas.2. SUDĖTIS ARBA INFORMACIJA APIE INGREDIENTUSPateikiama informacija turėtų padėti gavėjui iš karto atpažinti preparato komponentų rizikos veiksnius. Paties preparato rizikos veiksnius reikėtų nurodyti 3 punkte.2.1. Nebūtina nurodyti visos sudėties (ingredientų pobūdžio ir jų koncentracijos), nors bendras komponentų ir jų koncentracijų apibūdinimas gali būti naudingas.2.2. Pateikiant informaciją apie preparato, kuris pagal Direktyvą 1999/45/EB priskiriamas pavojingiems preparatams, koncentraciją arba koncentracijos ribas, nurodomos šios medžiagos:i) sveikatai arba aplinkai pavojingos medžiagos, kaip apibrėžta Direktyvoje 67/548/EEB, jeigu jų koncentracijos yra lygios Direktyvos 1999/45/EB 3 straipsnio 3 dalyje pateiktoje lentelėje nustatytoms koncentracijoms arba jas viršija (išskyrus tuos atvejus, kai Direktyvos 67/548/EEB I priede arba Direktyvos 1999/45/EB II, III ar V prieduose yra nustatytos žemesnės ribos);ii) ir medžiagos, kurioms taikomos i punkte dar nenurodytos Bendrijoje nustatytos ribinės vertės darbo vietoje.2.3. Pateikiant informaciją apie preparatą, kuris pagal Direktyvą 1999/45/EB nepriskiriamas pavojingiems preparatams, nurodomos šios medžiagos bei jų koncentracija arba koncentracijos ribos, jeigu jų koncentracija nedujiniuose ir dujiniuose preparatuose atitinkamai yra ≥ 1 % svorio ir ≥ 0,2 % tūrio:sveikatai arba aplinkai pavojingos medžiagos, kaip apibrėžta Direktyvoje 67/548/EEB [2],ir medžiagos, kurioms taikomos Bendrijoje nustatytos ribinės vertės darbo vietoje.2.4. Pateikiama pirmiau nurodytų medžiagų klasifikacija (pagal Direktyvos 1967/548/EEB I priedą arba 4 ir 6 straipsnius), įskaitant simbolius ir R frazes, suteiktas medžiagoms, atsižvelgiant į jų fizikocheminį poveikį ir pavojų sveikatai bei aplinkai. R frazių čia nereikia rašyti tiksliai: reikėtų nurodyti 16 punktą, kur pateikiamas kiekvienos atitinkamos R frazės visas tekstas.2.5. Pagal Direktyvą 67/548/EEB pateikiamas pirmiau nurodytų medžiagų pavadinimas ir Einecs (Europos esamų komercinių cheminių medžiagų sąrašo) arba Elincs (Europos naujų cheminių medžiagų sąrašo) numeris. Taip gali būti naudinga nurodyti CAS (Cheminių medžiagų santrumpų tarnybos) numerį ir IUPAC pavadinimą (jei žinomas). Įrašant Direktyvos 1999/45/EB 15 straipsnyje arba šio priedo 2.3 punkto išnašoje nurodytas bendrinį pavadinimą turinčias medžiagas, tikslaus cheminio pavadinimo nurodyti nebūtina.2.6. Jeigu pagal Direktyvos 1999/45/EB 15 straipsnio arba šio priedo 2.3 punkto išnašos nuostatas tam tikrų medžiagų tapatumas turi būti konfidencialus, siekiant užtikrinti saugų tvarkymą apibūdinamas jų cheminis pobūdis. Vartojamas pavadinimas turi atitikti pirmiau nurodytose procedūrose pateiktą pavadinimą.3. PAVOJINGUMO NUSTATYMASNurodoma medžiagos arba preparato klasifikacija pagal Direktyvose 67/548/EEB arba 1999/45/EB pateiktas klasifikavimo taisykles. Aiškiai ir glaustai nurodomi svarbiausi tos medžiagos ar preparato rizikos veiksniai žmogui ir aplinkai.Aiškiai nurodomi preparatai, priskiriami pavojingiems ir preparatai, kurie pagal Direktyvą 1999/45/EB neklasifikuojami kaip pavojingi.Reikia apibūdinti pagrindinį neigiamą fizikocheminį poveikį, poveikį žmogaus sveikatai ir aplinkai bei medžiagos ar preparato naudojimo ir galimo netinkamo panaudojimo pasekmes, kurias galima pagrįstai numatyti.Gali prireikti paminėti kitus rizikos veiksnius, tokius kaip dulkėtumas, dusulio sukėlimas, užšalimas ar poveikis aplinkai, tokį kaip pavojus dirvos organizmams ir kt., kurie neklasifikuojami kaip pavojingi, tačiau gali padidinti bendrą medžiagos pavojingumą.Etiketėje nurodyta informacija turėtų būti pateikiama 15 punkte.4. PIRMOSIOS PAGALBOS PRIEMONĖSReikia apibūdinti pirmosios pagalbos priemones.Reikia nurodyti, ar reikalinga skubi gydytojo pagalba.Informacija apie pirmąją pagalbą turi būti trumpa ir lengvai suprantama nukentėjusiajam, pašaliniams ir pirmąją pagalbą teikiantiems asmenims. Turėtų būti pateiktas trumpas simptomų ir poveikio apibūdinimas. Reikėtų nurodyti, ką daryti nelaimingo atsitikimo vietoje ir ar galimas uždelstas poveikis po paveikumo.Atskiruose papunkčiuose reikia pateikti informaciją, suskirstytą pagal įvairius poveikio būdus: per kvėpavimo takus, sąlytį su oda ir akimis bei per virškinimo traktą.Reikia nurodyti, ar gydytojo specialisto pagalba yra reikalinga ar rekomenduojama.Nurodant kai kurias medžiagas ar preparatus, gali būti svarbu pabrėžti, kad darbo vietoje būtina pasirūpinti specialia ir neatidėliotina pagalba.5. PRIEŠGAISRINĖS PRIEMONĖSReikia nurodyti medžiagos ar preparato sukelto ar šalia kilusio gaisro gesinimo reikalavimus:- tinkamas ugnies gesinimo priemones,- gesinimo priemones, kurių negalima naudoti dėl priežasčių, susijusių su sauga,- specialius poveikio rizikos veiksnius, susijusius su pačia medžiaga ar preparatu, degimo produktais, susidarančiomis dujomis,- speciali apsaugos įranga gaisro gesintojams.6. AVARIJŲ LIKVIDAVIMO PRIEMONĖSAtsižvelgiant į atitinkamą medžiagą ar preparatą, gali prireikti nurodyti:- asmenines atsargumo priemones, tokias kaip:užsiliepsnojimo šaltinių pašalinimas, pakankamos ventiliacijos arba kvėpavimo takų apsaugos užtikrinimas, dulkėtumo mažinimas, odos ir akių apsaugos priemonės,- aplinkos teršimo prevencijos priemones, tokias kaip:priemonės, neleidžiančios minėtoms medžiagoms patekti į kanalizaciją, paviršinius ir požeminius vandenis bei dirvožemį, galimą būtinybę pranešti greta esantiems objektams apie pavojų,- valymo būdus, tokius kaip:absorbuojančios medžiagos (pvz., smėlio, diatomito, rūgščių neutralizavimo priemonės, universalios neutralizavimo priemonės, pjuvenų ir kt.) naudojimas, dujų ar dūmų slopinimas vandeniu, skiedimas.Taip pat tikslinga pateikti nuorodas, tokias kaip: "niekada nenaudokite, neutralizuokite, naudodami…".PastabaPrireikus nurodomi 8 ir 13 punktai.7. TVARKYMAS IR LAIKYMASPastabaŠioje dalyje reikėtų pateikti informaciją apie sveikatos apsaugą, saugą darbe ir aplinkosaugą. Minėta informacija turėtų padėti darbdaviui taikyti tinkamas darbo procedūras ir organizacines priemones pagal Direktyvos 98/24/EB 5 straipsnį.7.1. TvarkymasReikia nurodyti saugaus tvarkymo priemones, įskaitant patarimus dėl techninių priemonių, susijusių su izoliavimu, vietine ir bendra ventiliacijos sistema, pateikti priemones, taikomas siekiant užkirsti kelią aerozolių, dulkių susidarymui bei gaisrui (pvz., filtrų arba skruberių naudojimą išmetamojo oro ventiliatoriuose, išsiliejusių medžiagų surinkimą ir pašalinimo priemonių naudojimą užterštoje zonoje ir kt.) ir bet kokius specialius su medžiaga ar preparatu susijusius reikalavimus arba taisykles (pvz., draudžiamus arba rekomenduojamus veiksmus ar įrangą) ir, esant galimybei, trumpai juos apibūdinti.7.2. LaikymasReikia nurodyti saugaus laikymo sąlygas, pavyzdžiui, specifines laikymo patalpų ar talpyklų projektavimo sąlygas (saugias pertvaras ir vėdinimą), be to, nesuderinamas medžiagas, jų laikymo sąlygas (temperatūros ir drėgnumo ribas, apšvietimą, inertines dujas ir kt.), specialią elektros įrangą ir apsaugą nuo statinės elektros.Prireikus reikia nurodyti kiekio apribojimus laikymo sąlygomis. Pirmiausia reikia nurodyti bet kokius specialius reikalavimus, tokius kaip medžiagos arba preparato pakuotei arba konteineriams naudojamos medžiagos rūšys.7.3. Specialus (-ūs) panaudojimas (-ai)Nurodant specialiam (-iems) panaudojimui (-ams) skirtus galutinius produktus, reikėtų pateikti išsamias ir įgyvendinamas rekomendacijas dėl galutinio produkto planuojamo (-ų) panaudojimo (-ų). Esant galimybei, reikėtų daryti nuorodą į pramonei arba sektoriui specialiai patvirtintus nurodymus.8. POVEIKIO KONTROLĖS PRIEMONĖS ARBA ASMENS APSAUGA8.1. Poveikio ribinės vertėsReikia nurodyti dabar taikomus specialius kontrolės kriterijus, įskaitant profesinio poveikio ribines vertes ir (arba) biologines ribines vertes. Minėtos vertės turėtų būti nustatytos valstybei narei, kurioje atitinkama medžiaga arba preparatas pateikiami į rinką. Reikia pateikti informaciją apie dabar rekomenduojamas kontrolės procedūras.Nurodant preparatus, naudinga pateikti jų sudedamųjų medžiagų, kurios turi būti išvardytos saugos duomenų lape pagal 2 punktą, vertes.8.2. Poveikio kontrolės priemonėsŠiame dokumente poveikio kontrolės priemonės – tai įvairios specialios apsaugos ir prevencijos priemonės, taikytinos naudojant minėtas medžiagas ar preparatus, siekiant sumažinti poveikį darbuotojui ir aplinkai.8.2.1. Poveikio darbe kontrolės priemonėsĮ šią informaciją turi atsižvelgti darbdavys, atlikdamas Direktyvos 98/24/EB 4 straipsnyje nurodytą rizikos, medžiagos ar preparato keliamos darbuotojų sveikatai ir saugai, vertinimą, į kurį atsižvelgiant reikia parengti atitinkamus darbo procesus ir technines kontrolės priemones, naudoti atitinkamą įrangą ir medžiagas, taikyti kolektyvines apsaugos priemones ir, galiausiai, naudoti individualias saugos priemones, tokias kaip asmens saugos priemonės. Todėl reikia pateikti tinkamą ir pakankamą informaciją apie šias priemones, kad būtų galima tinkamai įvertinti riziką pagal Direktyvos 98/24/EB 4 straipsnį. Ši informacija turėtų papildyti 7.1 punkte jau pateiktą informaciją.Jeigu reikia asmens apsaugos, turi būti išsamiai nurodyta įranga, kuri užtikrins pakankamą ir tinkamą apsaugą. Reikia atsižvelgti į Tarybos direktyvą 89/686/EEB [3] ir daryti nuorodą į atitinkamus CEN (Europos standartizacijos komiteto) standartus:8.2.1.1. Kvėpavimo takų apsaugaReikia nurodyti būtiną apsaugos nuo pavojingų dujų, garų ar dulkių įrangą, pvz., individualius kvėpavimo aparatus, atitinkamas kaukes ir filtrus.8.2.1.2. Rankų apsaugaReikia aiškiai nurodyti, kokios rūšies pirštines reikia mūvėti tvarkant medžiagą ar preparatą, įskaitant:- medžiagos rūšį,- pirštinių medžiagos pralaidumo laiką, atsižvelgiant į poveikio odai lygį ir trukmę.Jeigu reikia, nurodomos bet kokios papildomos rankų apsaugos priemonės.8.2.1.3. Akių apsaugaReikia nurodyti būtinas akių apsaugos priemones, tokias kaip apsauginiai akiniai, apsauginiai tamsūs akiniai, veido apdangalas.8.2.1.4. Odos apsaugaJei reikia apsaugoti kūno dalį, išskyrus rankas, turi būti nurodyta būtina apsaugos įrangos rūšis ir kokybė: prijuostė, batai ir visas apsauginis kostiumas. Jeigu reikia, nurodomos visos papildomos odos apsaugos ir specialios higienos priemonės.8.2.2. Poveikio aplinkai kontrolės priemonėsNurodoma informacija, kurios reikia darbdaviui, kad jis galėtų įvykdyti savo įsipareigojimus, numatytus Bendrijos aplinkosaugos įstatymuose.9. FIZIKINĖS IR CHEMINĖS SAVYBĖSTam, kad būtų galima taikyti tinkamas kontrolės priemones, reikia pateikti visą svarbią informaciją apie medžiagą arba preparatą, ypač 9.2 punktenurodytą informaciją.9.1. Bendro pobūdžio informacijaPavidalasReikia nurodyti tiekiamos medžiagos ar preparato fizinę būseną (kieta, skysta, dujinė) ir spalvą.KvapasJei juntamas medžiagos ar preparato kvapas, reikia jį trumpai apibūdinti.9.2. Svarbi informacija apie sveikatą, saugą ir aplinkąpHNurodomas tiekiamos medžiagos ar preparato arba vandeninio tirpalo pH; pastaruoju atveju reikia nurodyti vandenilio jonų koncentraciją.+++++ TIFF +++++9.3. Kita informacijaNurodomi kiti svarbūs saugos duomenys, tokie kaip susimaišymo geba, pralaidumas, lydymosi taškas arba lydymosi temperatūros intervalas, dujų grupė (naudinga nurodyti pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 94/9/EB) [4], savaiminio užsidegimo temperatūra ir kt.1 pastabaPirmiau išvardytos savybės turėtų būti nustatomos pagal Direktyvos 67/548/EEB V priedo A dalies specifikacijas arba kitu panašiu būdu.2 pastabaPaprastai turėtų būti pateikta informacija apie patį preparatą. Tačiau jeigu nustatyta, kad jis konkretaus pavojausnekelia, reikia aiškiai nurodyti tuos atvejus, kai klasifikavimui reikalingos informacijos nėra ir kai yra gauti neigiami tyrimų rezultatai. Jeigu manoma, kad reikia pateikti informaciją apie atskirų komponentų savybes, reikia aiškiai nurodyti, apie ką pateikiami duomenys.10. STABILUMAS IR REAKTYVUMASReikia nurodyti medžiagos ar preparato stabilumą ir galimas pavojingas reakcijas, atsirandančias esant tam tikroms naudojimo sąlygomis ir taip pat išleidus juos į aplinką.10.1. Sąlygos, kurių reikia vengtiReikia išvardyti sąlygas, tokias kaip temperatūra, slėgis, šviesa, smūgis ir kt., dėl kurių gali kilti pavojinga reakcija, ir, esant galimybei, trumpai jas apibūdinti.10.2. Medžiagos, kurių reikia vengtiReikia išvardyti medžiagas, tokias kaip vanduo, oras, rūgštys, bazės, oksiduojančios medžiagos ar bet kokia kita speciali medžiaga, galinčias sukelti pavojingą reakciją, ir, jei galima, trumpai jas apibūdinti.10.3. Pavojingi skaidymosi produktaiReikia išvardyti pavojų keliančias medžiagas, kurių kiekiai, atsirandantys skaidymosi metu, yra pavojingi.PastabaKonkrečiai reikia nurodyti:- ar reikia stabilizatorių ir ar jie yra,- ar galima pavojinga egzoterminė reakcija,- medžiagos ar preparato fizinio pavidalo pokyčio poveikį (jeigu toks yra) saugai,- pavojingus skilimo produktus, atsirandančius dėl sąlyčio su vandeniu, jeigu tokių produktų yra,- ar gali skilti nestabilūs produktai.11. TOKSIKOLOGINĖ INFORMACIJAŠiame skirsnyje reikia glaustai, bet išsamiai ir suprantamai apibūdinti įvairius toksikologinius poveikius (sveikatai), galinčius atsirasti dėl vartotojo sąlyčio su medžiaga ar preparatu.Remiantis patirtimi ir mokslinių eksperimentų išvadomis, reikia nurodyti sveikatai pavojingą medžiagos ar preparato poveikį. Reikia pateikti informaciją apie įvairius poveikio būdus (per kvėpavimo takus, virškinimo traktą, per sąlytį su oda ir akimis) ir apibūdinti su fizinėmis, cheminėmis ir toksikologinėmis savybėmis susijusius simptomus.Reikia nurodyti žinomą uždelstą, ūmų ir lėtinį poveikį dėl trumpalaikio ir ilgalaikio poveikio: pavyzdžiui, jautrinimą, narkotizavimą, kancerogeniškumą, mutageniškumą ir toksiškumą reprodukcijai (gemalui ir vaisingumui).Atsižvelgiant į 2 punkte "Sudėtis arba informacija apie ingredientus" jau pateiktą informaciją, gali prireikti nuorodos į preparatų tam tikrų komponentų specialų poveikį sveikatai.12. INFORMACIJA APIE EKOLOGIJĄReikia apibūdinti galimą medžiagos ar preparato poveikį, savybes ir priemones, ir jų patekimą į orą, vandenį ir (arba) dirvožemį. Jeigu yra svarbių tyrimų duomenų, juos irgi reikia pateikti (pvz., LC50 žuvys ≤ 1 mg/l).Reikia apibūdinti svarbiausias medžiagos ar preparato savybes, kurios dėl jų pobūdžio gali daryti poveikį aplinkai, ir galimus naudojimo būdus. Pateikiama tokio pat pobūdžio informacija apie pavojingus medžiagų ir preparatų skilimo produktus. Tai gali būti:12.1. EkotoksiškumasČia reikėtų pateikti svarbius turimus duomenis apie vandens taršą, jos ūminį ir lėtinį toksiškumą žuvims, dafnijoms, dumbliams ir kitiems vandens gyvūnams ir augalams. Be to, jeigu yra informacijos apie toksiškumą dirvožemio mikroorganizmams ir makroorganizmams bei kitiems aplinkai svarbiems organizmams, tokiems kaip paukščiai, bitės ir augalai, ją taip pat reikėtų pateikti. Jeigu medžiaga ar preparatas slopina mikroorganizmų veiklą, reikėtų nurodyti galimą poveikį nuotekų valymo įrenginiams.12.2. MobilumasĮ aplinką išleistos medžiagos arba atitinkamų preparato sudedamųjų medžiagų [5] gebėjimas prasiskverbti į požeminius vandenis arba toli už jų išleidimo į aplinką vietos.Gali būti pateikiama svarbi informacija apie:- žinomą arba spėjamą pasklidimą aplinkos komponentuose,- paviršiaus įtemptį,- absorbciją/desorbciją.Kitos fizikocheminės savybės pateiktos 9 punkte.12.3. Tvarumas ir skilimasMedžiagos arba atitinkamų preparato sudedamųjų medžiagų [6] gebėjimas atitinkamoje aplinkos terpėje skilti, vykstant biologiniams arba kitiems procesams, tokiems kaip oksidavimasis arba hidrolizė. Jeigu yra duomenų apie komponentų pusėjimo trukmę, jie taip pat turėtų būti pateikti. Taip pat reikėtų paminėti medžiagos arba atitinkamų preparato [7] sudedamųjų medžiagų gebėjimą skilti nuotekų valymo įrenginiuose.12.4. BioakumuliacijaReikia nurodyti medžiagos arba atitinkamų preparato sudedamųjų medžiagų [8] gebėjimą kauptis aplinkos komponentuose ir patekti į visą maisto grandinę, nurodant Kow ir BCF, jeigu tokie duomenys yra žinomi.12.5. Kitas neigiamas poveikisReikia pateikti, jeigu žinoma, informaciją apie bet kokį kitą neigiamą poveikį aplinkai, pvz., apie ozono sluoksnio ardymą, fotocheminio ozono susidarymą ir (arba) globalinio atšilimo potencialą.PastabosReikia užtikrinti, kad kitose saugos duomenų lapo punktuose būtų pateikta kita aplinkai svarbi informacija, ypač 6, 7, 13, 14 ir 15 punktuose nurodyta informacija apie išmetimo kontrolę, priemones, kurių reikia imtis medžiagoms patekus į aplinką avarijos metu, su vežimu ir šalinimu susiję duomenys.13. ATLIEKŲ ŠALINIMASJei medžiagos ar preparato šalinimas (po planuojamo panaudojimo likusio pertekliaus arba atliekų) yra pavojingas, pateikiamas šių likučių aprašymas ir informacija apie saugų jų tvarkymą.Turi būti nurodyti atitinkami medžiagos ar preparato ir bet kurios užterštos pakuotės šalinimo būdai (sudeginimas, perdirbimas, deponavimas ir kt.)PastabaReikia nurodyti bet kurias svarbias Bendrijos nuostatas, susijusias su atliekomis. Jeigu tokių nuostatų nėra, vartotojui reiktų priminti galimas galiojančias nacionalines ar regionines nuostatas.14. INFORMACIJA APIE TRANSPORTĄReikia nurodyti bet kokias specialias su transportu ir vežimu susijusias atsargumo priemones, kurias vartotojui reikia žinoti ar kurių jis turi laikytis veždamas medžiagas arba savo teritorijoje, arba už jos ribųtransportu.Prireikus turi būti pateikta informacija apie transporto klasifikaciją pagal kiekvieną teisės aktą: IMDG (jūrų transportas), ADR (autotransportas, Tarybos direktyva 94/55/EB [9], RID (geležinkeliai, Tarybos direktyva 96/49/EB [10], ICAO/IATA (oro transportas). Ši informacija, inter alia, gali apimti:- JT numerį,- klasę,- tinkamą krovinio pavadinimą,- pakuotės grupę,- jūrų teršalą,- kitą tinkamą informaciją.15. NORMINĖ INFORMACIJAReikia pateikti su sveikata, sauga ir aplinka susijusią informaciją, nurodytą etiketėje pagal Direktyvas 67/548/EEB ir 1999/45/EB.Jeigu medžiagai arba preparatui, nurodytiems šiame saugos duomenų lape, Bendrijos lygiu yra taikomos žmogaus ar aplinkos apsaugos konkrečios nuostatos (pvz., Tarybos direktyvoje 76/769/EEB [11] ir naudojimo apribojimai), esant galimybei, jas reikėtų nurodyti.Kur įmanoma, reikėtų paminėti ir šias nuostatas įgyvendinančius nacionalinius įstatymus bei bet kurias kitas svarbias nacionalines priemones.16. KITA INFORMACIJATuri būti pateikta bet kuri kita informacija, kuri, tiekėjo nuomone, yra svarbi vartotojo sveikatai, saugai ir aplinkos apsaugai, pavyzdžiui:- svarbių R frazių sąrašas. Surašomas visas bet kurių saugos duomenų lapo 2 ir 3 punktuose nurodytų R frazių tekstas,- mokymo patarimai,- rekomenduojami naudojimo apribojimai (t. y. įstatymais neįtvirtintos tiekėjo rekomendacijos),- kita informacija (rašytinės nuorodos ir (arba) techninių ryšių punktas),- duomenų lapui parengti naudojami pagrindinių duomenų šaltiniai,- jeigu duomenų lapas buvo peržiūrėtas, aiškiai nurodoma nauja, išbraukta arba peržiūrėta informacija (jeigu ji nebuvo nurodyta kitur)."[1] OL L 131, 1998 5 5, p. 11.[2] Jei asmuo, atsakingas už preparato pateikimą į rinką, gali įrodyti, kad saugos duomenų lape pateikiama informacija apie cheminį medžiagos tapatumą, kuris klasifikuojamas tik kaip:- (dirginanti medžiaga, išskyrus medžiagas, kurioms nustatoma rizikos frazė R41, arba dirginanti medžiaga, kuriai būdinga viena ar daugiau savybių, paminėtų Direktyvos 1999/45/EB 10 straipsnio 2.3.4 punkte,- (arba kaip kenksminga medžiaga, kuriai būdinga viena ar daugiau savybių, paminėtų Direktyvos 1999/45/EB 10 straipsnio 2.3.4 punkte, kurios pavienės sukelia staigią mirtį,pakenks jo intelektinės nuosavybės konfidencialumui, pagal Direktyvos 1999/45/EB VI priedo B dalies nuostatas tokią medžiagą jis gali nurodyti pateikdamas svarbiausių funkcinių cheminių grupių pavadinimą arba alternatyvų pavadinimą.[3] OL L 399, 1989 12 30, p. 18.[4] OL L 100, 1994 4 19, p. 1.[5] Šios informacijos apie preparatą negalima pateikti, kadangi ji būdinga tik medžiagoms. Dėl to minėta informacija, jeigu ji yra ir kai reikia, turėtų būti pateikiama apie kiekvieną preparate esančią medžiagą, kurią būtina įrašyti saugos duomenų lape pagal šio priedo 2 punkte nurodytas taisykles.[6] Šios informacijos apie preparatą negalima pateikti, kadangi ji būdinga tik medžiagoms. Dėl to minėta informacija, jeigu ji yra ir kai reikia, turėtų būti pateikiama apie kiekvieną preparate esančią medžiagą, kurią būtina įrašyti saugos duomenų lape pagal šio priedo 2 punkte nurodytas taisykles.[7] Šios informacijos apie preparatą negalima pateikti, kadangi ji būdinga tik medžiagoms. Dėl to minėta informacija, jeigu ji yra ir kai reikia, turėtų būti pateikiama apie kiekvieną preparate esančią medžiagą, kurią būtina įrašyti saugos duomenų lape pagal šio priedo 2 punkte nurodytas taisykles.[8] Šios informacijos apie preparatą negalima pateikti, kadangi ji būdinga tik medžiagoms. Dėl to minėta informacija, jeigu ji yra ir kai reikia, turėtų būti pateikiama apie kiekvieną preparate esančią medžiagą, kurią būtina įrašyti saugos duomenų lape pagal šio priedo 2 punkte nurodytas taisykles.[9] OL L 319, 1994 12 12, p. 7.[10] OL L 235, 1996 9 17, p. 25.[11] OL L 262, 1976 9 27, p. 201.--------------------------------------------------


title: 2010 m. sausio 8 d. Komisijos direktyva 2010/1/ES, iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 2000/29/EB dėl apsaugos priemonių nuo augalams ir augaliniams produktams kenksmingų organizmų įvežimo į Bendriją ir išplitimo joje II, III ir IV priedus

text:
12.1.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 7/17

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2010/1/ES
   2010 m. sausio 8 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 2000/29/EB dėl apsaugos priemonių nuo augalams ir augaliniams produktams kenksmingų organizmų įvežimo į Bendriją ir išplitimo joje II, III ir IV priedus
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos veikimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2000 m. gegužės 8 d. Tarybos direktyvą 2000/29/EB dėl apsaugos priemonių nuo augalams ir augaliniams produktams kenksmingų organizmų įvežimo į Bendriją ir išplitimo joje (1), ypač į jos 14 straipsnio antros pastraipos c ir d punktus,
   pasikonsultavusi su susijusiomis valstybėmis narėmis,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvoje 2000/29/EB numatyta tam tikras zonas pripažinti saugomomis zonomis.

               (2)

               2008 m. liepos 4 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 690/2008, pripažįstančiu apsaugotas Bendrijos zonas, kuriose augalų sveikatai gresia ypatingas pavojus (2), tam tikros Italijos Veneto regiono sritys buvo pripažintos nuo kenksmingųjų organizmų Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. saugomomis zonomis iki 2010 m. kovo 31 d.

               (3)

               Atsižvelgdama į Komisijos, 2009 m. rugpjūčio 31 d.–2009 m. rugsėjo 11 d. atlikusios patikrinimą Italijoje, pateiktas pastabas dėl šių kenksmingųjų organizmų tam tikrose Veneto regiono srityse, 2009 m. spalio 23 d. Italija Komisijai pranešė apie Veneto regione 2009 m. rugsėjo mėn. ir spalio mėn. atliktos naujausios apžiūros šiems kenksmingiesiems organizmams nustatyti rezultatus. Iš šios naujausios apžiūros rezultatų matyti, kad nepaisant Italijos valdžios institucijų taikomų likvidavimo priemonių šie kenksmingieji organizmai aptinkami 14 Venecijos provincijos vietų mažiausiai paskutinius trejus metus. Taigi šios priemonės yra neveiksmingos.

               (4)

               2009 m. spalio 19–20 d. Augalų sveikatos nuolatinio komiteto posėdyje buvo aptarti naujausios apžiūros rezultatai. Padaryta išvada, kad kenksmingųjų organizmų Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. aptikta Venecijos provincijoje. Todėl ši provincija neturėtų būti įtraukta į Direktyvos II, III ir IV priedus kaip nuo šių kenksmingųjų organizmų saugoma zona.

               (5)

               Išnagrinėjus Šveicarijos teisės aktus, reglamentuojančius augalų apsaugą, nustatyta, kad nuo 2009 m. lapkričio 15 d. Šveicarijos Fribūro ir Vo kantonai negali toliau būti laikomi nuo kenksmingųjų organizmų Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. saugomomis zonomis. Todėl leidžianti nukrypti nuostata, pagal kurią galima įvežti tam tikrus augalus iš šių regionų į tam tikras saugomas zonas, laikantis specialių reikalavimų, turėtų būti išbraukta, o Direktyvos 2000/29/EB IV priedo B dalis turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.

               (6)

               Todėl Direktyvos 2000/29/EB II, III ir IV priedus reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (7)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Augalų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2000/29/EB II, III ir IV priedai iš dalies keičiami pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2010 m. vasario 28 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriais įgyvendinama ši direktyva. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus ir tų nuostatų bei šios direktyvos atitikties lentelę.
   Šias nuostatas jos taiko nuo 2010 m. kovo 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2010 m. sausio 8 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 169, 2000 7 10, p. 1.

      (2)  OL L 193, 2008 7 22, p. 1.

      PRIEDAS
      Direktyvos 2000/29/EB II, III ir IV priedai iš dalies keičiami taip:

                  1)

                  II priedo B dalies b antraštinės dalies 2 punkto trečioje skiltyje „Saugoma (-os) zona (-os)“ tekstas pakeičiamas taip:
                  „Ispanija, Estija, Prancūzija (Korsika), Airija, Italija (Abrucai, Apulija, Bazilikata, Kalabrija, Kampanija, Emilija-Romanija (Parmos ir Pjačencos provincijos); Friulis-Venecija Džulija, Lacijus, Ligūrija, Lombardija (išskyrus Mantujos provinciją), Markė, Molizė, Pjemontas, Sardinija, Sicilija, Toskana, Umbrija, Aostos Slėnis, Venetas (išskyrus Rovigo ir Venecijos provincijas, Paduvos provincijos Kastelbaldo, Barbonos, Boara Pizanio, Masio, Pjačenca d’Adidžės, Sant Urbano, Veskovanos komunas ir Veronos provincijos sritį, esančią į pietus nuo A4 greitkelio)), Latvija, Lietuva, Portugalija, Slovėnija (išskyrus Gorenskos, Koroškos, Mariboro ir Notranskos regionus), Slovakija (išskyrus Blahovos, Horne Myto ir Okočo (Dunaiska Stredos apskritis), Hronovcų ir Hronske Kliačianų (Levicės apskritis), Malineco (Poltaro apskritis), Hrhovą (Rožniavos apskritis), Didžiųjų Ripnianų (Topolčanų apskritis), Kazimyro, Luhinios, Mažojo Horešo, Svetušės ir Zatyno (Trebišovo apskritis) komunas), Suomija, Jungtinė Karalystė (Šiaurės Airija, Meno sala ir Normandijos salos).“

                  2)

                  III priedo B dalis iš dalies keičiama taip:

                              a)

                              1 punkto antroje skiltyje „Apsaugota (-os) zona (-os)“ tekstas pakeičiamas taip:
                              „Ispanija, Estija, Prancūzija (Korsika), Airija, Italija (Abrucai, Apulija, Bazilikata, Kalabrija, Kampanija, Emilija-Romanija (Parmos ir Pjačencos provincijos); Friulis-Venecija Džulija, Lacijus, Ligūrija, Lombardija (išskyrus Mantujos provinciją), Markė, Molizė, Pjemontas, Sardinija, Sicilija, Toskana, Umbrija, Aostos Slėnis, Venetas (išskyrus Rovigo ir Venecijos provincijas, Paduvos provincijos Kastelbaldo, Barbonos, Boara Pizanio, Masio, Pjačenca d’Adidžės, Sant Urbano, Veskovanos komunas ir Veronos provincijos sritį, esančią į pietus nuo A4 greitkelio)), Latvija, Lietuva, Portugalija, Slovėnija (išskyrus Gorenskos, Koroškos, Mariboro ir Notranskos regionus), Slovakija (išskyrus Blahovos, Horne Myto ir Okočo (Dunaiska Stredos apskritis), Hronovcų ir Hronske Kliačianų (Levicės apskritis), Malineco (Poltaro apskritis), Hrhovą (Rožniavos apskritis), Didžiųjų Ripnianų (Topolčanų apskritis), Kazimyro, Luhinios, Mažojo Horešo, Svetušės ir Zatyno (Trebišovo apskritis) komunas), Suomija, Jungtinė Karalystė (Šiaurės Airija, Meno sala ir Normandijos salos).“;

                              b)

                              2 punkto antroje skiltyje „Saugoma (-os) zona (-os)“ tekstas pakeičiamas taip:
                              „Ispanija, Estija, Prancūzija (Korsika), Airija, Italija (Abrucai, Apulija, Bazilikata, Kalabrija, Kampanija, Emilija-Romanija (Parmos ir Pjačencos provincijos); Friulis-Venecija Džulija, Lacijus, Ligūrija, Lombardija (išskyrus Mantujos provinciją), Markė, Molizė, Pjemontas, Sardinija, Sicilija, Toskana, Umbrija, Aostos Slėnis, Venetas (išskyrus Rovigo ir Venecijos provincijas, Paduvos provincijos Kastelbaldo, Barbonos, Boara Pizanio, Masio, Pjačenca d’Adidžės, Sant Urbano, Veskovanos komunas ir Veronos provincijos sritį, esančią į pietus nuo A4 greitkelio)), Latvija, Lietuva, Portugalija, Slovėnija (išskyrus Gorenskos, Koroškos, Mariboro ir Notranskos regionus), Slovakija (išskyrus Blahovos, Horne Myto ir Okočo (Dunaiska Stredos apskritis), Hronovcų ir Hronske Kliačianų (Levicės apskritis), Malineco (Poltaro apskritis), Hrhovą (Rožniavos apskritis), Didžiųjų Ripnianų (Topolčanų apskritis), Kazimyro, Luhinios, Mažojo Horešo, Svetušės ir Zatyno (Trebišovo apskritis) komunas), Suomija, Jungtinė Karalystė (Šiaurės Airija, Meno sala ir Normandijos salos).“

                  3)

                  IV priedo B dalis iš dalies keičiama taip:

                              a)

                              21 punktas iš dalies keičiamas taip:

                                          i)

                                          antroje skiltyje „Specialūs reikalavimai“ c punktas pakeičiamas taip:

                                                      „c)

                                                      augalai, kilę iš Šveicarijos Valė kantono, arba“;

                                          ii)

                                          trečioje skiltyje „Saugoma (-os) zona (-os)“ tekstas pakeičiamas taip:
                                          „Ispanija, Estija, Prancūzija (Korsika), Airija, Italija (Abrucai, Apulija, Bazilikata, Kalabrija, Kampanija, Emilija-Romanija (Parmos ir Pjačencos provincijos); Friulis-Venecija Džulija, Lacijus, Ligūrija, Lombardija (išskyrus Mantujos provinciją), Markė, Molizė, Pjemontas, Sardinija, Sicilija, Toskana, Umbrija, Aostos Slėnis, Venetas (išskyrus Rovigo ir Venecijos provincijas, Paduvos provincijos Kastelbaldo, Barbonos, Boara Pizanio, Masio, Pjačenca d’Adidžės, Sant Urbano, Veskovanos komunas ir Veronos provincijos sritį, esančią į pietus nuo A4 greitkelio)), Latvija, Lietuva, Portugalija, Slovėnija (išskyrus Gorenskos, Koroškos, Mariboro ir Notranskos regionus), Slovakija (išskyrus Blahovos, Horne Myto ir Okočo (Dunaiska Stredos apskritis), Hronovcų ir Hronske Kliačianų (Levicės apskritis), Malineco (Poltaro apskritis), Hrhovą (Rožniavos apskritis), Didžiųjų Ripnianų (Topolčanų apskritis), Kazimyro, Luhinios, Mažojo Horešo, Svetušės ir Zatyno (Trebišovo apskritis) komunas), Suomija, Jungtinė Karalystė (Šiaurės Airija, Meno sala ir Normandijos salos).“;

                              b)

                              21.3 punktas iš dalies keičiamas taip:

                                          i)

                                          antroje skiltyje „Specialūs reikalavimai“ b punktas pakeičiamas taip:

                                                      „b)

                                                      kilę iš Šveicarijos Valė kantono, arba“;

                                          ii)

                                          trečioje skiltyje „Saugoma (-os) zona (-os)“ tekstas pakeičiamas taip:
                                          „Ispanija, Estija, Prancūzija (Korsika), Airija, Italija (Abrucai, Apulija, Bazilikata, Kalabrija, Kampanija, Emilija-Romanija (Parmos ir Pjačencos provincijos); Friulis-Venecija Džulija, Lacijus, Ligūrija, Lombardija (išskyrus Mantujos provinciją), Markė, Molizė, Pjemontas, Sardinija, Sicilija, Toskana, Umbrija, Aostos Slėnis, Venetas (išskyrus Rovigo ir Venecijos provincijas, Paduvos provincijos Kastelbaldo, Barbonos, Boara Pizanio, Masio, Pjačenca d’Adidžės, Sant Urbano, Veskovanos komunas ir Veronos provincijos sritį, esančią į pietus nuo A4 greitkelio)), Latvija, Lietuva, Portugalija, Slovėnija (išskyrus Gorenskos, Koroškos, Mariboro ir Notranskos regionus), Slovakija (išskyrus Blahovos, Horne Myto ir Okočo (Dunaiska Stredos apskritis), Hronovcų ir Hronske Kliačianų (Levicės apskritis), Malineco (Poltaro apskritis), Hrhovą (Rožniavos apskritis), Didžiųjų Ripnianų (Topolčanų apskritis), Kazimyro, Luhinios, Mažojo Horešo, Svetušės ir Zatyno (Trebišovo apskritis) komunas), Suomija, Jungtinė Karalystė (Šiaurės Airija, Meno sala ir Normandijos salos).“