title: 1981 m. liepos 28 d. Pirmoji Komisijos direktyva, nustatanti Bendrijos analizės metodus, taikomus tikrinant, ar tam tikri maisto produktuose naudojami priedai atitinka grynumo kriterijus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31981L0712

Oficialusis leidinys L 257 , 10/09/1981 p. 0001 - 0027 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0154  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0220  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0154  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 11 p. 0220

		Pirmoji Komisijos direktyva1981 m. liepos 28 d.nustatanti Bendrijos analizės metodus, taikomus tikrinant, ar tam tikri maisto produktuose naudojami priedai atitinka grynumo kriterijus(81/712/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1962 m. spalio 23 d. Tarybos direktyvą dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su dažikliais, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/144/EEB [2], ypač į jos 11 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į 1963 m. lapkričio 5 d. Tarybos direktyvą 64/54/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su konservantais, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 79/40/EEB [4], ypač į jos 8 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į 1970 m. liepos 13 d. Tarybos direktyvą 70/357/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su antioksidantais, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [5] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/143/EEB [6], ypač į jos 5 straipsnio 2 dalį,kadangi šios nuostatos nustato, kad turi būti sukurti Bendrijos analizės metodai, kuriais bus tikrinama, ar šie priedai atitinka bendruosius ir specifinius grynumo kriterijus,kadangi šiuo metu reikėtų patvirtinti pirmąjį baigtų tirti metodų rinkinį;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės nustato, kad analizės, kuriomis tikrinama, ar tam tikri maisto produktuose naudojami priedai atitinka bendruosius ir specifinius grynumo kriterijus, turi būti atliekamos pagal II priede aprašytus metodus, kurių taikymo sritys apibrėžtos I priede.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1983 m. vasario 20 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1981 m. liepos 28 d.Komisijos varduKarl-Heinz NarjesKomisijos narys[1] OL 115, 1962 11 11, p. 2645/62.[2] OL L 44, 1978 2 15, p. 20.[3] OL 12, 1964 1 27, p. 161/64.[4] OL L 13, 1979 1 19, p. 50.[5] OL L 157, 1970 7 18, p. 31.[6] OL L 44, 1978 2 15, p. 18.--------------------------------------------------I PRIEDASBENDRIJOS ANALIZĖS METODŲ, KURIAIS TIKRINAMA, AR TAM TIKRI MAISTO PRODUKTUOSE ESANTYS MAISTO RIEDAI TENKINA GRYNUMO KRITERIJUS, TAIKYMO SRITYSI. ĮVADAS…II. DAŽIKLIAIII.1. Medžiagos, ekstrahuojamos dietileteriu iš vandenyje tirpių sulfonintų organinių dažiklių, skirtų maisto produktams, nustatomos taikant II priedo 1 metodą.III. KONSERVANTAIIII.1. Skruzdžių rūgštis, formiatai ir kitos oksiduojamos priemaišos, esančios acto rūgštyje (E 260), kalio acetate (E 261), natrio acetate (E 262) ir kalcio acetate (E 263), nustatomos taikant II priedo 2 metodą.III.2. Propiono rūgštyje (E 280) esančios nelakiosios medžiagos nustatomos taikant II priedo 3 metodą.III.3. Natrio nitrito (E 250) nuodžiūvis nustatomas taikant II priedo 4 metodą.III.4. Salicilo rūgšties ribinė koncentracija etil-p-hidroksibenzoate (E 214), natrio etil-p-hidroksibenzoate (E 215), n-propil-p-hidroksibenzoate (E 216), natrio n-propil-p-hidroksibenzoate (E 217), metil-p-hidroksibenzoate (E 218) ir natrio metil-p-hidroksibenzoate (E 219) nustatoma taikant II priedo 5 metodą.III.5. Natrio diacetate (E 262) esanti laisvoji acto rūgštis nustatoma taikant II priedo 6 metodą.III.6. Natrio diacetate (E 262) esantis natrio acetatas nustatomas taikant II priedo 7 metodą.III.7. Aldehidų ribinės koncentracijos sorbo rūgštyje (E 200), natrio, kalio ir kalcio sorbatuose (E 201, E 202, E 203) ir propiono rūgštyje (E 280) nustatomos taikant II priedo 8 metodą.IV. ANTIOKSIDATORIAIIV.1. Peroksidų skaičius lecitinuose (E 322) nustatomas taikant II priedo 9 metodą.IV.2. Toluene netirpios medžiagos, esančios lecitinuose (E 322), nustatomos taikant II priedo 10 metodą.IV.3. Redukuojančių medžiagų ribiniai kiekiai natrio, kalio ir kalcio laktatuose (E 325, E 326 ir E 327) nustatomi taikant II priedo 11 metodą.IV.4. Ortofosforo rūgštyje (E 338) esančios lakiosios rūgštys nustatomos taikant II priedo 12 metodą.IV.5. Nitritų ribinės koncentracijos ortofosforo rūgštyje (E 338) nustatomos taikant II priedo 13 metodą.IV.6. Vandenyje netirpios medžiagos, esančios mono-, di- ir tri- natrio ortofosfatuose bei mono-, di- ir tri- kalio ortofosfatuose (E 339i, E 339ii, E 339iii, E 340i, E 340ii, E 340iii) nustatomos taikant II priedo 14 metodą.V. BENDRIEJI METODAIV.1. Maisto priedų pH nustatomas taikant II priedo 15 metodą.--------------------------------------------------II PRIEDASANALIZĖS METODAI, KURIAIS NUSTATOMI MAISTO PRODUKTUOSE ESANČIŲ PRIEDŲ GRYNUMO KRITERIJAIĮVADAS1. Mėginio paruošimas1.1. Bendrosios nuostatosPaprastai, jei nereikia didesnio kiekio, laboratorijai analizuoti pateikiama 50 g mėginio.1.2. Mėginio paruošimasPrieš analizę mėginys turi būti homogenizuotas.1.3. SaugojimasParuoštas mėginys visuomet turi būti laikomas sandariame inde ir saugomas taip, kad nepakistų jo savybės.2. Reagentai2.1. Vanduo2.1.1. Jeigu vanduo vartojamas kaip tirpiklis, skiedimui ar plovimui, jis turi būti distiliuotas ar demineralizuotas arba tokio pat grynumo.2.1.2. Jeigu vartojama sąvoka "tirpalas" ar "praskiedimas", nepateikiant kitų reagentų, turimi omenyje vandeniniai tirpalai ar praskiedimas vandeniu.2.2. ChemikalaiVisi naudojami chemikalai turi analiziškai gryni reagentai, išskyrus tuos atvejus, kai nurodoma kitaip.3. Įranga3.1. Įrangos sąrašasŠiame sąraše nurodoma tik speciali įranga, naudojama pagal technines instrukcijas.3.2. Analizinės svarstyklės"Analizinės svarstyklės" – tai svarstyklės, kuriomis galima sverti 0,1 mg ar didesniu tikslumu.4. Rezultatų išraiška4.1. RezultataiOficialioje analizės ataskaitoje rezultatu pateikiamas ne mažiau kaip dviejų tyrimų rezultatų, kurių pakartojamumas yra pakankamas, aritmetinis vidurkis.4.2. Apskaičiavimas procentaisJei nenurodyta kitaip, rezultatai pateikiami laboratorijoje gauto originalaus mėginio kiekio masės procentais.4.3. Pateikiamų ženklų skaičiusRezultatas išreiškiamas metodo tikslumą atitinkančiu ženklų skaičiumi.I METODASMEDŽIAGŲ, EKSTRAHUOJAMŲ DIETILETERIU IŠ VANDENYJE TIRPIŲ SULFONINTŲ ORGANINIŲ DAŽIKLIŲ, SKIRTŲ MAISTO PRODUKTAMS, NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomos medžiagos, dietileteriu ekstrahuojamos iš vandenyje tirpių sulfonintų organinių dažiklių, kurie prieš tai nebuvo maišomi su kokiu nors nešikliu.2. ApibrėžimasMedžiagos, ekstrahuojamos dietileterių: medžiagos kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėMedžiagos, ekstrahuojamas dietileteriu iš vandenyje tirpių dažiklių, ekstraktas, išgarinus eterį, pasveriamas.4. Reagentai4.1. Sausas dietileteris, neturintis peroksidų (džiovinamas tik ką paruoštu iškaitintu kalcio chloridu).5. Įranga5.1. Soksleto aparatas su kolba.5.2. Eksikatorius su šviežiai aktyvintu silikageliu arba atitinkamu džiovikliu ir vandens kiekio indikatoriumi.5.3. Analizinės svarstyklės.5.4. Džiovinimo spinta, kurioje palaikoma 85 ± 2 °C temperatūra.6. Analizės eiga10 mg tikslumu ant filtravimo popieriaus lapo pasveriama maždaug 10 g dažiklio. Popierius sulenkiamas, įdedamas į popierinę ekstrahavimo tūtą, kuri užkemšama riebalų neturinčia vata. Ekstrahuojama šešias valandas dietileteriu (4.1) Soksleto ekstrahavimo aparate (5.1). Eteris išgarinamas kuo žemesnėje temperatūroje. Džiovinimui iš anksto pasverta, Soksleto aparato kolba su likučiu 20 minučių dedama į džiovinimo spintą (5.4), kurioje nustatyta 85 ± 2 °C temperatūra. Kolba perdedama į eksikatorių (5.2), kuris uždengiamas laisvai prigulančiu dangčiu, ir paliekama ataušti. Kolba su likučiu pasveriami.Džiovinimas ir svėrimas kartojami tol, kol du paeiliui svėrimai skirsis mažiau kaip 0,5 mg. Jei masė padidėtų, skaičiavimams naudojama mažiausia užrašyta vertė.7. Rezultatų išraiška7.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėEteriu ekstrahuojamų medžiagų kiekis, skaičiuojamas mėginio masės procentais, išreiškiamas formule:mx 100mčia:m1 = liekanos masė po išgarinimo, g,m0 = paimto mėginio pradinė masė, g.7.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 20 mg 100 gramų mėginio.2 METODASSKRUZDŽIŲ RŪGŠTIES, FORMIATŲ IR KITŲ OKSIDUOJAMŲ PRIEMAIŠŲ, ESANČIŲ ACTO RŪGŠTYJE (E 260), KALIO ACETATE (E 261), NATRIO ACETATE (E 262) IR KALCIO ACETATE (E 263), NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatoma skruzdžių rūgštis, formiatai ir kitos oksiduojamos priemaišos, išreiškiant jas skruzdžių rūgštimi:- acto rūgštyje (E 260),- kalio acetate (E 261),- natrio acetate (E 262),- kalcio acetate (E 263).2. ApibrėžimasSkruzdžių rūgšties, formiatų ir kitų oksiduojamų priemaišų kiekis: skruzdžių rūgšties, formiatų ir kitų oksiduojamų priemaišų kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėTirpalas su mėginiu šarminėje terpėje veikiamas standartiniu kalio permanganato tirpalo pertekliumi ir susidaro mangano dioksidas. Mangano dioksidas ir kalio permanganato perteklius nustatomi jodometriškai rūgščioje terpėje, ir gautų oksiduojamų priemaišų koncentracija skaičiuojama ir išreiškiama skruzdžių rūgšties kiekiu.4. Reagentai4.1. Kalio jodidas.4.2. Kalio permanganatas, 0,02 mol/l.4.3. Natrio karbonatas (bevandenis).4.4. Natrio tiosulfatas, 0,1 mol/l.4.5. Krakmolo tirpalas (maždaug 1 % m/v).4.6. Praskiesta sieros rūgštis: 90 ml sieros rūgšties (ρ20 = 1,84 g/ml) įpilama į vandenį ir praskiedžiama iki 1 litro.5. Įranga5.1. Verdančio vandens vonia.5.2. Analizinės svarstyklės.6. TyrimasJei mėginys yra laisvoji rūgštis, tai 10 mg tikslumu pasveriama apie 10 g mėginio, kuris praskiedžiamas 70 ml vandens, ir įpilama tirpalo, kuriame būtų 10 g bevandenio natrio karbonato (4.3) 30 ml vandens. Jei medžiaga yra druska, tai 10 mg tikslumu pasveriama apie 10 g mėginio, kuris ištirpinamas 100 ml vandens. Įdedama 1 g bevandenio natrio karbonato (4.3) ir plakant maišoma, kad jis ištirptų. Įpilama 20 ml 0,02 mol/l kalio permanganato (4.2) ir 15 minučių šildoma verdančio vandens vonioje. Mišinys ataušinamas. Įpilama 50 ml praskiestos sieros rūgšties (4.6) ir 0,5 g kalio jodido (4.1). Mišinys maišomas tol, kol ištirpsta visas į nuosėdas iškritęs mangano dioksidas. Titruojama 0,1 mol/l natrio tiosulfato tirpalu (4.4), kol tirpalo spalva pasidaro šviesiai geltona. Įlašinami keli lašai krakmolo tirpalo (4.5) ir titruojama, kol išnyksta tirpalo spalva.7. Rezultatų išraiška7.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėSkruzdžių rūgšties, formiatų ir kitų oksiduojamų priemaišų, išreiškiamų skruzdžių rūgštimi, procentinis kiekis skaičiuojamas pagal formulę:×b- Včia:a = kalio permanganato molinė koncentracija, mol/l,b = natrio tiosulfato molinė koncentracija, mol/lm0 = paimto mėginio pradinė masė, g,V = titravimui sunaudoto 0,1 mol/l natrio tiosulfato tirpalo tūris, ml.7.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 5 mg 100 gramų mėginio.8. Pastabos8.1. 11,3 ml 0,1 mol/l natrio tiosulfato tirpalo tūris atitinka 0,2 % skruzdžių rūgšties 10 g mėginyje.8.2. Jei formiatų nėra, reikalingas 20 ml permanganato tirpalo tūris, tačiau, jeigu yra daugiau kaip 0,27 % (m/m) skruzdžių rūgšties, kalio permanganato pertekliaus nebus ir bus gaunamas pastovus mažiausias 8 ml tiosulfato tūris. Šiuo atveju nustatymas kartojamas su analizei imama mažesne mėginio mase.3 METODASPROPIONO RŪGŠTYJE (E 280) ESANČIŲ NELAKIŲJŲ MEDŽIAGŲ NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomos propiono rūgštyje (E 280) esančios nelakiosios medžiagos.2. ApibrėžimasNelakiųjų medžiagų, esančių propiono rūgštyje, kiekis: nelakiųjų medžiagų, esančių propiono rūgštyje, kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėMėginys išgarinamas, džiovinamas 103 ± 2 °C temperatūroje, ir likučio masė nustatoma gravimetriškai.4. Įranga4.1. Indas mėginiui garinti, pagamintas iš kvarco ar platinos ir talpinantis 100 g mėginio.4.2. Elektrinė džiovinimo spinta, kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra.4.3. Analizinės svarstyklės.4.4. Verdančio vandens vonia.4.5. Eksikatorius su šviežiai aktyvintu silikageliu ar atitinkama džiovinimo medžiaga ir vandens kiekio indikatoriumi.5. TyrimasIš anksto išdžiovintame ir pasvertame inde (4.1) 0,1 g tikslumu pasveriama 100 g propiono rūgšties mėginio. Traukos spintoje rūgštis garinama ant verdančio vandens vonios (4.4). Visai propiono rūgščiai išgaravus, indas vienai valandai dedamas į džiovinimo spintą (4.2), kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra. Indas perkeliamas į eksikatorių, ataušęs indas pasveriamas. Džiovinimo, aušinimo ir svėrimo operacijos kartojamos tol, kol skirtumas tarp dviejų nuoseklių svėrimų bus mažesnis kaip 0,5 mg. Jei atsitiktų taip, kad masė padidėtų, skaičiavimams naudojama mažiausia užrašyta vertė.6. Rezultatų išraiška6.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėNelakiųjų medžiagų kiekis, skaičiuojamas mėginio masės procentais, išreiškiamas formule:100 x mmčia:m1 = likučio masė po išgarinimo, g,m0 = paimto mėginio pradinė masė, g.6.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 5 mg 100 gramų mėginio.4 METODASNATRIO NITRITO (E 250) NUODŽIŪVIO NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas drėgmės kiekis (nuodžiūvis) natrio nitrite (E 250) jį džiovinant.2. ApibrėžimasDrėgmės kiekis natrio nitrite: nuodžiūvis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėNuodžiūviui nustatyti, medžiaga 103 ± 2 °C temperatūroje kaitinama džiovinimo spintoje, jos likutis pasveriamas ir apskaičiuojamas nuodžiūvis.4. Įranga4.1. Elektrinė džiovinimo spinta, kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra.4.2. Svėrimo lėkštė, plokščiadugnė, stiklinė, 60–80 mm skersmens ir ne mažiau kaip 25 mm gylio, su laisvai uždengiamu dangčiu.4.3. Eksikatorius su šviežiai aktyvintu silikageliu arba atitinkama džiovinimo medžiaga ir vandens kiekio indikatoriumi.4.4. Analizinės svarstyklės.5. TyrimasNuo svėrimo lėkštės (4.2) nuimamas dangtis ir lėkštė bei dangtis vienai valandai dedami į džiovinimo spintą (4.1), kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra. Lėkštė uždengiama ir lėkštė kartu su dangčiu (4.2) statoma į eksikatorių (4.3), kuriame abu ataušinami iki kambario temperatūros. Uždengta lėkštė (4.2) pasveriama 10 mg tikslumu. Į uždengtą lėkštę supilamas 10 mg tikslumu pasvertas mėginys. Dangtis nuimamas ir lėkštė bei dangtis vienai valandai dedami į džiovinimo spintą (4.1), kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra. Tuomet lėkštė uždengiama ir kartu su dangčiu statoma į eksikatorių (4.3), kuriame jie ataušta iki kambario temperatūros. Paveriama 10 mg tikslumu. Kaitinimas, aušinimas ir svėrimas kartojami tol, kol skirtumas tarp dviejų nuoseklių svėrimų pasidaro mažesnis kaip 10 mg. Jei pasitaiko, kad masė padidėja, skaičiavimams naudojama mažiausia užrašyta masės vertė.6. Rezultatų išraiška6.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėNuodžiūvis, išreikštas mėginio masės procentais, skaičiuojamas pagal formulę:100 xm2 - m3m2 - m1čia:m1 = lėkštės masė, g,m2 = lėkštės ir mėginio masė prieš džiovinimą, g,m3 = lėkštės ir mėginio masė po džiovinimo, g.6.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 100 mg 100 gramų mėginio.5 METODASSALICILO RŪGŠTIES RIBINĖS KONCENTRACIJOS ETIL-p-HIDROKSIBENZOATE (E 214), NATRIO ETIL-p-HIDROKSIBENZOATE (E 215), n-PROPIL-p-HIDROKSIBENZOATE (E 216), NATRIO n-PROPIL-p-HIDROKSIBENZOATE (E 217), METIL-p-HIDROKSIBENZOATE (E 218), NATRIO METIL-p-HIDROKSIBENZOATE (E 219) NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas salicilo rūgšties buvimas etil-p-hidroksibenzoate (E 214), n-propil-p-hidroksibenzoate (E216), metil-p-hidroksibenzoate (E 218) ir jų natrio druskose (E 215, E 217 ir E 219).2. ApibrėžimasRibinės salicilo rūgšties koncentracijos nustatymo bandymas: ribinė koncentracija, nustatyta nurodytu metodu.3. Metodo esmėAmonio geležies (III) sulfatui reaguojant su mėginio tirpalu, atsiranda violetinė spalva. Jos intensyvumas lyginamas su palyginamojo tirpalo spalvos intensyvumu.4. Reagentai4.1. Amonio geležies (III) sulfato tirpalas, 0,2 % (m/v). Ruošimas: 50 ml vandens ištirpinama 0,2 g amonio geležies (III) sulfato dodekahidrato, įpilama 10 ml azoto rūgšties 10 % (v/v) ir praskiedžiama vandeniu iki 100 ml.4.2. Etanolis, 95 % (v/v).4.3. Salicilo rūgšties tirpalas, 0,1 g/l.4.4. Sieros rūgštis, 1 mol/l.5. Įranga5.1. Neslerio matavimo cilindrai, su 50 ml tūrio žyme. Visas cilindro tūris maždaug 60 ml.6. Tyrimas6.1 Etil-, n-propil- ir metil-4-hidroksibenzoatų tyrimas6.1.1. 1 mg tikslumu pasveriama 0,1 g mėginio, kuris ištirpinamas 10 ml 95 % (v/v) etanolyje (4.2). Tirpalas supilamas į Neslerio matavimo cilindrą (5.1) ir vandeniu praskiedžiamas iki 50 ml. Sumaišoma ir maišant įpilamas 1 ml amonio geležies (III) sulfato tirpalo (4.1). Tirpalas paliekamas stovėti vieną minutę.6.1.2. Kartojant 6.1.1 aprašytus veiksmus, tačiau 0,1 g mėginio pakeičiant 1 ml salicilo rūgšties tirpalu (4.3), tuo pat metu ruošiamas palyginamasis tirpalas.6.1.3. Mėginio tirpalo spalva lyginama su palyginamojo tirpalo spalva.6.2 Etil-, n-propil- ir metil-p-hidroksibenzoatų natrio druskų tyrimas6.2.1. Pakartojamas punktas 6.1.1, prieš skiedžiant iki 50 ml mėginį parūgštinant iki pH 5 sieros rūgšties 1 mol/l koncentracijos tirpalu (4.4).6.2.2. Kartojamas 6.1.2 punktas.6.2.3. Kartojamas 6.1.3 punktas.7. Rezultatų išraiška7.1. Mėginio ribinės koncentracijos nustatymo rezultatų interpretavimasJei mėginio tirpalo rausvai violetinė spalva mėgintuvėlyje yra intensyvesnė, nei palyginamojo tirpalo spalva, bandymo rezultatas yra teigiamas ir mėginyje yra daugiau kaip 0,1 % salicilo rūgšties.7.2. JautrisBandymo nustatymo riba yra 30 mg salicilo rūgšties 100 g mėginio.7.3. PastabaVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatai, gauti tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, turi būti vienodi.6 METODASNATRIO ACETATE (E 262) ESANČIOS LAISVOSIOS ACTO RŪGŠTIES NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatoma natrio acetate (E 262) esanti acto rūgštis.2. ApibrėžimasActo rūgšties kiekis: acto rūgšties kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėTiesioginis acto rūgšties titravimas mėginyje standartiniu natrio šarmo tirpalu, naudojant indikatorių fenolftaleiną.4. Reagentai4.1. Fenolftaleino 1 % (m/v) tirpalas etanolyje.4.2. Natrio šarmo 1 mol/l tirpalas.5. Įranga5.1. Analizinės svarstyklės.6. Tyrimas1 mg tikslumu pasveriama apie 3 g mėginio, kuris ištirpinamas maždaug 50 ml vandens. Įlašinami du trys lašai indikatoriaus fenolftaleino tirpalo (4.1) ir titruojama 1 mol/l koncentracijos natrio šarmo tirpalu (4.2), kol atsiradusi raudona spalva neišnyksta per penkias sekundes.7. Rezultatų išraiška7.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėActo rūgšties kiekis skaičiuojamas mėginio masės procentais ir išreiškiamas formule:6 · 005 x V x cmčia:V = reikiamas natrio šarmo tirpalo (4.2) tūris, ml,C = natrio šarmo tirpalo koncentracija, mol/l,m0 = paimto mėginio pradinė masė, g.7.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 500 mg 100 gramų mėginio.8. PastabaKai 3 g sveriantis mėginys, kurio 40 % masės sudaro acto rūgštis, titruojamas 1 mol/l koncentracijos natrio šarmu, sunaudojamas 20 ml šarmo tirpalo tūris.7 METODASNATRIO DIACETATE (E 262) ESANČIO NATRIO ACETATO NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas natrio acetato ir vandens kiekis natrio diacetate (E 262).2. ApibrėžimasNatrio acetato kiekis: natrio acetato ir vandens kiekis, skaičiuojant natrio acetatui, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėMėginys ištirpinamas ledinėje acto rūgštyje ir titruojamas standartiniu perchlorato rūgšties tirpalu, esant indikatoriui kristaliniam violetiniui.4. Reagentai4.1. Ledinė acto rūgštis (ρ20 = 1,049 g/ml) (titravimams nevandeninėje terpėje).4.2. Kristalinis violetinis, CI Nr. 42555, 0,2 % indikatoriaus tirpalas (m/v) ledinėje acto rūgštyje.4.3. Kalio hidroftalatas, C8H5KO4.4.4. Acto rūgšties anhidridas, (CH3CO)2O.4.5. Perchlorato rūgštis, 0,1 mol/l tirpalas ledinėje acto rūgštyje. Jis turi būti ruošiamas ir standartizuojamas taip:1000 ml matavimo kolboje su šlifo kamščiu pasveriama P gramų perchlorato rūgšties tirpalo. Kiekis P apskaičiuojamas pagal formulę:P =1004,6mčia: m – procentais reiškiama perchlorato rūgšties koncentracija (m/m), kuri nustatoma titruojant alkalimetriškai (labiausiai tinka 70–72 % m/m rūgštis). Įpilama apie 100 ml ledinės acto rūgšties ir tuomet Q kiekis acto rūgšties anhidrido, kuris dedamas mažomis porcijomis, maišant ir kartu mišinį nuolat šaldant. Kiekis Q gramais apskaičiuojamas pagal formulę:Q =čia: P – perchlorato rūgšties pasvertas kiekis; a – acto rūgšties anhidrido koncentracija (m/m santykis, skaičiuojamas procentais). Kolba užkemšama ir 24 valandoms paliekama stovėti tamsioje vietoje. Toliau iki žymės skiedžiama ledine acto rūgštimi. Taip paruoštas tirpalas yra beveik bevandenis. Tirpalas pagal kalio hidroftalatą standartizuojamastokiu būdu:0,1 mg tikslumu pasveriama apie 0,2 g dvi valandas džiovinto 110 °C temperatūroje kalio hidroftalato, titravimo kolboje druska ištirpinama 25 ml ledinėje acto rūgštyje, tirpalą truputį šildant. Tirpalas ataušinamas, įlašinami du lašai 0,2 % (m/m) kristalinio violetinio tirpalo ledinėje acto rūgštyje (4.2) ir titruojama perchlorato rūgštimi, kol tirpalo spalva pasikeičia į šviesiai žalią. Atliekamas tuščiasis titravimas, naudojant tokį patį tirpiklio tūrį, tuščiojo bandymo rezultatas atimamas iš vertės, gautos analizuojant hidroftalatą. 20,42 mg kalio hidroftalato atitinka 1 ml 0,1 mol/l perchlorato rūgšties.5. Įranga5.1. Analizinės svarstyklės.6. Tyrimas0,5 mg tikslumu pasveriama apie 0,2 g mėginio, kuris ištirpinamas 50 ml ledinėje acto rūgštyje (4.1). Įlašinami keli lašai indikatoriaus kristalinio violetinio tirpalo (4.2) ir titruojama standartiniu 0,1 mol/l koncentracijos perchlorato rūgšties tirpalu (4.5), kol atsiranda ekvivalentinį tašką rodanti šviesiai žalia spalva.7. Rezultatų išraiška7.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėNatrio acetato kiekis, kaip apibrėžta 2 skyriuje (Apibrėžimas), skaičiuojamas mėginio masės procentais ir išreiškiamas formule:8 · 023 x V x cmčia:V = standartinio perchlorato rūgšties tirpalo (4.5) tūris, ml,c = perchlorato rūgšties tirpalo koncentracija, mol/l,m0 = paimto mėginio pradinė masė, g.7.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 1,5 g 100 gramų mėginio.8. PastabaŠiame metode naudojami reagentai yra nuodingi ir sprogūs, todėl su jais reikia elgtis atsargiai.8 METODASALDEHIDŲ RIBINĖS KONCENTRACIJOS SORBO RŪGŠTYJE (E 200), NATRIO, KALIO IR KALCIO SORBATUOSE (E 201, E 202, E 203) IR PROPIONO RŪGŠTYJE (E 280) NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas aldehidų buvimas, perskaičiuojant į formaldehidą, šiose medžiagose:- sorbo rūgštyje (E 200),- natrio, kalio ir kalcio sorbatuose (E201, E202, E203),- propiono rūgštyje (E 280).2. ApibrėžimasAldehidų ribinės koncentracijos radimo bandymas: ribinės koncentracijos nustatymo bandymo rezultatas, gautas nurodytu metodu.3. Metodo esmėAldehidai analizuojamame tirpale ir formaldehidas palyginamajame tirpale reaguoja su Šifo reagentu, sudarydami raudonos spalvos kompleksus, kurių spalvos intensyvumas yra lyginamas.4. Reagentai4.1. Formaldehido standartinis tirpalas (0,01 mg/ml): ruošiamas praskiedžiant koncentruotą formaldehido tirpalą (400 mg/ml).4.2. Šifo reagentas.5. Tyrimas5.1. 1 mg tikslumu pasveriama apie 1 g mėginio, kuris maišant ištirpinamas 100 ml vandens. Prireikus tirpalas filtruojamas ir 1 ml filtrato ar mėginio tirpalo veikiama 1 ml Šifo reagento (4.2). Tuo pat metu 1 ml formaldehido palyginamojo tirpalo (4.1) veikiama 1 ml Šifo reagento (4.2).5.2. Lyginama mėginio tirpalo spalva su palyginamojo tirpalo spalva.6. Rezultatų išraiška6.1. Bandymo ribinei koncentracijai nustatyti rezultatų interpretavimasJei mėginio tirpalo raudona spalva mėgintuvėlyje yra intensyvesnė nei palyginamojo tirpalo spalva, bandymo rezultatas yra teigiamas ir mėginyje yra daugiau kaip 0,1 % aldehidų, perskaičiuotų į formaldehidą.6.2. JautrisNustatymo riba yra 30 mg formaldehido 100 g mėginio.6.3. PastabaVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatai, gauti tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, turi būti vienodi.9 METODASPEROKSIDŲ SKAIČIAUS LECITINUOSE (E 322) NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas peroksidų skaičius lecitinuose (E 322).2. ApibrėžimasPeroksidų skaičius lecitinuose: rezultatas, gautas nurodytu metodu.3. Metodo esmėKalio jodidas oksiduojamas lecitinuose esančiais peroksidais ir susidaręs jodas titruojamas standartiniu natrio tiosulfato tirpalu.4. Reagentai4.1. Ledinė acto rūgštis.4.2. Chloroformas.4.3. Kalio jodidas.4.4. Natrio tiosulfato 0,1 mol/l arba 0,01 mol/l tirpalas.4.5. Krakmolo tirpalas (maždaug 1 % m/v).5. Įranga5.1. Analizinės svarstyklės.5.2. Paveiksle parodytas prietaisas, kurį sudaro:5.2.1. apvaliadugnė kolba, 100 ml;5.2.2. grįžtamasis kondensatorius;5.2.3. stiklo vamzdis, kurio ilgis 250 mm ir vidinis skersmuo 22 mm, turintis šlifo sujungimus;5.2.4. maža cheminė stiklinė (išorinis skersmuo 20 mm, 35–50 mm aukščio).6. Tyrimas6.1. 10 ml ledinės acto rūgšties (4.1) ir 10 ml chloroformo (4.2) įpilama į 100 ml kolbą (5.2.1). Prijungiamas stiklo vamzdis (5.2.3), grįžtamasis kondensatorius (5.2.2) ir mišinys dvi minutes nestipriai virinamas visam ištirpusiam orui pašalinti. 1–3 ml vandens ištirpinamas 1 g kalio jodido (4.3) ir gautas tirpalas supilamas į mišinį kolboje (5.2.1), neleidžiant tirpalui nustoti virti.Jei šioje bandymo pakopoje atsiranda geltona spalva, nustatymas turi būti nutraukiamas ir pakartojamas su švariais reagentais.6.2. 1 mg tikslumu pasveriama apie 1 g mėginio ir dvi minutes virtas pasvertas mėginys supilamas į kolboje (5.2.1) esantį tirpalą, vėlgi neleidžiant tirpalui nustoti virti. Šiam tikslui mėginys turi būti supilamas į mažą cheminę stiklinėlę (5.2.4), kurią stiklo vamzdžiu (5.2.3) galima būtų nuleisti, pakabinus ant stiklo strypo, kurio apačia turėtų reikiamą formą, kaip tai parodyta piešinyje. Kondensatorių (5.2.2) trumpam galima nuimti. Virinama tris keturias minutes. Kaitinimas nutraukiamas ir iš karto atjungiamas kondensatorius (5.2.2). Pro stiklo vamzdį (5.2.3) greitai įpilama 50 ml vandens. Stiklo vamzdis (5.2.3) nuimamas, kolba (5.2.1) po vandentiekio čiaupu ataušinama iki kambario temperatūros. Titruojama natrio tiosulfatu (0,1 mol/l arba 0,01 mol/l) (4.4), kol vandeninis tirpalas pasidaro šviesiai geltonas. Įpilama 1 ml krakmolo tirpalo (4.5) ir titravimas tęsiamas, kol išnyksta mėlyna spalva. Titravimo metu kolbos (5.2.1) turinys gerai suplakamas, kad iš nevandeninio sluoksnio būtų ekstrahuotas visas jodas.6.3. Nustatoma tuščiojo bandymo vertė, be mėginio pakartojant visą darbo eigą pagal 6.1 ir 6.2 punktus.7. Rezultatų išraiška7.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėMėginio peroksidų skaičius, miliekvivalentais kilogramui mėginio, skaičiuojamas pagal formulę:1000 x a xmčia:V1 = tiosulfato tirpalo tūris, sunaudotas mėginio titravimui (6.2), ml,V2 = tiosulfato tirpalo tūris, sunaudotas tuščiojo bandinio titravimui (6.3), ml,a = natrio tiosulfato tirpalo koncentracija, mol/l,m0 = paimto mėginio pradinė masė, g.7.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 0,5 (peroksidų skaičių skaičiuojant miliekvivalentais kilogramui mėginio).8. Pastabos8.1. Naudojamo natrio tiosulfato tirpalo koncentracijos pasirinkimas priklauso nuo numatomos titravimo vertės. Jei reikia mažiau kaip 0,5 ml 0,1 mol/l natrio tiosulfato tirpalo, tai nustatymas pakartojamas naudojant 0,01 mol/l koncentracijos natrio tiosulfato tirpalą.8.2. Analizė neturi būti atliekama prie stipraus apšvietimo.+++++ TIFF +++++10 METODASTOLUENE NETIRPIŲ MEDŽIAGŲ, ESANČIŲ LECITINUOSE (E 322), NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomos lecitinuose (E 322) esančios medžiagos, kurios netirpsta toluene.2. ApibrėžimasToluene netirpių medžiagų kiekis: toluene netirpių medžiagų kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėMėginys ištirpinamas toluene, filtruojamas, likutis džiovinamas ir pasveriamas.4. Reagentai4.1. Toluenas.5. Įranga5.1. Stiklo filtras, 30 ml talpos, G 3 arba atitinkamo akytumo.5.2. Elektrinė džiovinimo spinta, kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra.5.3. Vandens vonia, kurios temperatūra neviršytų 60 °C.5.4. Eksikatorius, kuriame įdėtas šviežiai aktyvuotas silikagelis arba atitinkamas džioviklis ir vandens kiekio indikatorius.5.5. Kūginė 500 ml tūrio kolba.5.6. Vakuuminis siurblys.5.7. Analizinės svarstyklės.6. Tyrimas6.1. Stiklo filtras (5.1) išdžiovinamas džiovinimo spintoje (5.2), kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra. Stiklo filtras dedamas į eksikatorių (5.4), kur jis ataušta, ir tuomet pasveriamas.6.2. Lecitinų mėginys gerai išmaišomas, prieš tai, jei reikia, mėginys pašildomas vandens vonioje (5.3). Apie 10 g mėginio 1 mg tikslumu pasveriama kūginėje kolboje (5.5). Įpilama 100 ml tolueno (4.1) ir mišinys kolboje maišomas tol, kol bus aiškiai matyti, kad lecitinas ištirpo. Tirpalas filtruojamas per stiklo filtrą (5.1). Kūginė kolba (5.5) išplaunama 25 ml tolueno (4.1) ir plovimo tirpalas taip pat filtruojamas per stiklo filtrą (5.1). Ši operacija pakartojama su dar 25 ml tolueno (4.1). Ant filtro likęs toluenas nusiurbiamas vakuuminiu siurbliu.6.3. Filtras (5.1) 2 valandas džiovinamas džiovinimo spintoje (5.2), kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra. Po to stiklo filtras su likučiu dedamas į eksikatorių (5.4), kur jis ataušta, ir tuomet pasveriamas.6.4. 6.3 punkte nurodytos operacijos kartojamos tol, kol dviejų nuoseklių svėrimų skirtumas tampa mažesnis kaip 0,5 mg.Jei atsitiktų taip, kad masė padidėtų, skaičiavimams naudojama mažiausia užrašyta vertė.7. Rezultatų išraiška7.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėToluene netirpių medžiagų kiekis skaičiuojamas pagal formulę:m- mmčia:m1 = tuščio stiklo filtro masė (6.1), g,m2 = stiklo filtro ir likučio masė (6.4), g,m0 = paimto mėginio pradinė masė, g.7.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 30 mg 100 gramų mėginio.11 METODASREDUKUOJANČIŲ MEDŽIAGŲ RIBINĖS KONCENTRACIJOS NATRIO, KALIO IR KALCIO LAKTATUOSE (E 325, E 326, E 327) NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisBandymu kokybiškai nustatomas redukuojančių medžiagų buvimas:- natrio laktate (E 325),- kalio laktate (E 326),- kalcio laktate (E 327).2. ApibrėžimasRedukuojančių medžiagų ribinės bandymo koncentracijos nustatymas: ribinės koncentracijos nustatymo rezultatas, gautas nurodytu metodu.3. Metodo esmėFelingo tirpalas redukuojamas medžiagomis, turinčiomis redukcinių savybių. Paprastai tokios medžiagos būna redukuojantys cukrūs.4. Reagentai4.1. Felingo A tirpalas: 6,93 g vario sulfato pentahidrato ištirpinama vandenyje ir iki 100 ml praskiedžiama vandeniu.4.2. Felingo B tirpalas: 34,6 g kalio natrio tartrato ir 10 g natrio šarmo ištirpinama vandenyje ir iki 100 ml praskiedžiama vandeniu.5. TyrimasApie 1 g mėginio pasveriama 1 mg tikslumu ir ištirpinama 10 ml šilto vandens. Įpilama 2 ml Felingo A tirpalo (4.1) ir 2 ml Felingo B tirpalo (4.2), gautas mišinys verdamas vieną minutę ir stebima, ar pakito spalva. Kartais susidarančios kalcio sulfato nuosėdos nustatymui netrukdo.6. Rezultatų išraiška6.1. Bandymo ribinei koncentracijai nustatyti rezultatų interpretavimasJei pavirinus mišinio (5) spalva pakinta, bandymo rezultatas yra teigiamas ir mėginyje yra redukuojančių medžiagų.6.2. JautrisReaguojančių redukuojančių medžiagų nustatymo riba yra 100 mg gliukozės 100 g mėginio.6.3. Pastabos6.3.1. Vieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų ribinės koncentracijos nustatymų rezultatai, gauti tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, turi būti vienodi.6.3.2. Jei mėginyje yra 2 % gliukozės, sureaguoja visas Felingo tirpalas.12 METODASORTOFOSFORO RŪGŠTYJE (E 338) ESANČIŲ LAKIŲJŲ RŪGŠČIŲ NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomos lakiosios rūgštys, rezultatą išreiškiant perskaičiavus į acto rūgštį, kurios yra ortofosforo rūgštyje (E 338).2. ApibrėžimasLakiųjų rūgščių kiekis: lakiųjų rūgščių, esančių ortofosforo rūgštyje, perskaičiavus į acto rūgštimį, kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėMėginys praskiedžiamas vandeniu ir gautas tirpalas distiliuojamas. Distiliatas titruojamas standartiniu natrio šarmo tirpalu ir nustatytas rūgštingumas skaičiuojamas ir išreiškiamas acto rūgšties kiekiu.4. Reagentai4.1. Fenolftaleino 1 % (m/v) tirpalas etanolyje.4.2. Natrio šarmo 0,01 mol/l tirpalas.5. Įranga5.1. Distiliavimo aparatas su lašų gaudykle.6. TyrimasApie 60 g mėginio pasveriama 50 mg tikslumu. Pasvertas mėginys su 75 ml tik ką virinto atšaldyto distiliuoto vandens supilamas į distiliavimo kolbą su lašų gaudykle (5.1). Išmaišoma ir nudistiliuojama apie 50 ml.Distiliatas titruojamas standartiniu 0,01 mol/l natrio šarmo tirpalu (4.2), indikatoriumi naudojant fenolftaleiną (4.1). Titruojama, kol atsiradusi rausva spalva nepranyksta per 10 sekundžių.7. Rezultatų išraiška7.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėLakiųjų rūgščių kiekis, išreikštas mg acto rūgšties kilogramui mėginio, skaičiuojamas pagal formule:600 x Vmčia:V = 0,01 mol/l natrio šarmo tirpalo tūris, sunaudotas neutralizacijai, ml,m0 = paimto ortofosforo rūgšties mėginio pradinė masė, g.7.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 1 mg 100 gramų mėginio.13 METODASNITRATŲ RIBINĖS KONCENTRACIJOS ORTOFOSFORO RŪGŠTYJE (E 338) NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisBandymu nustatomas nitratų buvimas ortofosforo rūgštyje (E 338).2. ApibrėžimasNitrato ribinės koncentracijos, skaičiuojant natrio nitratu, nustatymas: ribinės koncenracijos nustatymo bandymo rezultatas, gautas nurodytu metodu.3. Metodo esmėMėginys įpilamas į natrio indigokarmino tirpalą koncentruotoje sieros rūgštyje. Mėlynas tirpalas išblunka, jei yra oksidatorių, tarp jų nitratų.4. Reagentai4.1. Natrio indigokarmino 0,18 % (m/v) tirpalas: 0,18 g natrio indigotindisulfonato ištirpinama vandenyje ir praskiedžiama vandeniu iki 100 ml.4.2. Natrio chlorido 0,05 % (m/v) tirpalas.4.3. Koncentruota sieros rūgštis (ρ20 = 1,84 g/ml).5. TyrimasPaimama du ml mėginio ir natrio chlorido tirpalu (4.2) praskiedžiama iki 10 ml. Įpilama 0,1 ml indigokarmino tirpalo (4.1) ir po truputį supilama 10 ml koncentruotos sieros rūgšties (4.3), tuo pačiu metu tirpalą aušinant. Žiūrima, ar mėlyna tirpalo spalva neišnyksta per penkias minutes.6. Rezultatų išraiška6.1. Bandymo ribinei koncentracijai nustatyti interpretavimasJei mėlyna spalva išnyksta per penkias minutes, bandymo rezultatas yra teigiamas ir natrio nitratu skaičiuojamų oksidatorių kiekis yra didesnis kaip 5 mg/kg.6.2. Pastabos6.2.1. Atliekamas tuščiasis bandymas.6.2.2. Vieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų ribinės koncentracijos nustatymų rezultatai, gauti tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, turi būti vienodi.6.2.3. Indigokarmino tirpalas netinka naudojimui, jei buvo pagamintas daugiau kaip prieš 60 dienų.6.2.4. Jei gaunamas teigiamas rezultatas, mėginyje gali būti nitratų ir kitų oksidatorių, bandymas turi būti pakartojamas, naudojant ISO metodą 3709 (1976) "Fosforo rūgštis, skirta pramoniniam naudojimui (įskaitant maisto pramonę) – azoto oksidų kiekio nustatymas – spektrofotometrinis metodas, naudojant 3,4-dimetilfenolį".14 METODASVANDENYJE NETIRPIŲ MEDŽIAGŲ, ESANČIŲ MONO-, DI- IR TRI- NATRIO ORTOFOSFATUOSE BEI MONO-, DI- IR TRI- KALIO OROTFOSFATUOSE (E 339i, E 339ii, E 339iii, E 340i, E 340ii, E 340iii), NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomos vandenyje netirpios medžiagos, esančios:- mononatrio ortofosfate E 339(i),- dinatrio ortofosfate E 339(ii),- trinatrio ortofosfate E339(iii),- monokalio ortofosfate E340(i),- dikalio ortofosfate E340(ii),- trikalio ortofosfate E340(iii).2. ApibrėžimasVandenyje netirpios medžiagos: vandenyje netirpių medžiagų kiekis, nustatytas nurodytu metodu.3. Metodo esmėMėginys ištirpinamas vandenyje ir filtruojamas pro tinkamą stiklinį filtrą. Likutis po plovimo ir džiovinimo pasveriamas ir tai laikoma vandenyje netirpiomis medžiagomis.4. Įranga4.1. Stiklinis filtras G 3 akytumo arba atitinkamas.4.2. Eksikatorius su tik ką aktyvintu silikageliu arba atitinkamu džiovikliu ir su vandens kiekio indikatoriumi.4.3. Džiovinimo spinta, kurioje palaikoma 103 ± 2 °C temperatūra.4.4. Polipropileno 400 ml tūrio cheminė stiklinė.4.5. Verdančio vandens vonia.5. Tyrimas10 mg tikslumu pasveriama apie 10 g fosfato mėginio, kuris ištirpinamas 100 ml karšto vandens, užvirinant polipropileno stiklinėje (4.4) ir 15 minučių laikant karšto vandens vonioje (4.5). Tirpalas filtruojamas pro iš anksto išplautą, išdžiovintą ir pasvertą filtrą (4.1). Netirpus likutis plaunamas karštu vandeniu. Stiklo filtras su likučiu dedamas į džiovinimo spintą (4.3) ir dvi valandas džiovinamas 103 ± 2 °C temperatūroje.Išdžiovimus filtras su likučiu dedamas į eksikatorių, ir, jame ataušęs, pasveriamas.Džiovinimas, aušinimas ir svėrimas kartojami tol, kol du nuoseklūs svėrimai skirsis mažiau kaip 0,5 mg. Jei atsitiktų taip, kad masė padidėtų, skaičiavimams naudojama mažiausia nustatyta vertė.6. Rezultatų išraiška6.1. Apskaičiavimo metodas ir formulėMėginyje esančių vandenyje netirpių medžiagų kiekis skaičiuojamas pagal formulę:x 100čia:m1 = išdžiovinto likučio masė, g,m0 = paimto mėginio pradinė masė, g.6.2. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 10 mg 100 gramų mėginio.15 METODASMAISTO PRIEDŲ pH NUSTATYMAS1. Tikslas ir taikymo sritisMetode pateikiami bendri nurodymai, kaip nustatoma maisto produktuose naudojamų priedų pH vertė.2. ApibrėžimasMaisto produktų priedų pH vertė: pH vertė, nustatyta nurodytu metodu.3. Metodo esmėIštirpinto ar suspenduoto vandenyje mėginio vandeninio tirpalo pH vertė nustatoma įprastu metodu, naudojant stiklo elektrodą, palyginamąjį elektrodą ir pH-metrą.4. Reagentai4.1. Prietaisas kalibruojamas naudojant šiuos buferinius tirpalus:4.1.1. Buferinis tirpalas, kurio pH 6,88 20 °C temperatūroje, susidedantis iš vienodų tūrių 0,05 mol/l kalio dihidrofosfato (KH2PO4) ir 0,05 mol/l natrio hidrofosfato dihidrato (Na2HPO4 · 2H2O).4.1.2. Buferinis tirpalas, kurio pH 4 20 °C temperatūroje, yra 0,05 mol/l kalio hidroftalato (C8H5KO4) tirpalas.4.1.3. Buferinis tirpalas, kurio pH 9,22 20 °C temperatūroje, yra 0,05 mol/l natrio borato (Na2B4O7 · 10H2O) tirpalas.4.2. Sotusis arba 3 mol/l koncentracijos kalio chlorido tirpalas arba kitas tinkamas tirpalas, kurį nurodo elektrodų gamintojas palyginamajam elektrodui užpildyti.4.3. Distiliuotas vanduo, iš kurio pašalintas anglies dioksidas, ir kurio pH 5–6.5. Įranga5.1. pH-metras, kurio tikslumas yra 0,01 pH vieneto ribose.5.2. Elektrodai: kombinuotas stiklinis elektrodas arba atskirai stiklinis ir palyginamasis elektrodai, su tinkamais elektrodų laikikliais.5.3. Magnetinė maišyklė su elektriniu šildymu.5.4. Termometras, kalibruotas 0–100 °C temperatūrų intervalu.6. Tyrimas6.1. pH-metro kalibravimasStikliniai elektrodai naudojami, laikantis gamintojo instrukcijų. Elektrodų pH rodmenys turi būti reguliariai tikrinami, matuojant pH vertes buferinių tirpalų, kurių pH vertė žinoma.Elektrodai prieš dedant į kitą matuojamą arba standartinį tirpalą turi būti plaunami vandeniu ir švelniai nušluostomi minkštu audeklu arba turi būti nuskalaujami vandeniu ir po to du kartus mėginio, kuris tuojau bus matuojamas, tirpalu arba standartiniu tirpalu.Jei analizuojamo tirpalo terpė yra rūgšti, pH rodmenims tikrinti turi būti naudojami buferiniai tirpalai, kurių pH vertė 4 (4.1.2) ir 6,88 (4.1.1). Jeigu analizuojamo tirpalo terpė yra šarminė, pH rodmenims tikrinti turi būti naudojami buferiniai tirpalai, kurių pH vertė 9,22 (4.1.3) ir 6,88 (4.1.1).6.2. Mėginio tirpalo pH vertės nustatymasNaudojamo mėginio koncentracija arba taikoma mėginio paruošimo metodika turi būti tokia, kokią nustato atitinkama Bendrijos direktyva dėl maisto produktų priedų.Mėginio tirpalas paruošiamas, kaip nurodyta, naudojant distiliuotą vandenį (4.3) ir maišant pasiekiama 20 °C temperatūra. Maišymas sustabdomas, į tirpalą įstatomas stiklo bei palyginamasis elektrodas ir po dviejų minučių užrašoma pH-metru (5.1) rodoma pH vertė.7. Rezultatų išraiška7.1. PakartojamumasVieno analitiko tuo pačiu metu ar vienas po kito atliktų dviejų atskirų tyrimų rezultatų, gautų tomis pačiomis sąlygomis tiriant tą patį mėginį, skirtumas negali būti didesnis kaip 0,05 pH vieneto.8. PastabaŠis metodas taikytinas tik tiems Bendrijos maisto produktų priedų direktyvose pH vertei keliamiems reikalavimams, kai maisto priedai ištirpinami arba suspenduojami vandenyje.--------------------------------------------------


title: 1979 m. birželio 27 d. Komisijos direktyva, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 66/401/EEB, 66/402/EEB, 69/208/EEB ir 70/458/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla, javų sėkla, aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla bei daržovių sėkla

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31979L0641

Oficialusis leidinys L 183 , 19/07/1979 p. 0013 - 0016 specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 25 p. 0230  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 16 p. 0163  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 16 p. 0163  specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 11 p. 0032  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 11 p. 0032

		Komisijos direktyva1979 m. birželio 27 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 66/401/EEB, 66/402/EEB, 69/208/EEB ir 70/458/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla, javų sėkla, aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla bei daržovių sėkla(79/641/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/1020/EEB [2], ypač į jos 2 straipsnio 1a dalį ir 21a straipsnį,atsižvelgdama į 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/1020/EEB, ypač į jos 2 straipsnio 1a dalį ir 21a straipsnį,atsižvelgdama į 1969 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvą 69/208/EEB dėl prekybos aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/1020/EEB, ypač į jos 2 straipsnio 1a dalį ir 40a straipsnį,atsižvelgdama į 1970 m. rugsėjo 29 d. Tarybos direktyvą 70/458/EEB dėl prekybos daržovių sėkla [5] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/692/EEB [6], ypač į jos 2 straipsnio 1a dalį ir 40a straipsnį,kadangi, atsižvelgiant į mokslo žinių raidą, paaiškėjo, kad daugelis direktyvose dėl prekybos sėkla vartojamų botaninių pavadinimų yra neteisingi arba abejotino autentiškumo;kadangi šiuos pavadinimus reikėtų suderinti su pavadinimais, įprastai priimtinais tarptautiniu lygiu;kadangi dėl to reikėtų iš dalies pakeisti Direktyvas 66/401/EEB, 66/402/EEB, 69/208/EEB ir 70/458/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla, javų sėkla, aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla bei daržovių sėkla;kadangi tam tikrose pirmiau paminėtų direktyvų ir 1970 m. rugsėjo 29 d. Tarybos direktyvos 70/457/EEB dėl bendrojo žemės ūkio augalų veislių katalogo [7] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/55/EEB [8], nuostatose vartojama rūšies sąvoka, kuria apibrėžiama šių nuostatų taikymo sritis; kadangi šia direktyva padaryti nomenklatūros pakeitimai neturėtų įtakoti šių nuostatų paaiškinimo;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTarybos direktyva 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla iš dalies keičiama taip:1) 2 straipsnio 1 dalies A punkto a papunktyje šių rūšių pavadinimai:Agrostis canina L. ssp. canina Hwd. – šuninė smilga,Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl. – aukštoji aviža,Phleum bertolinii DC – motiejukas,Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. – gelsvoji visgėpakeičiami taip:Agrostis canina L. – šuninė smilga,Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl. – aukštoji aviža,Phleum bertolonii DC – motiejukas,Trisetum flavescens (L.) Beauv. – gelsvoji visgė.2 straipsnio 1 dalies A punkto b papunktyje šių rūšių pavadinimai:Medicago varia Martyn – margoji liucerna,Onobrychis sativa Lam. – mėlynžiedis esparcetas,Pisum arvense L. – dirvinis žirnis,Trigonella foenumgraecum L. – vaistinė ožragėpakeičiami taip:Medicago x varia Martyn – margoji liucerna,Onobrychis viciifolia Scop. – mėlynžiedis esparcetas,Pisum sativum L. (partim) – dirvinis žirnis,Trigonella foenum-graecum L. – vaistinė ožragė.3) 2 straipsnio 1 dalies A punkto b papunktyje šių rūšių pavadinimai:Vicia faba L. ssp. faba var. equina Pers. – pašarinė pupa,Vicia faba L. var. minor (Peterm.) Bull – pašarinė pupapakeičiami taip:Vicia faba L. (partim) – pašarinė pupa.4) 3 straipsnio 1 dalyje šių rūšių pavadinimai:Medicago varia Martyn,Pisum arvense L.pakeičiami taip:Medicago x varia Martyn,Pisum sativum L.5) I priedo 2 dalyje, I priedo 4 dalyje, II priedo I skirsnio 1 dalyje ir II priedo II skirsnio 1 dalyje šios rūšies pavadinimas:Pisum arvensepakeičiamas taip:Pisum sativum.6) II priedo (1) (2) A dalyje, II priedo (II) (2) A dalyje ir III priede šių rūšių pavadinimai:Agrostis canina ssp. canina,Medicago varia,Onobrychis sativa,Pisum arvensepakeičiami taip:Agrostis canina,Medicago x varia,Onobrychis viciifolia,Pisum sativum.7) II priedo (I) (2) A dalyje, II priedo (II) (2) A dalyje ir III priede šių rūšių pavadinimai:Vicia faba ssp. var. equina,Vicia faba var. minorpakeičiami taip:Vicia faba.8) II priedo (I) (2) B dalies e punkte šių rūšių pavadinimai:Pisum arvense,Vicia faba spp.pakeičiami taip:Pisum sativum,Vicia faba.2 straipsnisTarybos direktyva 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla iš dalies keičiama taip:1) 2 straipsnio 1 dalies A punkte šių rūšių pavadinimai:Hordeum distichum L. – dvieilis miežis,Hordeum polystichum L. – šešiaeilis miežis,pakeičiami taip:Hordeum vulgare L. – paprastasis miežis.2) 2 straipsnio 1 dalies A punkte šių rūšių pavadinimai:Triticum aestivum L. – paprastasis kvietys,Triticum durum L. – kietasis kvietyspakeičiami taip:Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol. – kvietys,Triticum durum Desf. – kietasis kvietys.3) I priedo (5) (B) a punkte, II priedo (1) A dalyje, II priedo (1) A dalyje ir III priede šių rūšių pavadinimai:Hordeum distichum,Hordeum polystichumpakeičiami taip:Hordeum vulgare.3 straipsnisTarybos direktyva 69/208/EEB dėl prekybos aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla iš dalies keičiama taip:1) 2 straipsnio 1 dalies A punkte išvardyti pavadinimai pakeičiami šiais pavadinimais:Arachis hypogaea L. – valgomasis arachis,Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern. – sereptinis bastutis,Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. – griežtis,Brassica nigra (L.) W. Koch – juodasis bastutis,Brassica rapa L. (partim) – kininis bastutis,Cannabis sativa L. – sėjamoji kanapė,Carum carvi L. – paprastasis kmynas,Glycine max (L.) Merr. – gauruotoji soja,Gossypium spp. – vilnamedis,Helianthus annuus L. – tikroji saulėgrąža,Linum usitatissimum L. – sėjamasis linas,Papaver somniferum L. – daržinė aguona,Sinapis alba L. – baltoji garstyčia.2) 3 straipsnio 1 dalyje išbraukiamas Brassica campestris L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. rūšies pavadinimas.Po Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. pavadinimo įrašomas Brassica rapa L. (partim) pavadinimas.3) I priedo 2 dalyje Brassica napus oleifera rūšies pavadinimas pakeičiamas Brassica napus ssp. oleifera.4) II priedo (I) (3) A dalyje išbraukiamas Brassica campestris ssp. oleifera rūšies pavadinimas.Po Brassica napus ssp. oleifera pavadinimo įrašomas Brassica rapa pavadinimas.5) III priede Brassica campestris spp. oleifera rūšies pavadinimas pakeičiamas Brassica rapa.4 straipsnisTarybos direktyva 70/458/EEB dėl prekybos daržovių sėkla iš dalies keičiama taip:1) 2 straipsnio 1 dalies A punkte šių rūšių pavadinimai:Citrullus vulgaris L. – arbūzas,Daucus carota L. ssp. sativus (Hoffm.) Hayek – paprastoji morka,Petroselinum hortense Hoffm. – petražolė,Pisum sativum L. (išskyrus. P. arvense L.) – žirnis,Valerianella locusta (L.) Betcke (V. olitoria Polt.) – salotinė sultenė,Vicia faba major L. – daržo pupapakeičiami taip:Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai – tikrasis arbūzas,Daucus carota L. – paprastoji morka,Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill – petražolė,Pisum sativum L. (partim) – žirnis, išskyrus dirvinį žirnį,Valerianella locusta (L.) Laterr. – salotinė sultenė,Vicia faba L. (partim) – pupa.2) 2 straipsnio 1 dalies A punkte išbraukiamas rūšies pavadinimas Solanum lycopersicum L. (Lycopersicum esculentum Mill.) – pomidoras.Po Lactuca sativa L. – sėjamoji salota pavadinimo įrašomas Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell – pomidoras.3) II priedo 3 dalies a punkte ir III priedo 2 dalyje šių rūšių pavadinimai:Citrullus vulgaris,Petroselinum hortense,Solanum lycopersicumpakeičiami taip:Citrullus lanatus,Petroselinum crispum,Lycopersicon lycopersicum.5 straipsnisŠi direktyva neturi įtakos kitų Direktyvų 66/401/EEB, 66/402/EEB, 69/208/EEB ir 70/458/EEB nuostatų arba Direktyvos 70/457/EEB nuostatų taikymui.6 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1980 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.7 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1979 m. birželio 27 d.Komisijos varduFinn GundelachPirmininko pavaduotojas[1] OL 125, 1966 7 11, p. 2298/66.[2] OL L 350, 1978 12 14, p. 27.[3] OL 125, 1966 7 11, p. 2309/66.[4] OL L 169, 1969 7 10, p. 3.[5] OL L 225, 1970 10 12, p. 7.[6] OL L 236, 1978 8 26, p. 13.[7] OL L 225, 1970 10 12, p. 1.[8] OL L 16, 1978 1 20, p. 23.--------------------------------------------------


title: 1971 m. liepos 26 d. Tarybos Direktyva dėl laisvės teikti paslaugas pagal viešojo darbų pirkimo sutartis apribojimų panaikinimo ir viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo su rangovais, veikiančiais per atstovybes ar filialus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31971L0304

Oficialusis leidinys L 185 , 16/08/1971 p. 0001 - 0004 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 6 tomas 1 p. 0107  specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1971(II) p. 0610  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 6 tomas 1 p. 0107  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1971(II) p. 0678  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 17 tomas 1 p. 0003  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 06 tomas 1 p. 0129  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 06 tomas 1 p. 0129

		Tarybos Direktyva1971 m. liepos 26 d.dėl laisvės teikti paslaugas pagal viešojo darbų pirkimo sutartis apribojimų panaikinimo ir viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo su rangovais, veikiančiais per atstovybes ar filialus(71/304/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 54 straipsnio 2 dalį ir 63 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į Įsisteigimo laisvės apribojimų panaikinimo bendrąją programą [1], ypač į jos IV antraštinės dalies B dalį,atsižvelgdama į Laisvės teikti paslaugas apribojimų panaikinimo bendrąją programą [2], ypač į jos V antraštinės dalies C (e) (1) dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [3],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [4],kadangi išsamios nuostatos dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas įgyvendinimo bei išsamios nuostatos dėl pereinamojo laikotarpio priemonių jau yra nustatytos savarankiškai dirbančių asmenų veiklos rūšims, kurios pagal 1964 m. liepos 7 d. Tarybos direktyvas Nr. 64/427/EEB ir 64/429/EEB [5] yra priskiriamos ISIC 40 pagrindinei grupei; kadangi pagal šias direktyvas sutartis sudarančios organizacijos negali diskriminuoti fizinių arba juridinių asmenų, kurie yra privatinės teisės subjektai ir su kuriais sudaroma sutartis, dėl subrangovų priklausymo vienai ar kitai valstybei; kadangi laikinai leidžiama taikyti apribojimus tik sudarant viešojo darbų pirkimo sutartis, kai kalbama apie dalyvavimą vykdant viešojo darbų pirkimo sutartis teikiant paslaugas arba per atstovybes ar filialus; kadangi dėl tos priežasties pirmiau išvardytų direktyvų nuostatos taikomos bendrai ir todėl jas pakartoti šioje direktyvoje yra netikslinga;kadangi darbų pirkimo sutartys, priskiriamos ISIC 40 pagrindinei grupei, gali būti sudaromos su institucijomis, turinčiomis valstybės, vietos valdžios institucijų arba kitų juridinių asmenų, kurie yra privatinės teisės subjektai, suteiktas koncesijas arba šios institucijos gali šias darbų pirkimo sutartis įgyvendinti; kadangi dėl tos priežasties ši direktyva turi apimti tokias sutartis, kurios yra susijusios su dideliu darbų skaičiumi; kadangi priešingu atveju jos taikymo sritis būtų žymiai susiaurinta;kadangi Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties 97a straipsnyje yra speciali nuostata dėl mokslinio arba gamybinio pobūdžio branduolinių įrenginių statybos; kadangi pagal Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties 232 straipsnį tokiais atvejais ši direktyva neturi būti taikoma;kadangi priėmus bendrąsias programas, Europos ekonominė bendrija sudarė savo ekonominės veiklos rūšių nomenklatūrą "Europos Bendrijų ekonominės veiklos rūšių nomenklatūra" (NICE); kadangi ši nomenklatūra, į kurią įtrauktos nuorodos į nacionalines nomenklatūras, yra geriau pritaikyta valstybių narių reikmėms patenkinti, negu ISIC nomenklatūra ("Visų ekonominės veiklos rūšių tarptautinė tipinė pramoninė klasifikacija"); kadangi dėl tos priežasties derėtų naudoti NICE nomenklatūrą, jeigu dėl to nereikės keisti bendrosiose programose nustatyto darbų grafiko, sudaryto remiantis ISIC nomenklatūra; kadangi naudojant NICE nomenklatūrą šioje direktyvoje tokių pakeitimų daryti nereikės;kadangi dažnai nurodoma į viešųjų darbų sutarčių techninius reikalavimus; kadangi priimant bendrąsias programas Taryba savo pranešime nustatė, kad techniniuose reikalavimuose neturėtų būti diskriminacinių išlygų; kadangi dėl tos priežasties į šią direktyvą būtina įtraukti šiuo klausimu tam tikrus tikslesnius reikalavimus;kadangi nuostatos, taikomos visoms savarankiškai dirbančių asmenų veiklos rūšims ir susijusios su asmenų, kurie naudojasi įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, judėjimu ir gyvenamąja vieta yra arba bus apibrėžiamos atskirose direktyvose; kadangi sistemą, kuri yra taikoma samdomiems darbuotojams, veikiantiems kartu su paslaugas teikiančiais asmenimis arba veikiančius jų vardu, reglamentuoja nuostatos, nustatytos laikantis Sutarties 48 ir 49 straipsnių,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ :1 straipsnisValstybės narės panaikina fiziniams asmenims ir bendrovėms ar įstaigoms, kuriuos apima bendrųjų programų 1 antraštinės dalies nuostatos ir kurie teikia paslaugas arba veikia per atstovybes ar filialus (toliau — naudos gavėjai) bendrųjų programų III antraštinėje dalyje nurodytą apribojimą, trukdantį pasinaudoti teise dalyvauti, sudaryti, įgyvendinti ar prisidėti įgyvendinant viešojo darbų pirkimo sutartis valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijų arba viešosios teisės reglamentuojamų juridinių asmenų vardu.2 straipsnis1. Šios direktyvos nuostatos taikomos savarankiškai dirbančių asmenų veiklos rūšims, kurios priskiriamos Įsisteigimo laisvės apribojimų panaikinimo bendrosios programos I priedo 40-tai pagrindinei grupei. Šios veiklos rūšys sutampa su tomis veiklos rūšimis, kurios priskiriamos "Europos Bendrijų ekonominės veiklos rūšių nomenklatūros" (NICE) 40 pagrindinei grupei; šios veiklos rūšys pateikiamos šios direktyvos priede.2. Direktyva netaikoma:a) mechaniniams, elektrą ar energiją gaminantiems pramoniniams įrenginiams, išskyrus tokių įrenginių dalis, kurios priskiriamos statybos ar civilinės inžinerijos sričiai;b) mokslinio ar pramoninio pobūdžio branduolinių įrenginių statybai;c) žemės kasimo darbams, šachtų šulinių kasimo, dugno gilinimo ir atliekų šalinimo darbams, susijusiems su mineralų gavyba (kasyba ir karjerų eksploatavimas).3 straipsnis1. Valstybės narės panaikina visų pirma šiuos apribojimus:a) tuos, kurie neleidžia naudos gavėjams teikti paslaugų tomis pačiomis sąlygomis ir naudojantis tomis pačiomis teisėmis kaip tos šalies nacionaliniai subjektai; į panaikintinus apribojimus visų pirma įeina įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytos nuostatos ir ta administracinė praktika, kuriomis taikomos diskriminacinės sąlygos pažeidžiant naudos gavėjų teises arba leidžiama jas taikyti fiziniams ar juridiniams asmenims, laimėjusiems sutartį darbams atlikti ar jiems vadovauti, arba vadovauti teikiant viešąsias paslaugas, suteikiant ypatingas ar išimtines teises dėl sutarčių, kurias šie asmenys savo ruožtu gali skirti tokiems darbams atlikti;b) tuos, kuriuos nulemia administracinė praktika, dėl kurių naudos gavėjams taikomos diskriminacinės sąlygos, palyginus su taikomomis nacionaliniams subjektams;c) tuos, kurie yra įtvirtinti nuostatomis arba susiformavo praktinėje veikloje ir kurie, nors yra taikomi nežiūrint priklausymo vienai ar kitai valstybei, vis dėlto atskirais atvejais arba dažniausiai trukdo kitų valstybių narių nacionalinių subjektų verslo veiklai; diskriminaciniai techniniai reikalavimai ypač priskirtini naikintiniems apribojimams; tačiau tokie reikalavimai nelaikomi diskriminaciniais, jeigu juos pateisina sutarties objektas.2. Valstybės narės visų pirma užtikrina, kad:a) naudos gavėjai tokiomis pačiomis sąlygomis kaip nacionaliniai subjektai galėtų gauti įvairius kreditus darbams savo šalies teritorijoje atlikti, valdžios institucijų tam tikslui skiriamą paramą ir subsidijas;b) naudos gavėjai be jokių apribojimų ir bet kuriuo atveju tomis pačiomis sąlygomis kaip nacionaliniai subjektai gali pasinaudoti tiekimo infrastruktūra, kurią valstybė turi galimybę kontroliuoti ir kuri reikalinga naudos gavėjams sutarčiai vykdyti.4 straipsnisValstybės narės per dvylika mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą pakeičia savo nacionalines nuostatas, kad įgyvendintų šią direktyvą, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1971 m. liepos 26 d.Tarybos varduPirmininkasA. Moro[1] OL 2, 1962 1 15, p. 36/62.[2] OL 2, 1962 1 15, p. 36/62.[3] OL 62, 1965 4 12, p. 883/65.[4] OL 13, 1965 1 29, p. 158/65.[5] OL 117, 1964 7 23, p. 1863/64 ir p. 1880/64.--------------------------------------------------PRIEDASPROFESINĖS VEIKLOS RŪŠIŲ SĄRAŠASkaip išdėstyta Europos Bendrijų ekonominės veiklos rūšių nomenklatūroje(NICE)Pagrindinė grupė | Grupė | |40 | | STATYBA |400 | | Statyba (nespecializuota); pastatų nugriovimas, išardymas |400.1 | Nespecializuota statyba |400.2 | Pastatų nugriovimas, išardymas |401 | | Pastatų (gyvenamųjų namų ar kitų) statyba |401.1 | Bendroji statyba |401.2 | Stogo dengimas |401.3 | Kaminų ir krosnių įrengimas |401.4 | Izoliacijos įrengimas |401.5 | Pastatų išorės atnaujinimas ir remontas |401.6 | Pastolių įrengimas |401.7 | Kitos statybos veiklos rūšys (įskaitant statybos darbus) |402 | | Civilinė inžinerija: kelių, tiltų statyba, geležinkelių tiesimas ir kt. |402.1 | Bendroji civilinė inžinerija |402.2 | Antžeminiai grunto kasimo darbai |402.3 | Sausumos inžinerinių statinių statyba (antžeminių ar požeminių) |402.4 | Vidaus vandens kelių ir jūrinių inžinerinių statinių statyba |402.5 | Greitkelių statyba (įskaitant oro uostų bei kilimo ir leidimosi takų statybą) |402.6 | Specialistų veikla kitose civilinės inžinerijos srityse (įskaitant kelio ženklų, signalizacijos ir jūrų laivybos signalizacijos įrengimą, vamzdynų ir dujotiekių, vandentiekių ir angliavandenilio tiekimo vamzdžių įrengimą, elektros perdavimo ir telekomunikacinių linijų įrengimą) |403 | | Įrengimo darbai |403.1 | Bendri įrengimo darbai |403.2 | Paslaugos (dujų, vandens ir sanitarinių įrenginių įrengimo darbai) |403.3 | Šildymo ir ventiliacijos įrengimo darbai (centrinio šildymo, oro kondicionavimo ir ventiliacijos įrangos įrengimo darbai) |403.4 | Šilumos, garso ir vibracijos izoliacija |403.5 | Elektros instaliacijos įrengimas |403.6 | Antenų, žaibolaidžių, telefonų ir kt. įrengimas |404 | | Puošimo ir apdailos darbai |404.1 | Bendri puošimo ir apdailos darbai |404.2 | Tinkavimas |404.3 | Staliaus darbai, visų pirma medinių detalių (įskaitant medinių grindų klojimą) montavimas |404.4 | Dažymas ir stiklinimas, tapetavimas |404.5 | Sienų apdailos ir grindų bei sienų dangos dengimas (plytelių, kitų grindų dangų ir lipnios apdailos pritvirtinimas) |404.6 | Įvairūs apdailos darbai (įskaitant viryklių, židinių ir kt. įrengimą) |--------------------------------------------------


title: 1982 m. gruodžio 21 d. Tarybos Direktyva dėl pranešimo apie gyvūnų ligas Bendrijoje

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31982L0894

Oficialusis leidinys L 378 , 31/12/1982 p. 0058 - 0062 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 15 p. 0215  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 26 p. 0227  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 15 p. 0215  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 26 p. 0227

		Tarybos direktyva1982 m. gruodžio 21 d.dėl pranešimo apie gyvūnų ligas Bendrijoje(82/894/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi Bendrija yra išleidusi reglamentus dėl sveikatos reikalavimų prekiaujant Bendrijos vidaus rinkoje galvijais, kiaulėmis, šviežia mėsa, šviežia paukštiena ir mėsos produktais;kadangi tam tikros užkrečiamosios gyvūnų ligos, itin sparčiai plintančios dėl prekybos Bendrijos vidaus rinkoje, kelia pavojų Bendrijos bandai; kadangi įvairios apsaugos priemonės, nurodytos Bendrijos reglamentuose, gali būti taikomos tik turint savo žinioje greitą ir tikslią informaciją;kadangi, remiantis 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos direktyva 80/1274/EEB [4], 9 straipsniu; 1971 m. vasario 15 d. Tarybos direktyvos 71/118/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos prekybai šviežia paukštiena [5], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos direktyva 80/216/EEB [6], 11 straipsniu; 1972 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyvos 72/461/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai šviežia mėsa [7], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos direktyva 80/1099/EEB [8], 7 straipsniu ir 1980 m. sausio 22 d. Tarybos direktyvos 80/215/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai šviežia mėsa [9], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Tarybos direktyva 80/1100/EEB [10], 7 straipsniu, kiekviena valstybė narė praneša visoms kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie jos teritorijoje kilusį tam tikrų gyvūnų ligų protrūkį ir jo pabaigą;kadangi reikėtų tiksliai apibrėžti pranešimo būdą ir ligas, apie kurias turi būti pranešta; kadangi visų pirma turi būti daromos periodiškos sergamumo apžvalgos visose valstybėse narėse;kadangi kaupiant minėtų pranešimų patirtį derinimas su techniniais poreikiais turėtų vykti glaudžiai bendradarbiaujant valstybėms narėms ir Komisijai,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ :1 straipsnis1. Ši direktyva apima pranešimus apie:- I priede nurodytų ligų protrūkius,- apribojimų, susijusių su I priede nurodytų ligų protrūkiais, panaikinimą likvidavus paskutinį protrūkį.2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant tam tikrų nuostatų, skirtų tam tikrų informavimo apie gyvūnų užkrečiamųjų ligų likvidavimo derinimą ir (arba) profilaktiką.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "ūkis" — tai bet kuris (žemės ūkio ar kitas) veiklos vienetas, esantis valstybės narės teritorijoje, kuriame auginami arba laikomi gyvūnai;b) "susirgimas" — tai oficialus bet kokios ligos, įrašytos I priede, patvirtinimas bet kokiam gyvam ar nugaišusiam gyvūnui;c) "protrūkis" — tai ūkis arba vieta Bendrijos teritorijoje, kur laikomi gyvūnai ir kur oficialiai patvirtintas vienas arba daugiau susirgimų;d) "pirminis protrūkis" — tai protrūkis, epizootiškai nesusijęs su ankstesniu protrūkiu tame pačiame valstybės narės regione, kaip apibrėžta Direktyvos 64/432/EEB 2 straipsnyje, arba pirmuoju protrūkiu kitame tos pačios valstybės narės regione.3 straipsnis1. Valstybė narė per 24 valandas praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie:- bet kokios ligos, įtrauktos į I priedo sąrašą, pirminį protrūkį, patvirtintą jos teritorijoje,- apribojimų, susijusių su I priede nurodytų ligų protrūkiais, panaikinimą jos teritorijoje, likvidavus paskutinį protrūkį.2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytas pranešimas ir II priedo informacija perduodama teleksu.3. Informacija apie klasikinį kiaulių marą perduodama laikantis 1980 m. sausio 22 d. Tarybos Direktyvos 80/217/EEB, įdiegiančios Bendrijos priemones klasikiniam kiaulių marui kontroliuoti [11], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 80/1274/EEB [12], reikalavimų.4 straipsnis1. Valstybės narės, nepažeisdamos 1 straipsnio 2 dalies nuostatų, ne vėliau kaip kiekvienos savaitės pirmąją darbo dieną praneša Komisijai apie ligų, įtrauktų į I priedą, pakartotinus protrūkius, patvirtintus jų teritorijoje.Tokiame pranešime pateikiami duomenys, apimantys savaitę iki paskutinio sekmadienio vidurnakčio.Komisija, susiejusi įvairius pranešimų duomenis, perduoda juos valstybių narių veterinarinėms tarnyboms.2. Jei Komisija pranešimo negauna, laikoma, kad 1 dalies antrojoje pastraipoje nurodytu laikotarpiu pakartotinų protrūkių nebuvo.3. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytas pranešimas su informacija, nurodyta II priede, siunčiamas teleksu.5 straipsnis1. II priede nurodyta informacija koduojama ir perduodama laikantis 6 straipsnyje nustatytos tvarkos iki šios direktyvos įgyvendinimo dienos.2. straipsnyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta:- taisyti arba papildyti priedus,- nepažeidžiant 4 straipsnio laikinai keisti pranešimo apimtį, turinį ir dažnumą, priklausomai nuo ligos ir jos epizootinio vystymosi.6 straipsnis1. Tais atvejais, kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdamas klausimą perduoda Veterinarijos nuolatiniam komitetui (toliau — Komitetas), įkurtam 1968 m. spalio 15 d. Tarybos sprendimu.2. Komitete valstybių narių balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. Komisijos atstovas pateikia priemonių, kurios turi būti patvirtintos, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl priemonių pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, priklausomai nuo klausimo skubumo. Nuomonė patvirtinama 45 balsų dauguma.4. Komisija patvirtina numatytas priemones, kurioms pritaria Komitetas, ir nedelsdama jas įgyvendina. Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Tokias priemones Taryba tvirtina kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu nuo to dienos, kai klausimas buvo perduotas Tarybai, ji per tris mėnesius nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina ir jas nedelsdama įgyvendina Komisija, jeigu tokios priemonės nebuvo atmestos Tarybos paprasta balsų dauguma.7 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1984 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.8 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1982 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkasO. Møller[1] Nuomonė pareikšta 1982 m. balandžio 12–13 d. (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[2] OL C 112, 1982 5 3, p. 4.[3] OL C 121, 1964 7 29, p. 1977/64.[4] OL L 375, 1980 12 31, p. 75.[5] OL L 55, 1971 3 8, p. 23.[6] OL L 47, 1980 2 21, p. 8.[7] OL L 302, 1972 12 31, p. 24.[8] OL L 325, 1980 12 1, p. 14.[9] OL L 47, 1980 2 21, p. 4.[10] OL L 325, 1980 12 1, p. 16.[11] OL L 47, 1980 2 21, p. 11.[12] OL L 375, 1980 12 31, p. 75.--------------------------------------------------I PRIEDASLigos, apie kurias būtina praneštiSnukio ir nagų ligaGalvijų marasKontaginė galvijų pleuropneumonijaMėlynojo liežuvio liga (blutangas)Kiaulių vezikulinė ligaKlasikinis kiaulių marasAfrikinis kiaulių marasTešeno liga (kontaginis kiaulių paralyžius)Paukščių marasNjukaslio liga--------------------------------------------------II PRIEDASPranešime pateikiama informacija1. Informacija, kurią pagal 3 straipsnio reikalavimus būtina pateikti apie pirminius I priede nurodytų ligų protrūkius:1) išsiuntimo data;2) išsiuntimo laikas;3) valstybės narės pavadinimas;4) a) ligos pavadinimas;b) viruso tipas, jei reikia;5) patvirtinimo data;6) geografinė vietovė, kurioje įsikūręs ūkis;7) ūkyje esančių ligoms neatsparių gyvūnų skaičius a) galvijų, b) kiaulių, c) avių, d) ožkų, e) paukščių;8) išskerstų gyvūnų skaičius a) galvijų, b) kiaulių, c) avių, d) ožkų, e) paukščių;9) sunaikintų a) galvijų, b) kiaulių, c) avių, d) ožkų, e) paukščių skerdenų skaičius.2. Informacija, kurią pagal 4 straipsnio reikalavimus būtina pateikti apie pakartotinius I priede nurodytų ligų protrūkius:1) išsiuntimo data;2) išsiuntimo laikas;3) valstybės narės pavadinimas;4) ligų, apie kurias pranešama:a) pavadinimas;b) protrūkių skaičius.3. Informacija, kurią pagal 3 straipsnio reikalavimus būtina pateikti apie apribojimų, taikomų valstybėje narėje, panaikinimą, likvidavus paskutinį ligų, nurodytų I priede, protrūkį:1) išsiuntimo data;2) išsiuntimo laikas;3) valstybės narės pavadinimas;4) ligos pavadinimas;5) apribojimų panaikinimo data.--------------------------------------------------