title: 2011 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/51/ES, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 2003/109/EB siekiant išplėsti jos taikymo sritį asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga  Tekstas svarbus EEE

text:
19.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 132/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2011/51/ES
   2011 m. gegužės 11 d.
   kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 2003/109/EB siekiant išplėsti jos taikymo sritį asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 79 straipsnio 2 dalies a ir b punktus,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
   kadangi:

               (1)

               2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyva 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso (2) nėra taikoma asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvoje 2004/83/EB dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo pabėgėliams ar asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, jų statuso ir suteikiamos apsaugos pobūdžio būtiniausių standartų (3).

               (2)

               Ilgalaikio gyventojo statuso gavimo perspektyva valstybėje narėje po tam tikro laiko yra svarbi visiškai integruojant asmenis, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga jų gyvenamosios vietos valstybėje narėje.

               (3)

               Ilgalaikio gyventojo statusas asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, yra taip pat svarbus skatinant ekonominę ir socialinę sanglaudą, kuri yra pagrindinis Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo nustatytas Sąjungos tikslas.

               (4)

               Todėl asmenys, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, turėtų turėti galimybę gauti ilgalaikio gyventojo statusą valstybėje narėje, kuri jiems suteikė tarptautinę apsaugą, tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir kiti trečiųjų šalių piliečiai.

               (5)

               Atsižvelgiant į asmenų, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, teisę gyventi kitoje valstybėje narėje nei toje, kuri jiems suteikė tarptautinę apsaugą, būtina užtikrinti, kad tos kitos valstybės narės būtų informuotos apie atitinkamų asmenų apsaugos aplinkybes, kad jos galėtų vykdyti savo pareigas dėl negrąžinimo principo.

               (6)

               Asmenys, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, esantys ilgalaikiais gyventojais, laikantis tam tikrų sąlygų, turėtų turėti lygias teises su gyvenamosios valstybės narės piliečiais įvairiais ekonominiais ir socialiniais klausimais, kad ilgalaikio gyventojo statusas būtų tinkama priemonė ilgalaikiams gyventojams integruotis į visuomenę, kurioje jie gyvena.

               (7)

               Asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, turėtų būti užtikrintos lygios teisės valstybėje narėje, kuri jiems suteikė tarptautinę apsaugą, nedarant poveikio teisėms ir išmokoms, numatytoms Direktyvoje 2004/83/EB, taip pat 1951 m. liepos 28 d. Konvencijoje dėl pabėgėlių statuso, su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorke pasirašytu protokolu (toliau – Ženevos konvencija).

               (8)

               Direktyvoje 2003/109/EB nustatytos sąlygos dėl ilgalaikių gyventojų teisės gyventi kitoje valstybėje narėje ir gauti ilgalaikio gyventojo statusą turėtų būti taikomos vienodai visiems trečiųjų šalių piliečiams, kuriems buvo suteiktas ilgalaikio gyventojo statusas.

               (9)

               Atsakomybės už asmenų, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, apsaugą perkėlimas nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį.

               (10)

               Jei valstybė narė, laikydamasi Direktyvos 2003/109/EB, ketina išsiųsti šioje valstybėje narėje ilgalaikio gyventojo statusą įgijusį asmenį, kuriam buvo suteikta tarptautinė apsauga, tas asmuo turėtų būti apsaugotas nuo grąžinimo vadovaujantis Direktyva 2004/83/EB ir Ženevos konvencijos 33 straipsniu. Tuo tikslu, jei atitinkamam asmeniui tarptautinė apsauga suteikiama vienoje valstybėje narėje, bet jis šiuo metu gyvena įgijęs ilgalaikio gyventojo statusą kitoje valstybėje narėje, būtina numatyti, kad tas asmuo gali būti išsiųstas tik į tą valstybę narę, kuri suteikė tarptautinę apsaugą, ir kad ta valstybė narė privalo priimti tą asmenį atgal, nebent grąžinimas yra leidžiamas pagal Direktyvą 2004/83/EB. Tokios pačios garantijos turėtų būti taikomos asmeniui, kuriam suteikiama tarptautinė apsauga ir kuris gyvena antrojoje valstybėje narėje, bet dar nėra įgijęs ilgalaikio gyventojo statuso.

               (11)

               Jei asmens, kuriam suteikiama tarptautinė apsauga, išsiuntimas už Sąjungos teritorijos ribų yra leidžiamas pagal Direktyvą 2004/83/EB, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad iš atitinkamų šaltinių, įskaitant tam tikrais atvejais valstybę narę, kuri suteikė tarptautinę apsaugą, būtų gauta ir atidžiai įvertinta visa informacija, siekiant užtikrinti, kad sprendimas išsiųsti tą asmenį, kuriam suteikiama tarptautinė apsauga, atitiktų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 4 straipsnį ir 19 straipsnio 2 dalį.

               (12)

               Šioje direktyvoje gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnyje ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ypač jos 7 straipsnyje.

               (13)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (4) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.

               (14)

               Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 21) dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės, 1 ir 2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui, šios valstybės narės nedalyvauja priimant šią direktyvą ir ji nėra joms privaloma ar taikoma.

               (15)

               Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 22) dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius, Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą, ir ji nėra jai privaloma ar taikoma,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 2003/109/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               2 straipsnio f punktas pakeičiamas taip:
               „f)   „tarptautinė apsauga“– tarptautinė apsauga, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 2004/83/EB dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo pabėgėliams ar asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, jų statuso ir suteikiamos apsaugos pobūdžio būtiniausių standartų (5) 2 straipsnio a dalyje;

               2.

               3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           2 dalies c ir d punktai pakeičiami taip:

                                       „c)

                                       turi leidimą gyventi valstybėje narėje pritaikius kitokio pobūdžio apsaugą, nei tarptautinė apsauga, arba kreipėsi su prašymu dėl leidimo gyventi remdamiesi tuo pagrindu ir laukia, kol bus priimtas sprendimas dėl jų statuso;

                                       d)

                                       kreipėsi su prašymu dėl tarptautinės apsaugos, ir dėl jų prašymo dar nepriimtas galutinis sprendimas;“;

                           b)

                           3 dalies c punktas pakeičiamas taip:

                                       „c)

                                       1995 m. gruodžio 13 d. Europos konvencijoje dėl įsisteigimo, 1961 m. spalio 18 d. Europos socialinėje chartijoje, iš dalies pakeistoje 1987 m. gegužės 3 d. Europos socialinėje chartijoje ir 1977 m. lapkričio 24 d. Europos konvencijoje dėl migruojančių darbuotojų teisinio statuso, 1951 m. liepos 28 d. Konvencijos dėl pabėgėlių, su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorke pasirašytu protokolu, priedo 11 punkte, ir 1980 m. spalio 16 d. Europos susitarime dėl atsakomybės už pabėgėlius perkėlimo.“

               3.

               4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           įterpiama ši dalis:
                           „1a.   Valstybės narės nesuteikia ilgalaikio gyventojo statuso tarptautinės apsaugos pagrindu, jei tarptautinė apsauga panaikinama, nutraukiama arba atsisakoma ją pratęsti, kaip nustatyta Direktyvos 2004/83/EB 14 straipsnio 3 dalyje ir 19 straipsnio 3 dalyje.“;

                           b)

                           2 dalis papildoma šia pastraipa:
                           „Apskaičiuojant asmenų, kuriems suteikta tarptautinė apsauga, 1 dalyje nurodytą laikotarpį įtraukiama bent pusė laikotarpio nuo tos dienos, kurią pateiktas tarptautinės apsaugos prašymas ir kurio pagrindu buvo suteikta ta tarptautinė apsauga, iki dienos, kurią buvo suteiktas Direktyvos 2004/83/EB 24 straipsnyje nurodytas leidimas gyventi, arba visas tas laikotarpis, jei jis ilgesnis kaip 18 mėnesių.“

               4.

               8 straipsnis papildomas šiomis dalimis:
               „4.   Jei valstybė narė išduoda ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES trečiosios šalies gyventojui, kuriam ji suteikė tarptautinę apsaugą, ji to ilgalaikio gyventojo leidimo gyventi ES eilutėje „Pastabos“ įrašo tokią pastabą: „(data) tarptautinę apsaugą suteikė (valstybės narės pavadinimas).“
               5.   Jei ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES, išduotame antrosios valstybės narės trečiosios šalies piliečiui, kuris jau turi kitoje valstybėje narėje išduotą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES, kuriame yra 4 dalyje nurodyta pastaba, antroji valstybė narė įrašo tą pačią pastabą ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES.
               Prieš įrašydama 4 dalyje nurodytą pastabą, antroji valstybė narė prašo toje pastaboje nurodytos valstybės narės pateikti informaciją, ar ilgalaikis gyventojas vis dar naudojasi tarptautine apsauga. Pastaboje nurodyta valstybė narė atsako į prašymą suteikti informaciją per vieną mėnesį nuo šio prašymo iš antrosios valstybės narės gavimo dienos. Jei, priėmus galutinį sprendimą, tarptautinė apsauga buvo panaikinta, antroji valstybė narė neįrašo tos pastabos.
               6.   Tais atvejais, kai laikantis atitinkamų tarptautinių dokumentų ar nacionalinės teisės aktų atsakomybė už ilgalaikio gyventojo tarptautinę apsaugą buvo perkelta antrajai valstybei narei po to, kai buvo išduotas 5 dalyje nurodytas ilgalaikio gyventojo leidimas gyventi ES, antroji valstybė narė per tris mėnesius nuo tokio perkėlimo atitinkamai iš dalies pakeičia 4 dalyje nurodytą pastabą.“

               5.

               9 straipsnyje įterpiama ši dalis:
               „3a.   Panaikinus, nutraukus arba atsisakius pratęsti tarptautinę apsaugą, laikantis Direktyvos 2004/83/EB 14 straipsnio 3 dalies ir 19 straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali panaikinti ilgalaikio gyventojo statusą, jeigu ilgalaikio gyventojo statusas buvo suteiktas tarptautinės apsaugos pagrindu.“

               6.

               11 straipsnyje įterpiama ši dalis:
               „4a.   Valstybės narės, kuri suteikė tarptautinę apsaugą, atžvilgiu 3 ir 4 dalys nepažeidžia Direktyvos 2004/83/EB.“

               7.

               12 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           įterpiamos šios dalys:
                           „3a.   Jei valstybė narė priima sprendimą išsiųsti ilgalaikį gyventoją, kurio ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES yra 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba, ji prašo toje pastaboje nurodytos valstybės narės patvirtinti, ar atitinkamas asmuo toje valstybėje narėje vis dar naudojasi tarptautine apsauga. Pastaboje nurodyta valstybė narė į prašymą suteikti informaciją atsako ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo šio prašymo gavimo dienos.
                           3b.   Jei ilgalaikis gyventojas vis dar naudojasi tarptautine apsauga pastaboje nurodytoje valstybėje narėje, tas asmuo išsiunčiamas į tą valstybę narę, kuri, nedarydama poveikio taikomoms Sąjungos ir nacionalinės teisės aktams ir šeimos vientisumo principui, nedelsdama ir netaikydama jokių formalumų, priima atgal tą asmenį, kuriam suteikta tarptautinė apsauga, ir jo šeimos narius.
                           3c.   Nukrypstant nuo 3b dalies, sprendimą dėl išsiuntimo priėmusi valstybė narė, laikydamasi tarptautinių įsipareigojimų, išsaugo teisę išsiųsti ilgalaikį gyventoją ne į tarptautinę apsaugą suteikusią valstybę narę, bet į kitą valstybę, jei tas asmuo įvykdo Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 2 dalyje apibrėžtas sąlygas.“;

                           b)

                           pridedama ši 6 dalis:
                           „6.   Šis straipsnis nepažeidžia Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 1 dalies.“

               8.

               Įterpiamas šis straipsnis:
               „19a straipsnis
               Ilgalaikio gyventojo leidimo gyventi ES daliniai pakeitimai
               1.   Kai ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES yra 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba ir kai laikantis atitinkamų tarptautinių dokumentų ar nacionalinės teisės aktų atsakomybė už ilgalaikio gyventojo tarptautinę apsaugą perkeliama antrajai valstybei narei prieš išduodant 8 straipsnio 5 dalyje nurodytą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES, antroji valstybė narė paprašo ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES išdavusios valstybės narės atitinkamai iš dalies pakeisti tą pastabą.
               2.   Kai ilgalaikiam gyventojui suteikiama tarptautinė apsauga antrojoje valstybėje narėje prieš tai valstybei narei išduodant 8 straipsnio 5 dalyje nurodytą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES, ta valstybė narė paprašo valstybės narės, kuri išdavė ilgalaikį gyventojo leidimą gyventi ES, jį iš dalies pakeisti, kad būtų įrašyta 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba.
               3.   Gavusi 1 ir 2 dalyse nurodytą prašymą, ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES išdavusi valstybė narė išduoda iš dalies pakeistą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES ne vėliau kaip po trijų mėnesių nuo tos antrosios valstybės narės prašymo gavimo.“

               9.

               22 straipsnyje įterpiama ši dalis:
               „3a.   Jei per tą laiką tarptautinė apsauga nebuvo panaikinta arba asmuo nepriskiriamas vienai iš Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 2 dalyje nurodytų kategorijų, šio straipsnio 3 dalis nėra taikoma trečiosios šalies piliečiams, kurių ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES, išduotame pirmojoje valstybėje narėje, yra šios direktyvos 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba.
               Ši dalis nepažeidžia Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 1 dalies.“

               10.

               25 straipsnio pirma pastraipa pakeičiama taip:
               „Valstybės narės paskiria punktus ryšiams palaikyti, kurie bus atsakingi už 8, 12, 19, 19a, 22 ir 23 straipsniuose nurodytos informacijos ir dokumentacijos priėmimą ir perdavimą.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2013 m. gegužės 20 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Valstybės narės, patvirtindamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva pagal Sutartis skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2011 m. gegužės 11 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BUZEK

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         GYŐRI E.

      (1)  2010 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2011 m. balandžio 11 d. Tarybos sprendimas.

      (2)  OL L 16, 2004 1 23, p. 44.

      (3)  OL L 304, 2004 9 30, p. 12.

      (4)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (5)  OL L 304, 2004 9 30, p. 12.“


title: 1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyva dėl netiesioginių mokesčių, taikomų kapitalui pritraukti

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31969L0335

Oficialusis leidinys L 249 , 03/10/1969 p. 0025 - 0029 specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1969(II) p. 0405  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1969(II) p. 0412  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 09 tomas 1 p. 0020  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 09 tomas 1 p. 0022  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 09 tomas 1 p. 0022

		Tarybos direktyva1969 m. liepos 17 d.dėl netiesioginių mokesčių, taikomų kapitalui pritraukti(69/335/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 99 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi Sutarties tikslas yra sukurti ekonominę sąjungą, kurios savybės būtų panašios į vidaus rinkos, ir kadangi viena esminių sąlygų tam pasiekti yra laisvo kapitalo judėjimo skatinimas;kadangi dėl šiuo metu valstybėse narėse pritraukiant kapitalą taikomų netiesioginių mokesčių, būtent dėl kapitalo įnašų į bendroves bei firmas apmokestinimo ir vertybiniams popieriams taikomo žyminio mokesčio, atsiranda diskriminacija, dvigubas apmokestinimas ir skirtumai, kurie sudaro kliūtis laisvam kapitalo judėjimui ir kurie dėl to turi būti pašalinti derinimo priemonėmis;kadangi tokie mokesčiai kapitalo pritraukimui turi būti derinami taip, kad padariniai valstybių narių biudžetams būtų kiek galima mažesni;kadangi valstybėje narėje galiojantis žyminis mokestis už jos teritorijoje platinamus arba išleistus vertybinius popierius iš kitos valstybės narės prieštarauja bendrosios rinkos, kurios požymiai atitinka vidaus rinkos savybes, sampratai; kadangi, be to, tapo akivaizdu, kad tolesnis žyminio mokesčio taikymas vertybinių popierių emisijoms skolinantis viduje ir užsienio valstybių vertybinių popierių platinimui arba išleidimui kurios nors valstybės narės rinkoje yra nepageidaujamas ekonominiu požiūriu ir nesuderinamas su valstybių narių mokesčių įstatymų šioje srityje raida;kadangi šiomis aplinkybėmis rekomenduojama panaikinti žyminį mokestį vertybiniams popieriams, neatsižvelgiant į tai, kokia tų vertybinių popierių kilmė, ir į tai, ar jie atspindi nuosavą ar skolintą bendrovės kapitalą;kadangi bendrosios rinkos, kurios savybės atitinka vidaus rinkos požymius, ypatybė yra ta, kad mokestis bendrovei arba firmai bendrojoje rinkoje pritraukiant kapitalą yra imamas tik vieną kartą ir kad tokio mokesčio dydis turi būti vienodas visose valstybėse narėse, kad tai nesudarytų kliūčių laisvam kapitalo judėjimui;kadangi dėl to turi būti suderinta šio mokesčio struktūra ir normos;kadangi tolesnis vertybinių popierių apmokestinimas kitais netiesioginiais mokesčiais, kurių požymiai yra tokie pat kaip ir kapitalo mokesčio arba žyminio mokesčio, gali sukliudyti pasiekti tikslus, kurių siekiama šioje direktyvoje numatytomis priemonėmis, todėl tie mokesčiai turėtų būti panaikinti,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės apmokestina kapitalo įnašus į kapitalo bendroves mokesčiu, suderintu pagal 2—9 straipsnių nuostatas ir toliau vadinamu kapitalo mokesčiu.2 straipsnis1. Sandoriai, kurie yra kapitalo mokesčio objektas, yra apmokestinami tik toje valstybėje narėje, kurios teritorijoje tuo metu, kai tokie sandoriai yra sudaromi, yra faktinis kapitalo bendrovės valdymo centras.2. Jeigu faktinis kapitalo bendrovės valdymo centras yra trečiojoje šalyje, o jo registruota buveinė — valstybėje narėje, sandoriai, kurie yra kapitalo mokesčio objektas, yra apmokestinami toje valstybėje narėje, kurioje yra jo registruota buveinė.3. Jeigu faktinis kapitalo bendrovės valdymo centras ir registruota buveinė yra trečiojoje šalyje, jos filialo, esančio valstybėje narėje, aprūpinimas pagrindiniu arba apyvartiniu kapitalu gali būti apmokestinamas toje valstybėje narėje, kurios teritorijoje yra tas filialas.3 straipsnis1. Šioje direktyvoje terminas "kapitalo bendrovė" – tai:bendrovės, pagal Belgijos, Vokietijos, Prancūzijos, Italijos, Liuksemburgo ir Nyderlandų įstatymus [3] žinomos atitinkamai kaip:- société anonyme / naamloze vennootschap, Aktiengesellschaft, société anonyme, società per azioni, société anonyme, naamloze vennootschap,- société en commandite par actions / commanditaire vennootschap op aandelen, Kommanditgesellschaft auf Aktien, société en commandite par actions, società in accomandita per azioni, société en commandite par actions, commanditaire vennootschap op aandelen,- société de personnes à responsabilité limitée / personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid, Gesellschaft mit beschränkter Haftung, société à responsabilité limitée, società a responsabilità limitata, société à responsabilité limitée;b) kiekviena bendrovė, firma, asociacija arba juridinis asmuo, kurio kapitalo arba turto akcijomis (dalimis) gali būti prekiaujama vertybinių popierių biržoje;c) bet kuri bendrovė, firma, asociacija arba pelno siekiantis juridinis asmuo, kurių dalyviai turi teisę perduoti savo akcijas (dalis) trečiosioms šalims be jų išankstinio leidimo ir kurie už bendrovės, firmos, asociacijos arba juridinio asmens skolas atsako tiktai savo akcijomis (dalimis).2. Taikant šią direktyvą, kiekviena kita bendrovė, firma, asociacija arba pelno siekiantis juridinis asmuo yra laikomi kapitalo bendrovėmis. Tačiau apmokestinimo kapitalo mokesčiu atžvilgiu valstybė narė turi teisę jų tokiomis nelaikyti.4 straipsnis1. Kapitalo mokesčiu apmokestinami tokie sandoriai:a) kapitalo bendrovės steigimas;b) bendrovės, firmos, asociacijos ar juridinio asmens, kurie nėra kapitalo bendrovė, pertvarkymas į kapitalo bendrovę;c) kapitalo bendrovės kapitalo padidinimas bet kokios rūšies turto įnašais;d) kapitalo bendrovės turto padidinimas bet kokios rūšies turto įnašais, atsilyginant už juos ne bendrovės akcijomis (dalimis), bet tos pačios rūšies teisėmis, kaip turi dalyviai, pvz., balsavimo teise, teise į dalį pelno arba į perviršį bendrovę likviduojant;e) bendrovės, firmos, asociacijos arba juridinio asmens, kurio registruota buveinė yra trečiojoje šalyje, ir kuris valstybėje narėje kapitalo mokesčio taikymo atžvilgiu yra laikomas kapitalo bendrove, faktinio valdymo centro perkėlimas iš trečiosios šalies į tą valstybę narę;f) bendrovės, firmos, asociacijos arba juridinio asmens, kurio faktinis valdymo centras yra trečiojoje šalyje ir kuris toje valstybėje narėje kapitalo mokesčio taikymo atžvilgiu yra laikomas kapitalo bendrove, registruotos buveinės perkėlimas iš trečiosios šalies į tą valstybę narę;g) bendrovės, firmos, asociacijos arba juridinio asmens faktinio valdymo centro perkėlimas iš valstybės narės, kurioje kapitalo mokesčio atžvilgiu jis nėra laikomas kapitalo bendrove, į valstybę narę, kurioje jis tokiu yra laikomas;h) bendrovės, firmos, asociacijos arba juridinio asmens, kurio faktinis valdymo centras yra trečiojoje šalyje, registruotos buveinės perkėlimas iš valstybės narės, kurioje kapitalo mokesčio atžvilgiu jis nėra laikomas kapitalo bendrove, į valstybę narę, kurioje jis tokiu yra laikomas.2. Kapitalo mokesčiu gali būti apmokestinami tokie sandoriai:a) kapitalo bendrovės kapitalo padidėjimas kapitalizuojant pelną arba iš nuolatinių ar laikinų rezervų;b) kapitalo bendrovės turto padidėjimas dėl jai jos dalyvių teikiamų paslaugų, dėl kurių bendrovės kapitalas nepadidėja, tačiau dėl kurių keičiasi teisių bendrovėje struktūra arba gali padidėti bendrovės akcijų (dalių) vertė;c) kapitalo bendrovės skolinimasis, jeigu kreditorius turi teisę į bendrovės pelno dalį;d) kapitalo bendrovės skolinimasis iš dalyvio arba dalyvio sutuoktinio ar vaiko, arba iš trečiosios šalies, jeigu už paskolą garantuoja dalyvis, su sąlyga, kad tokių paskolų funkcijos yra tokios pačios, kaip bendrovės kapitalo padidinimo.3. Steigimas, apibrėžtas 1 dalies a punkte, nėra suprantamas kaip kapitalo bendrovės steigiamojo dokumento arba įstatų keitimas, ypač kaip:a) kapitalo bendrovės reorganizavimas į kitos rūšies kapitalo bendrovę;b) bendrovės, firmos, asociacijos arba juridinio asmens faktinio valdymo centro arba registruotos buveinės perkėlimas iš vienos valstybės narės į kitą valstybę narę, kai abiejose valstybėse narėse kapitalo mokesčio atžvilgiu jis yra laikomas kapitalo bendrove;c) kapitalo bendrovės tikslų pasikeitimas;d) kapitalo bendrovės veiklos trukmės pratęsimas.5 straipsnis1. Mokestis apskaičiuojamas nuo:a) steigiant kapitalo bendrovę arba didinant jos kapitalą arba turtą, kaip nurodyta 4 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktuose, — dalyvių įnešto arba planuojamo įnešti bet kokios rūšies turto faktinės vertės, atėmus bendrovės prisiimtus įsipareigojimus ir patirtas išlaidas, susijusias su šiuo įnašu. Valstybės narės gali atidėti apmokestinimą kapitalo mokesčiu iki to laiko, kai toks įnašas padaromas;b) pertvarkant į kapitalo bendrovę arba perkeliant faktinį kapitalo bendrovės valdymo centrą arba registruotą buveinę, kaip nurodyta 4 straipsnio 1 dalies b, e, f, g ir h punktuose, — bet kokios rūšies turto, priklausančio bendrovei pertvarkymo arba perkėlimo metu, faktinės vertės, atėmus įsipareigojimus ir išlaidas, už kuriuos tuo metu bendrovė yra atsakinga;c) didinant kapitalą, kapitalizuojant pelno rezervus arba atidėjimus, kaip nurodyta 4 straipsnio 2 dalies a punkte, — tokio padidėjimo nominalaus dydžio;d) didinant turtą, kaip nurodyta 4 straipsnio 2 dalies b punkte, — suteiktų paslaugų faktinės vertės, atėmus bendrovės dėl tokio paslaugų teikimo prisiimtus įsipareigojimus ir patirtas išlaidas;e) skolinantis 4 straipsnio 2 dalies c ir d punktuose nurodytais atvejais — paimtų paskolų nominalios sumos.2. 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytais atvejais mokesčio bazė negali būti mažesnė už kiekvienam dalyviui paskirtų arba priklausančių akcijų (dalių) tikrąją vertę arba už tokių akcijų (dalių) nominalią vertę, jeigu ji yra didesnė už jų tikrąją vertę.3. Didinant kapitalą į mokesčio bazę neįtraukiama:- kapitalo bendrovei priklausančio turto, kuris buvo panaudotas kapitalui padidinti ir kuriam kapitalo mokestis jau buvo taikytas, vertė,- kapitalo bendrovės paimtų paskolų, kurios buvo konvertuotos į bendrovės akcijas (dalis) ir kurioms kapitalo mokestis jau buvo taikytas, vertė.6 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė į mokesčio įvertinimo bazę, nustatytą remiantis 5 straipsniu, gali neįtraukti dalyvio su neribota atsakomybe už kapitalo bendrovės įsipareigojimus įnešto kapitalo, taip pat tokiam dalyviui priklausančios bendrovės turto dalies.2. Tais atvejais, kai valstybė narė pasinaudoja 1 dalyje numatyta teise, kapitalo mokesčiu apmokestinama:- kapitalo bendrovės faktinio valdymo centro perkėlimas į kitą valstybę narę, kuri tokia teise nesinaudoja,- kapitalo bendrovės, kurios faktinis valdymo centras yra trečiojoje šalyje, registruotos buveinės perkėlimas į kitą valstybę narę, kuri tokia teise nesinaudoja,- kiekvienas sandoris, dėl kurio dalyvio atsakomybė tampa apribota tiktai jo akcijomis (dalimis) bendrovės kapitale, ypač kai atsakomybė taip apribojama dėl kapitalo bendrovės reorganizavimo į kitos rūšies kapitalo bendrovę.Visais tokiais atvejais kapitalo mokesčiu apmokestinama dalyviui su neribota atsakomybe už bendrovės įsipareigojimus priklausančios bendrovės turto dalies vertė.7 straipsnis1. Iki įsigalios pagal 2 dalį Tarybos priimtos nuostatos:a) kapitalo mokesčio norma negali viršyti 2 % ar būti mažesnė nei 1 %;b) norma sumažinama 50 % arba daugiau, kai viena ar daugiau kapitalo bendrovių visą savo turtą ir įsipareigojimus, arba vieną ar daugiau savo verslo dalių perleidžia vienai ar daugiau besikuriančių arba jau egzistuojančių kapitalo bendrovių.Toks sumažinimas galimas su sąlyga, jeigu:- už įnašus atlyginama tiktai išduodant bendrovės arba bendrovių akcijas (dalis), nors valstybės narės turi teisę išplėsti sumažinimo taikymą tiems atvejams, kai už įnašus išduodamos bendrovės arba bendrovių akcijos (dalys) ir apmokama grynaisiais pinigais, jei tokio apmokėjimo suma neviršija 10 % akcijų (dalių) nominalios vertės,- sandoryje dalyvaujančių bendrovių faktiniai valdymo centrai arba registruotos buveinės yra valstybės narės teritorijoje;c) kapitalo mokesčio norma gali būti sumažinama iki 0,5 % iki 1973 m. sausio 1 d. ir iki 1 % — po tos datos, jeigu formuojamas arba didinamas holdingo arba investicinių bendrovių, kurių vienintelis tikslas yra turėti ir valdyti kitų įmonių akcijas (dalis) bei gauti iš jų pelną, kapitalas, bet tik tuo atveju, jeigu tokios bendrovės nevykdo pramoninės arba komercinės veiklos savo sąskaita ir nevaldo viešai veikiančios komercinės įmonės.2. Kad Taryba turėtų galimybes nustatyti kapitalo mokesčio normas iki pereinamojo laikotarpio pabaigos, Komisija iki 1971 m. sausio 1 d. pateikia Tarybai pasiūlymą šiuo klausimu.3. Didinant bendrovės kapitalą pagal 4 straipsnio 1 dalies c punktą, po to, kai bendrovės kapitalas buvo sumažintas dėl patirtų nuostolių, tai daliai, kuria kapitalas padidėjo ir kuri atitinka kapitalo sumažinimą, gali būti taikomas sumažinta norma, jeigu toks padidėjimas įvyksta per ketverius metus nuo kapitalo sumažinimo.4. Jeigu valstybė narė pasinaudoja 4 straipsnio 2 dalyje numatyta teise, gali būti taikomas sumažintos normos kapitalo mokestis.8 straipsnisValstybė narė gali iš dalies arba visiškai atleisti nuo kapitalo mokesčio 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse minimus sandorius, jei jie susiję su:- kapitalo bendrovėmis, kurios teikia viešąsias paslaugas, pvz., visuomeninio transporto įmonės, uosto administracija, arba įmonės, tiekiančios vandenį, dujas arba elektros energiją, tais atvejais, kai valstybinėms, regioninėms arba vietinėms valdžios institucijoms priklauso bent pusė bendrovės kapitalo,- kapitalo bendrovėmis, kurių veikla tiek pagal jų nuostatus, tiek faktiškai išimtinai yra susijusi su kultūra, labdara, šalpa arba švietimu.9 straipsnisKad apmokestinimas būtų teisingas, taip pat socialiniais sumetimais arba siekiant įgalinti valstybę narę rasti sprendimus iškilus nebūdingoms situacijoms, kai kurių rūšių sandoriams ar kapitalo bendrovėms mokestis gali būti netaikomas, arba taikomas sumažinta ar padidinta norma. Valstybė narė, kuri pasiūlo imtis tokios priemonės, klausimą laiku perduoda svarstyti Komisijai, atsižvelgdama į Sutarties 102 straipsnio taikymą.10 straipsnisBe kapitalo mokesčio, valstybės narės netaiko jokio kito mokesčio bendrovėms,firmoms, asociacijoms ar pelno siekiantiems juridiniams asmenims:a) už 4 straipsnyje minimus sandorius;b) už įnašus, paskolas arba teikiamas paslaugas, kurios yra 4 straipsnyje minimų sandorių dalis;c) atliekant registraciją arba kitus formalumus, būtinus prieš pradedant verslą, kuriuos dėl savo teisinės formos gali privalėti atlikti bendrovė, firma, asociacija arba pelno siekiantis juridinis asmuo.11 straipsnisValstybės narės neapmokestina jokios rūšies mokesčiais:a) bet kieno išleistų akcijų arba kitų tokios pat rūšies vertybinių popierių, arba tokius vertybinius popierius atstovaujančių sertifikatų sukūrimo, išleidimo, kotiravimo vertybinių popierių biržoje, jų pateikimo į rinką arba sandorių jais sudarymo;b) paskolų, tarp jų ir Vyriausybės obligacijų, gautų kam nors išleidus akcinės bendrovės obligacijas arba kitus perleidžiamus vertybinius popierius, arba kokių nors su tuo susijusių formalumų arba tokių akcinės bendrovės obligacijų ar kitų perleidžiamų vertybinių popierių sukūrimo, išleidimo, kotiravimo vertybinių popierių biržoje jų pateikimo į rinką ar sandorių jais sudarymo.12 straipsnis1. Nepaisant 10 ir 11 straipsnių, valstybės narės gali taikyti:a) vienodos arba nevienodos normos vertybinių popierių perleidimo mokesčius;b) perleidimo mokesčius, tarp jų žemės registracijos mokesčius, už jų teritorijoje esančių įmonių arba nekilnojamojo turto perleidimą bendrovei, firmai, asociacijai arba pelno siekiančiam juridiniam asmeniui;c) perleidimo mokesčius, bet kokios rūšies turtą perleidus bendrovei, firmai, asociacijai arba pelno siekiančiam juridiniam asmeniui, jeigu už tokį perleistą turtą atsilyginama ne bendrovės akcijomis (dalimis), o kitaip;d) mokesčius už hipotekos sukūrimą, registravimą ar panaikinimą arba kitus mokesčius už žemę ar kitokį turtą;e) rinkliavas ir panašius mokėjimus;f) pridėtinės vertės mokestį.2. 1 dalies b, c, d ir e punktuose minimi mokesčiai turi būti vienodi nepriklausomai nuo to, ar bendrovės, firmos, asociacijos ar pelno siekiančio juridinio asmens faktinis valdymo centras ar registruota buveinė yra valstybėje narėje, kurioje mokesčiai yra taikomi, ar ne; taip pat tokie mokesčiai negali būti didesni, už tuos, kurie taikomi panašiems sandoriams juos apmokestinančioje valstybėje narėje.13 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1972 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.14 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos reglamentuojamoje srityje vėliau priimtų pagrindinių nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstai būtų pateikti Komisijai.15 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1969 m. liepos 17 d.Tarybos varduPirmininkasH. J. Witteveen[1] OL 119, 1965 7 3, p. 2057/65.[2] OL 134, 1965 7 23, p. 2227/65.[3] Atlikus technines adaptacijas, Komisija pateikė Tarybai tokius techninius pakeitimus:3 straipsnio 1 dalies a punkte:- kablelis keičiamas žodžiu "ir",- po žodžių "Nyderlandų" pridėti: "Jungtinės Karalystės, Airijos, Danijos ir Norvegijos",- pirmojoje įtraukoje po žodžių - "naamloze vennootschap"-  įrašyti:- "companies incorporated with limited liability, companies with limited liability which are formed and registered under the Companies Acts or the Joint Stock Companies Acts or which are incorporated by charter or private Act of Parliament (bendrovės įsteigtos su ribota atsakomybe, bendrovės su ribota atsakomybe, įsteigtos ir registruotos pagal Bendrovių įstatymą arba Akcinių bendrovių įstatymą, arba įsteigtos steigimo aktu arba Parlamento aktu dėl atskiro juridinio ar fizinio asmens), Aktieselskab, Aksjeselskap",- antrojoje įtraukoje po žodžių - "commanditaire vennootschap op aandelen"-  įrašyti:- "Kommandit-aktieselskab, Kommandittaksjeselskap".--------------------------------------------------


title: 1989 m. birželio 21 d. Tarybos Direktyva dėl esamų komunalinių atliekų deginimo įmonių oro taršos mažinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0429

Oficialusis leidinys L 203 , 15/07/1989 p. 0050 - 0054 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0081  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 9 p. 0081

		Tarybos Direktyva1989 m. birželio 21 d.dėl esamų komunalinių atliekų deginimo įmonių oro taršos mažinimo(89/429/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 130s straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi 1973 [4], 1977 [5], 1983 [6] ir 1987 [7] metų Europos Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programose pabrėžiama oro taršos prevencijos ir mažinimo svarba;kadangi 1987 m. spalio 19 d. Tarybos nutarime dėl aplinkosaugos veiksmų programos 1987-1992 [8] metams konstatuojama, kad svarbu Bendrijos veiksmus be kita ko nukreipti į atitinkamų standartų įdiegimą, kad būtų galima užtikrinti aukštą visuomenės sveikatos apsaugos ir aplinkosaugos lygį;kadangi 1975 m. liepos 15 d. priimta Tarybos direktyva 75/442/EEB dėl atliekų [9] numato, kad atliekos turi būti šalinamos nepakenkiant žmonių sveikatai ir nedarant žalos aplinkai; kadangi ta pati direktyva reikalauja, kad visi įrenginiai atliekoms tvarkyti ar įmonės turėtų atitinkamos kompetentingos institucijos leidimą, be kita ko nurodantį, kokių atsargumo priemonių reikia imtis;kadangi 1984 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 84/360/EEB dėl kovos su pramonės įmonių oro tarša [10] numato, kad valstybės narės laikosi tokios politikos ir strategijos bei taiko atitinkamas priemones, kuriomis būtų siekiama, kad esamos įmonės laipsniškai įdiegtų geriausią prieinamą gamybos būdą su ne per didžiausiomis sąnaudomis; kadangi tos nuostatos be kita ko taikomos ir esamoms komunalinių atliekų deginimo įmonėms;kadangi Direktyva 84/360/EEB reikalauja, kad Taryba Komisijos siūlytais klausimais vienbalsiai nustatytų, jei būtina, išmetamų teršalų ribinius dydžius, remdamasi geriausiu prieinamu gamybos būdu su ne per didžiausiomis sąnaudomis ir tinkamais matavimo metodais;kadangi, deginant komunalines atliekas, išsiskiria tam tikros medžiagos, kurios gali teršti orą ir tokiu būdu kenkti žmonių sveikatai ir aplinkai; kadangi kai kuriais atvejais tokia tarša gali peržengti valstybių sienas;kadangi būdai, kaip sumažinti komunalinių atliekų deginimo įmonių tam tikrų išmetamų teršalų kiekį yra gerai žinomi; kadangi juos galima pritaikyti esamose deginimo įmonėse laipsniškai, priklausomai nuo įmonių techninių ypatybių ir siekiant išsiversti su ne per didžiausiomis sąnaudomis; kadangi jie leidžia pasiekti, kad degimo dujose susidariusios teršalų koncentracijos nebūtų didesnės už tam tikrus ribinius dydžius;kadangi visos valstybės narės turi įstatymus, norminius aktus ir administracines nuostatas dėl kovos su stacionarių įmonių oro tarša ir kadangi keletas valstybių narių turi konkrečias nuostatas dėl komunalinių atliekų deginimo įmonių;kadangi Bendrija, nustatydama išmetamų teršalų ribinius dydžius ir kitus taršos prevencijos reikalavimus, padeda didinti valstybių narių vykdomų veiksmų efektyvumą kovojant su komunalinių atliekų deginimo įmonių oro tarša;kadangi, norint greitai užtikrinti efektyvią aplinkos apsaugą, būtina nustatyti tinkamus terminus, iki kada esamos deginimo įmonės turėtų įdiegti geriausią prieinamą gamybos būdą su ne per didžiausiomis sąnaudomis; kadangi tikslinga, kad galų gale visos esamos komunalinių atliekų deginimo įmonės laikytųsi tų pačių sąlygų, taikomų naujoms įmonėms pagal jų atitinkamą kategoriją;kadangi į reikalavimus esamoms įmonėms turi įeiti ir prievolė laikytis svarbiausių išmetamų teršalų ribinių dydžių ir palaikyti atitinkamas degimo sąlygas; kadangi, nustatant degimo sąlygas, būtina atsižvelgti į galinčius iškilti svarbiausius techninius sunkumus; kadangi deginimo įmonėse būtina numatyti atitinkamus matavimus ir tikrinimus ir kadangi visuomenė turi gauti informaciją apie rezultatus;kadangi būtina atsižvelgti į išmetamų dioksinų ir furanų keliamą problemą;kadangi svarbu ne tik nustatyti išmetamų teršalų ribinius dydžius, bet ir gilinti bei skleisti žinias ir naudoti švarią technologiją Bendrijoje kaip sudėtinę prevencinių pastangų kovojant su aplinkos tarša dalį, ypač atliekų šalinimo srityje;kadangi pagal Sutarties 130t straipsnį Bendrijai priėmus tokias nuostatas, valstybėms narėms neužkertamas kelias laikytis ar įvesti griežtesnes aplinkos apsaugos priemones, neprieštaraujančias Sutarčiai,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje:1. Oro tarša reiškia žmonių vykdomą tiesioginį ar netiesioginį medžiagų ar energijos išleidimą į orą, dėl ko grėsmė žmonių sveikatai, daroma žala gyviesiems ištekliams, ekosistemoms ir materialiam turtui, kliudo džiaugtis ir teisėtai naudotis gamtos teikiamomis galimybėmis.2. Ribinis išmetamų teršalų dydis reiškia teršiančių medžiagų koncentraciją ir (arba) masę, kuri įmonių išmetamuose teršaluose per konkretų laiko tarpą negali būti viršijama.3. Komunalinės atliekos reiškia buitines atliekas, taip pat komercines, prekybos ir kitas atliekas, savo pobūdžiu ir sudėtimi primenančias buitines atliekas.4. Komunalinių atliekų deginimo įmonės reiškia bet kurią techninę įrangą komunalinėms atliekoms deginti, panaudojant ar nepanaudojant pagaminamą šilumą, išskyrus įmones, kurios yra specialiai naudojamos kanalizacijų dumblui, cheminėms, nuodingoms ir pavojingoms atliekoms, ligoninių medicininėms atliekoms ir kitoms specifinių rūšių atliekoms deginti sausumoje ar jūroje, net jei šios įmonės gali deginti ir komunalines atliekas.Į šį apibrėžimą įeina ir vieta bei visa įranga kartu su kūrykla ir jos atliekomis, kuro ir oro tiekimo sistemos ir prietaisai taip pat sistemos deginimo operacijoms tikrinti ir deginimo procesui nuolat registruoti ir stebėti.5. Esama komunalinių atliekų deginimo įmonė reiškia komunalinių atliekų deginimo įmonę, kuriai pirmasis leidimas pradėti veiklą yra išduotas iki 1990 m. gruodžio 1 d.6. Deginimo įmonės nominalinis pajėgumas reiškia visų įmonės krosnių deginimo pajėgumų, nurodytų konstruktoriaus ir patvirtintų veiklos vykdytojo, sumą, ypač kreipiant dėmesį į atliekų kaloringumą, kuris išreiškiamas sudeginamų per valandą atliekų kiekiu.2 straipsnis1. Pagal Direktyvos 84/360/EEB 13 straipsnį valstybės narės imasi atitinkamų priemonių užtikrinti, kad esamų komunalinių atliekų deginimo įmonės laikytųsi:a) įmonės, turinčios 6 ar daugiau tonų atliekų per valandą pajėgumą: iki 1996 m. gruodžio 1 d. tų pačių sąlygų, kurių turi laikytis naujos tokio pat pajėgumo deginimo įmonės pagal 1989 m. birželio 8 d. priimtą Tarybos direktyvą 89/369/EEB dėl naujų komunalinių atliekų deginimo įmonių oro taršos prevencijos [11], išskyrus 4 straipsnio nuostatas, kurios keičiamos šios direktyvos 4 straipsnio nuostatomis;b) kitos įmonės:i) iki 1995 m. gruodžio 1 d. — šios direktyvos 3-7 straipsniuose nustatytų sąlygų;ii) iki 2000 m. gruodžio 1 d. — tų pačių sąlygų, kurių turi laikytis naujos tokio pat pajėgumo deginimo įmonės pagal Direktyvos 89/369/EEB nuostatas, išskyrus 4 straipsnio nuostatas, kurios turi būti pakeistos šios direktyvos 4 straipsnio nuostatomis.Kompetentingos institucijos pasirūpina, kad, priėmus atitinkamus sprendimus remiantis esamų įmonių likusiu tarnavimo laiku ir šioje direktyvoje nustatytais terminais bei sąlygomis, tos įmonės būtų kuo greičiau pritaikytos prie naujų reikalavimų.3 straipsnis1. Iki 1995 m. gruodžio 1 d. esamose komunalinių atliekų deginimo įmonėse taikomi tokie išmetamų teršalų ribiniai dydžiai, standartizuoti pagal šias sąlygas: temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, deguonies 11 % arba CO2 9 % ir sausos dujos:a) įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas mažesnis nei 6 tonos atliekų per valandą, bet ne mažesnis kaip viena tona per valandą:— bendras dulkių kiekis | 100 mg/nm3; |b) įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas mažesnis kaip viena tona per valandą:— bendras dulkių kiekis | 600 mg/nm3. |2. Įmonėms, kurių pajėgumas mažesnis kaip viena tona per valandą, išmetamų teršalų ribiniai dydžiai gali būti nustatomi remiantis 17 % deguonies lygiu. Šiuo atveju koncentracija negali būti didesnė, negu nurodyta 1 dalyje, padalijus juos iš 2,5.3. Kompetentingos institucijos nustato ribinius dydžius ne tik 1 dalyje nurodytiems teršalams, bet ir kitiems teršalams, kai jos mano, kad tai yra tikslinga priklausomai nuo deginamų atliekų sudėties ir deginimo įmonės ypatybių. Nustatydami tokių teršalų išmetimų ribinius dydžius, kompetentingos institucijos atsižvelgia į konkretaus teršalo galimą kenksmingą poveikį žmonėms ir aplinkai ir į geriausią prieinamą gamybos būdą su ne per didžiausiomis sąnaudomis. Kompetentingos institucijos gali nustatyti išmetamų teršalų, ypač dioksinų ir furanų, ribinius dydžius.4 straipsnis1. a) Nuo 1996 m. gruodžio 1 d. esamos komunalinių atliekų deginimo įmonės, kurių pajėgumas ne mažesnis kaip 6 tonos per valandą, privalo palaikyti tokias degimo sąlygas: dujų, susidarančių degant atliekoms, temperatūra po paskutinio oro įpūtimo netgi pačiomis nepalankiausiomis sąlygomis turi bent dviem sekundėms pakilti mažiausiai iki 850 °C, esant bent 6 % deguonies. Tačiau, jei techniškai labai sunku, dviejų sekundžių reikalavimo gali būti pradėta laikytis vėliausiai tuomet, kai bus pakeistos krosnys.b) Nuo 1995 m. gruodžio 1 d. kitos esamos komunalinių atliekų deginimo įmonės privalo palaikyti tokias degimo sąlygas: dujų, susidarančių degant atliekoms, temperatūra po paskutinio oro įpūtimo netgi pačiomis nepalankiausiomis sąlygomis turi pakilti mažiausiai iki 850 °C, esant bent 6 % deguonies, tokiam laiko tarpui, kurį nustato esant pakankamą kompetentingos institucijos.2. Iki 1 dalyje nustatytų terminų kiekvienai įmonių kategorijai visos esamos komunalinių atliekų deginimo įmonės pradeda laikytis anglies monoksido (CO) koncentracijos degimo dujose 100 mg/nm3 ribinio dydžio, kai įmonė veikia.Šis ribinis dydis standartizuojamas esant tokioms sąlygoms: temperatūra 273 K, slėgis 101.3 kPa, deguonies 11 % arba CO2 9 % ir sausos dujos.3. Gali būti leidžiama laikytis kitokių, nei nurodyta 1 dalyje, sąlygų, jei naudojama tinkama deginimo krosnių arba degimo dujų valymo įranga, su sąlyga, kad išskiriamų polichlorintų dibenzodioksinų (PCDDs) ir polichlorintų dibenzofuranų (PCDFs) lygis yra toks pat ar žemesnis už tą lygį, kuris užtikrinamas esant 1 dalyje nustatytoms sąlygoms.Pagal šią dalį priimtus sprendimus valstybių narių paskirtos kompetentingos institucijos pateikia Komisijai.5 straipsnis1. 4 straipsnio 1 dalyje nustatyta temperatūra ir deguonies kiekis — tai minimalūs dydžiai, kurių turi būti laikomasi visuomet, kai įmonė veikia.2. 4 straipsnio 2 dalyje nustatyta anglies monoksido (CO) koncentracija yra tokia:a) įmonėms, kurių pajėgumas 6 tonos per valandą ar daugiau, tai yra ribinis valandos vidutinis dydis. Be to, mažiausiai 90 % visų matavimų, atliekamų per parą, duomenys turi būti mažesni nei 150 mg/nm3;b) įmonėms, kurių pajėgumas mažesnis nei 6 tonos per valandą, bet ne mažesnis kaip 1 tona per valandą, tai yra ribinis valandos vidutinis dydis;c) įmonėms, kurių pajėgumas mažesnis kaip 1 tona per valandą, tai yra ribinis dienos vidutinis dydis.Pirmiau nurodytus vidurkius reikia apskaičiuoti tik pagal tas valandas, kada įmonė faktiškai veikia, įskaičiuojant paleidimo ir uždarymo laiką.3. Nuolat pagal 6 straipsnį stebint dulkes:a) nė vienas šių medžiagų koncentracijos kintantis savaitės vidurkis negali būti didesnis už atitinkamus ribinius dydžius;b) nė vienas šių medžiagų koncentracijos dienos vidurkis negali būti didesnis už ribinius dydžius daugiau nei 30 %.Pirmiau nurodytus vidurkius reikia apskaičiuoti tik pagal tą laiką, kada įmonė faktiškai veikia, įskaičiuojant paleidimo ir uždarymo laiką.4. Kai 6 straipsnis reikalauja reguliariai matuoti bendrą dulkių kiekį, jų koncentracija, išmatuota pagal kompetentingų institucijų nustatytas taisykles, kaip reikalauja 6 straipsnio 3, 4 ir 5 dalys, neturi būti didesnė už ribinius dydžius.6 straipsnis1. Nuo 1995 m. gruodžio 1 d. 2 straipsnio b dalyje nurodytose esamose įmonėse būtina vykdyti tokius matavimus:a) matuoti tam tikrų medžiagų koncentraciją degimo dujose:i) įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas — 1 tona per valandą ar daugiau, bendra dulkių koncentracija, CO ir deguonis matuojami nuolatos, o matavimų duomenys registruojami;ii) reguliariai matuojama:- esamose įmonėse, kurių nominalinis pajėgumas mažesnis nei 1 tona atliekų per valandą, bendra dulkių koncentracija, deguonis ir CO;b) eksploatavimo parametrai:i) zonoje, kur laikomasi 4 straipsnio 1 dalyje numatytų sąlygų, dujų temperatūra matuojama ir registruojama nuolatos;ii) apskaičiuojamas degimo dujų laikas, esant 4 straipsnio 1 dalyje nurodytai minimaliai temperatūrai 850 °C ir nepalankiausioms eksploatavimo sąlygoms, kokias tik galima įmonėje įsivaizduoti, turi būti atitinkamai tikrinamas bent kartą po to, kai įmonė bus pritaikyta prie naujų reikalavimų, o bet kuriuo atveju iki 1995 m. gruodžio 1 d.2. Matavimų, nurodytų 1 pastraipoje, rezultatus būtina standartizuoti esant tokioms sąlygoms:- temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, deguonies 11 % ir 9 % CO2, sausos dujos.Tačiau, kai taikoma 3 straipsnio 4 dalis, matavimų rezultatai gali būti standartizuojami esant tokioms sąlygoms:- temperatūra 273 K, slėgis 101,3 kPa, deguonies 17 %, sausos dujos.3. Visus matavimų rezultatus būtina registruoti, apdoroti ir tinkamai pateikti, kad kompetentingos institucijos savo pačių vėliau priimta tvarka galėtų patikrinti, ar laikomasi nustatytų sąlygų.4. Mėginių ėmimo ir matavimo tvarką, būdus ir įrangą, naudojamus vykdant 1 pastraipoje nustatytus įpareigojimus, ir mėginių ėmimo bei matavimo vietų išdėstymą iš anksto turi tvirtinti kompetentingos institucijos.5. Kompetentingos institucijos nustato atitinkamas reguliarių matavimų programas, kad būtų užtikrinta, jog rezultatai atspindės tipinį, įprastinį atitinkamų išmetamų teršalų lygį.Gautus rezultatus turi būti galima patikrinti, ar buvo laikomasi taikytinų ribinių dydžių.7 straipsnis1. Jei atlikti matavimai rodo, kad šioje direktyvoje nustatyti ribiniai dydžiai yra viršyti, apie tai nedelsiant informuojamos kompetentingos institucijos. Ji užtikrina, kad tokia įmonė neveiks tol, kol nepradės laikytis išmetamų teršalų standartų ir nesiims būtinų priemonių pakeitimams padaryti, arba nebebus eksploatuojama.2. Kompetentingos institucijos nustato techniškai neišvengiamų valymo prietaisų sustojimų maksimalų leistiną laikotarpį, kai išmetamų į orą medžiagų koncentracija, kurią tie prietaisai turi mažinti, prašoka nustatytus ribinius dydžius. Atsiradus gedimams, veiklos vykdytojas kuo greičiau sumažina arba nutraukia eksploatavimą, kol bus atstatytos normalios eksploatavimo sąlygos. Jokiomis aplinkybėmis įmonė negali tęsti darbo ilgiau kaip ištisai 16 valandų; be to, bendras veikimo laikas tokiomis sąlygomis neturi būti didesnis nei 200 valandų per metus.Dulkių kiekis išmetamuose teršaluose jokiomis aplinkybėmis neturi būti didesnis kaip 600 mg/nm3 per ankstesnėje pastraipoje nurodytus laiko tarpus, per kuriuos būtina laikytis visų kitų ir ypač degimo sąlygų.8 straipsnisLaikantis atitinkamos tvarkos ir formos, kurią nustato kompetentingos institucijos, informacija apie esamų deginimo įmonių prievoles pagal šią direktyvą ir 5 bei 6 straipsniuose numatytos kontrolės rezultatus turi būti prieinama visuomenei paisant komercinėms paslaptims taikytinų nuostatų.9 straipsnisValstybės narės imasi būtinų priemonių, kurios padėtų užtikrinti, kad kompetentingos institucijos tikrintų, kaip esamos deginimo įmonės laikosi šios direktyvos reikalaujamų sąlygų.10 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1990 m. gruodžio 1 d, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai nacionalinių teisės aktų, priimtų šios direktyvos reglamentuojamoje srityje, tekstus.11 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1989 m. birželio 21 d.Tarybos varduPirmininkasC. Aranzadi[1] OL C 75, 1988 3 23. p. 8.[2] OL C 69, 1989 3 20, p. 223.[3] OL C 318, 1988 12 12, p. 3.[4] OL C 112, 1973 12 20, p. 1.[5] OL C 139, 1977 6 13, p. 1.[6] OL C 46, 1983 2 17, p. 1.[7] OL C 328, 1987 12 7, p. 1.[8] OL C 328, 1987 12 7, p. 1.[9] OL L 194, 1975 7 25, p. 47.[10] OL L 188, 1984 7 16, p. 20.[11] OL L 163, 1989 6 14, p. 32.--------------------------------------------------


title: 1988 m. gegužės 17 d. Komisijos direktyva, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 77/649/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių vairuotojų regėjimo lauką, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988L0366

Oficialusis leidinys L 181 , 12/07/1988 p. 0040 - 0044 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0072  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0072

		Komisijos direktyva1988 m. gegužės 17 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 77/649/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių vairuotojų regėjimo lauką, suderinimo(88/366/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/403/EEB [2], ypač į jos 11 straipsnį,atsižvelgdama į 1977 m. rugsėjo 27 d. Tarybos direktyvą 77/649/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių vairuotojų regėjimo lauką, suderinimo [3] su pakeitimais, padarytais Direktyva 81/643/EEB [4], ypač į jos 5 straipsnį,kadangi transporto priemonių dizainas pakito, ypač dėl aerodinaminių tyrimų, kuriais siekiama taupyti degalus, todėl dažnai priekinio stiklo statramsčiai tampa pakankamai nuolaidūs; kadangi dabartinius reikalavimus dėl abiakės nematomos zonos, kurią sudaro priekinio stiklo statramsčiai, reikėtų iš dalies pakeisti, kad būtų sumažinti sunkumai, kylantys gamintojams gaminant transporto priemones su optimaliais vilkties koeficientais (Cd);kadangi praktika parodė, kad taip pat reikia iš dalies pakeisti tam tikrus reikalavimus, susijusius su priekiniame stikle įtvirtintomis "radijo antenomis" ir "atitirpdančiais/aprasojimą pašalinančiais" laidininkais, kad būtų pasiekta optimali kokybė ir charakteristikos, atitinkančios aukščiausio lygio radijo įrangą, ir veiksmingiau būtų atitirpdomas priekinis stiklas bei nuo jo pašalinamas aprasojimas, išlaikant gerą optinę kokybę ir neuždengiant regėjimo lauko;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo motorinių transporto priemonių prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 77/649/EEB priedų sąrašas ir I bei IV priedai iš dalies pakeičiami pagal šios direktyvos priedą.2 straipsnisValstybes narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1988 m. spalio 1 d., įgyvendina šia direktyvą ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1988 m. gegužės 17 d.Komisijos varduCockfieldPirmininko pavaduotojas[1] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[2] OL L 220, 1987 8 8, p. 44.[3] OL L 267, 1977 10 19, p. 1.[4] OL L 231, 1981 8 15, p. 41.--------------------------------------------------PRIEDASPriedų sąrašas iš dalies pakeičiamas taip:Po III priedo įrašoma:"Priedėlis: 1 ir 2 paveikslai".Po IV priedo įrašoma:"Priedėlis: 1–7 paveikslai".I priedas iš dalies pakeičiamas taip:5.1.2–5.1.2.1.2 teksto dalys pakeičiamos taip:"5.1.2. Kiekvieno priekinio A statramsčio abiakio regėjimu nematomos zonos kampas, nurodytas 5.1.2.1 papunktyje, neturi būti didesnis kaip 6° (žr. IV priedo priedėlio 3 paveikslą).Keleivio pusėje A statramsčio abiakio regėjimu nematomos zonos kampo, nurodyto 5.1.2.1.2 paragrafe, nustatyti nereikia, jei abu statramsčiai transporto priemonės išilginės vertikalios simetrijos plokštumos atžvilgiu yra išdėstyti simetriškai.5.1.2.1. Kiekvieno A statramsčio abiakiu regėjimu nematomos zonos kampas matuojamas perkeliant į horizontalią plokštumą tokius du horizontalius pjūvius:1 pjūvis : nuo taško Pm, esančio 5.3.1.1 papunktyje apibrėžtoje vietoje, braižoma plokštuma, sudaranti 2° kampą į viršų nuo horizontalios plokštumos, einančios per tašką Pm. Pradedant nuo tolimiausio A statramsčio ir pasvirusios plokštumos sankirtos taško nustatomas horizontalus A statramsčio pjūvis (žr. IV priedo priedėlio 2 paveikslą).2 pjūvis : ta pačia tvarka, tik naudojama plokštuma, sudaranti 5° kampą žemyn nuo horizontalios plokštumos, einančios per tašką Pm (žr. IV priedo priedėlio 2 paveikslą).5.1.2.1.1. Vairuotojo pusės A statramsčio sudaromos nematomos zonos kampas – tai kampas, kurį horizontalioje projekcijoje sudaro taške E2 prasidedanti linija, lygiagreti liestinei, jungiančiai tašką E1 su pjūvio S2 išoriniu kraštu, ir liestinė, jungianti tašką E2 su pjūvio S1 vidiniu kraštu (žr. IV priedo priedėlio 3 paveikslą).5.1.2.1.2. keleivio pusės A statramsčio sudaromos nematomos zonos kampas – tai kampas, kurį horizontalioje projekcijoje sudaro liestinė, jungianti tašką E3 su pjūvio S1 vidiniu kraštu ir taške E3 prasidedanti linija, lygiagreti liestinei, jungiančiai tašką E4 su pjūvio S2 išoriniu kraštu (žr. IV priedo priedėlio 3 paveikslą)."5.1.3 punktas pakeičiamas taip:"5.1.3. Priekiniame 180° vairuotojo regėjimo lauke, žemiau horizontalios tašką V1 kertančios plokštumos ir virš trijų V2 tašką kertančių plokštumų, iš kurių viena plokštuma yra statmena X-Z plokštumai ir turi 4° nuolydį į priekį horizontalės atžvilgiu, o kitos dvi plokštumos yra statmenos plokštumai Y-Z ir turi 4° nuolydį į priekį horizontalės atžvilgiu, negali būti jokių kliūčių, išskyrus dėl priekinių A statramsčių ir (arba) pakreipiamojo vėdinimo langelio skiriamųjų juostų, išorinių radijo antenų, galinio vaizdo veidrodžių ir priekinio stiklo valytuvų atsirandančias nematomas zonas (žr. IV priedo 4 paveikslą).Regėjimo lauko kliūtimis nelaikoma:- įtvirtinti arba įspausti "radijo antenų" laidininkai, kurie yra ne platesni kaip:- įtvirtinti laidininkai: 0,5 mm,- įspausti laidininkai: 1,0 mm.Tokie "radijo antenų" laidininkai neturi kirsti zonos A, apibrėžtos Direktyvoje 78/318/EEB dėl motorinių transporto priemonių stiklo valytuvų ir apliejiklių [1]. Tačiau trys "radijo antenų" laidininkai gali kirsti zoną A, jei jų plotis yra ne didesnis kaip 0,5 mm:- tokių matmenų zonoje A esantys "atitirpdantys/aprasojimą pašalinantys" laidininkai (paprastai zigzago arba sinusoidės formos):- didžiausias matomas plotis: 0,030 mm,- didžiausias laidininko tankis:- vertikalių laidininkų: 8/cm,- horizontalių laidininkų: 5/cm."5.3.1.1 papunktis pakeičiamas taip:"5.3.1.1. II lentelėje nurodytos pagrindinės koordinatės, kai projektinis sėdynės atlošo polinkio kampas yra 25°. Teigiama koordinačių kryptis nurodyta IV priedo priedėlio 1 paveiksle.Taškas Pm – tai tiesios linijos P1–P2 sankirtos su išilgine vertikalia plokštuma, einančia per tašką R, taškas.II LENTELĖTaškas P | X | Y | Z |P1 | 35 mm | – 20 mm | 627 mm |P2 | 63 mm | 47 mm | 627 mm |Pm | 43,36 mm | 0 mm | 627 mm" |5.5.2 punktas pakeičiamas taip:"5.5.2. Taškus E1 ir E2 jungianti linija apie tašką P1 sukama tol, kol tašką E1 su vairuotojo pusės A statramsčio išoriniu kraštu jungianti liestinė taps statmena linijai E1–E2 (žr. IV priedo priedėlio 3 paveikslą)."5.5.2.1 ir 5.5.2.2 papunkčiai panaikinami.5.5.4 punktas pakeičiamas taip:"5.5.4. Taškus E3 ir E4 jungianti linija apie tašką P2 sukama tol, kol tašką E4 su keleivio pusės A statramsčio išoriniu kraštu jungianti liestinė taps statmena linijai E3–E4 (žr. IV priedo priedėlio 3 paveikslą)."6.1.4 punktas pakeičiamas taip:"6.1.4. Abiakiu regėjimu nematomos zonos kampas (žr. 5.1.2 punktą) matuojamas pasvirusiose plokštumose, kaip nurodyta IV priedo papildymo 2 paveiksle. P1 ir P2 taškų, kurie atitinkamai sujungti su E1 bei E2 ir E3 bei E4, santykis parodytas IV priedo priedėlio 5 paveiksle."6.1.4.1 ir 6.1.4.2 papunkčiai pakeičiami taip:"6.1.4.1. E1–E2 linija nustatoma pagal 5.5.2 punktą. Vairuotojo pusės A statramsčio abiakiu regėjimu nematomos zonos kampas matuojamas kaip nurodyta 5.1.2.1.1 papunktyje.6.1.4.2. E3–E4 linija nustatoma pagal 5.5.4 punktą. Keleivio pusės A statramsčio abiakiu regėjimu nematomos zonos kampas matuojamas kaip nurodyta 5.1.2.1.2 papunktyje."Įrašomas toks naujas 6.1.5 punktas:"6.1.5. Gamintojas gali matuoti nematomos zonos kampą transporto priemonėje arba brėžiniuose. Iškilus abejonėms, techninė tarnyba gali reikalauti bandymus atlikti su transporto priemone."IV priedas iš dalies pakeičiamas taip:Prieš paveikslus įrašoma"Priedėlis".2 paveikslas pakeičiamas tokiu 2 paveikslu:+++++ TIFF +++++Po 2 paveikslo įdedamas toks naujas 3 paveikslas:+++++ TIFF +++++3, 4, 5 ir 6 paveikslai tampa atitinkamai 4, 5, 6 ir 7 paveikslais.[1] OL L 81, 1978 3 28, p. 49.--------------------------------------------------


title: 2011 m. kovo 7 d. Komisijos direktyva 2011/29/ES, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/414/EEB, kad būtų įtraukta veiklioji medžiaga etridiazolas, ir iš dalies keičiamas Komisijos sprendimas 2008/934/EB  Tekstas svarbus EEE

text:
8.3.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 61/9

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2011/29/ES
   2011 m. kovo 7 d.
   kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 91/414/EEB, kad būtų įtraukta veiklioji medžiaga etridiazolas, ir iš dalies keičiamas Komisijos sprendimas 2008/934/EB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 6 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Komisijos reglamentuose (EB) Nr. 451/2000 (2) ir (EB) Nr. 1490/2002 (3) nustatytos išsamios Direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos darbo programos trečiojo etapo įgyvendinimo taisyklės ir nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti, kad būtų galima jas įtraukti į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, sąrašas. Tame sąraše yra etridiazolas.

               (2)

               Pagal Reglamento (EB) Nr. 1490/2002 11e straipsnį pranešėjas per du mėnesius nuo vertinimo ataskaitos projekto gavimo atsisakė siūlymo įtraukti tą veikliąją medžiagą į Direktyvos 91/414/EEB I priedą. Todėl 2008 m. gruodžio 5 d. buvo priimtas Komisijos sprendimas 2008/934/EB dėl tam tikrų veikliųjų medžiagų neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kuriuose yra tų medžiagų, registracijos panaikinimo (4), kuriuo etridiazolas neįtrauktas į minėtą priedą.

               (3)

               Pirminis pranešėjas (toliau – pareiškėjas), vadovaudamasis Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 2 dalimi, pateikė naują paraišką prašydamas taikyti skubos tvarką, nustatytą 2008 m. sausio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 33/2008, nustatančio išsamias Tarybos direktyvos 91/414/EEB nuostatų taikymo taisykles, susijusias su veikliųjų medžiagų, įtrauktų į šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą darbų programą, bet neįtrauktų į jos I priedą, vertinimo įprasta ir skubos tvarka (5), 14–19 straipsniuose.

               (4)

               Paraiška pateikta Nyderlandams, kurie Reglamentu (EB) Nr. 1490/2002 paskirti ataskaitą rengiančia valstybe nare. Nustatytų skubos tvarkos terminų buvo laikytasi. Veikliosios medžiagos specifikacija ir nurodytos paskirtys yra tokios pat, kaip ir Sprendime 2008/934/EB. Paraiška taip pat atitinka kitus Reglamento (EB) Nr. 33/2008 15 straipsnyje nustatytus turinio ir tvarkos reikalavimus.

               (5)

               Nyderlandai įvertino pareiškėjo pateiktus papildomus duomenis ir parengė papildomą ataskaitą. 2009 m. gruodžio 2 d. jie šią ataskaitą pateikė Europos maisto saugos tarnybai (toliau – Tarnyba) ir Komisijai. Tarnyba pateikė papildomą ataskaitą kitoms valstybėms narėms ir pareiškėjui, kad jie pateiktų pastabų, o gautas pastabas persiuntė Komisijai. Vadovaudamasi Reglamento (EB) Nr. 33/2008 20 straipsnio 1 dalimi ir Komisijos prašymu, 2010 m. rugsėjo 24 d. Tarnyba Komisijai pateikė savo išvadas dėl etridiazolo (6). Vertinimo ataskaitos projektą, papildomą ataskaitą ir Tarnybos išvadas valstybės narės ir Komisija peržiūrėjo Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete ir 2011 m. sausio 28 d. pateikė kaip Komisijos etridiazolo peržiūros ataskaitą.

               (6)

               Po įvairių tyrimų nustatyta, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra etridiazolo, gali būti laikomi iš esmės atitinkančiais Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktų reikalavimus, visų pirma dėl naudojimo atvejų, kurie buvo išnagrinėti ir išsamiai pateikti Komisijos peržiūros ataskaitoje. Todėl etridiazolą tikslinga įtraukti į I priedą, siekiant užtikrinti, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra šios veikliosios medžiagos, visose valstybėse narėse būtų registruojami vadovaujantis tos direktyvos nuostatomis.

               (7)

               Nepažeidžiant šios išvados, reikėtų gauti papildomos informacijos tam tikrais konkrečiais klausimais. Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad medžiagos įtraukimas į I priedą gali priklausyti nuo tam tikrų sąlygų. Todėl vertindamos paraiškas leisti naudoti augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra etridiazolo, kitais atvejais nei dekoratyviniams augalams, valstybės narės užtikrina, kad visa būtina informacija būtų pateikta prieš suteikiant tokį leidimą. Be to, tikslinga reikalauti, kad pareiškėjas pateiktų papildomos informacijos, patvirtinančios: komerciniais tikslais pagamintos techninės medžiagos specifikaciją, pagrįstą tinkamais analitiniais duomenimis, priemaišų svarbą, komerciniais tikslais pagamintos techninės medžiagos ir ekotoksiškumo dokumentų rinkiniuose naudotos bandymų medžiagos tapatumą, augalų metabolitų 5-hidroksi-etoksietridiazolo rūgšties ir 3-hidroksimetiletridiazolo svarbą, netiesioginį etridiazolo ir jo dirvožemio metabolitų dichlor-etridiazolo ir etridiazolo rūgšties poveikį požeminiam vandeniui ir dirvožemio organizmams, etridiazolo rūgšties plitimą atmosfera didelį ir mažą atstumą.

               (8)

               Prieš įtraukiant veikliąją medžiagą į I priedą, turėtų būti skiriamas tinkamas laikotarpis, per kurį valstybės narės ir suinteresuotosios šalys galėtų pasirengti laikytis dėl veikliosios medžiagos įtraukimo atsiradusių naujų reikalavimų.

               (9)

               Nepažeidžiant Direktyvoje 91/414/EEB apibrėžtų pareigų, įtraukus veikliąją medžiagą į I priedą, valstybėms narėms turėtų būti suteiktas šešių mėnesių laikotarpis nuo tos medžiagos įtraukimo, per kurį jos patikslintų galiojančią augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra etridiazolo, registraciją, siekdamos įsitikinti, kad laikomasi Direktyvoje 91/414/EEB, ypač jos 13 straipsnyje nustatytų reikalavimų ir I priede išdėstytų atitinkamų sąlygų. Valstybės narės atitinkamai turėtų iš dalies keisti, pakeisti arba panaikinti galiojančią registraciją pagal Direktyvos 91/414/EEB nuostatas. Nukrypstant nuo pirmiau minėto galutinio termino, reikėtų suteikti ilgesnį laikotarpį, per kurį pagal Direktyvoje 91/414/EEB nustatytus vienodus principus būtų pateikiamas ir vertinamas III priede nurodytas visas kiekvieno augalų apsaugos produkto kiekvienos numatytos paskirties dokumentų rinkinys.

               (10)

               Ankstesnė patirtis, įgyta į Direktyvos 91/414/EEB I priedą įtraukiant veikliąsias medžiagas, įvertintas remiantis 1992 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3600/92, nustatančio išsamias darbų programos, minėtos Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalyje, pirmojo etapo įgyvendinimo taisykles (7), nuostatomis, rodo, kad gali kilti sunkumų išaiškinant galiojančios registracijos turėtojų pareigas, susijusias su galimybe naudotis duomenimis. Todėl, siekiant išvengti tolesnių sunkumų, būtina aiškiau apibrėžti valstybių narių pareigas, visų pirma pareigą patikrinti, ar registracijos turėtojas gali naudotis tos direktyvos II priedo reikalavimus atitinkančiu dokumentų rinkiniu. Tačiau, aiškiau apibrėžus esamas pareigas valstybėms narėms arba registracijos turėtojams, naujų įsipareigojimų, palyginti su iki šiol priimtomis I priedą iš dalies keičiančiomis direktyvomis, neatsirastų.

               (11)

               Todėl Direktyva 91/414/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.

               (12)

               Sprendimu 2008/934/EB etridiazolas neįtrauktas į I priedą ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra tos medžiagos, registracija panaikinama iki 2011 m. gruodžio 31 d. Būtina išbraukti eilutę apie etridiazolą to sprendimo priede.

               (13)

               Todėl Sprendimas 2008/934/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas.

               (14)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/414/EEB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   Sprendimo 2008/934/EB priedo eilutė apie etridiazolą išbraukiama.
   3 straipsnis
   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2011 m. lapkričio 30 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikties lentelę.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2011 m. gruodžio 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   4 straipsnis
   1.   Vadovaudamosi Direktyva 91/414/EEB valstybės narės, jei būtina, iki 2011 m. lapkričio 30 d. iš dalies keičia arba panaikina galiojančią augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos etridiazolo, registraciją.
   Iki tos dienos jos turi patikrinti, ar laikomasi tos direktyvos I priede nurodytų reikalavimų, susijusių su etridiazolu, išskyrus įrašo B dalyje apibrėžtus su šia veikliąja medžiaga susijusius reikalavimus, ir ar registracijos turėtojas turi visą dokumentų rinkinį, atitinkantį tos direktyvos II priedo reikalavimus, arba ar gali juo naudotis pagal tos direktyvos 13 straipsnio sąlygas.
   2.   Nukrypdamos nuo 1 dalies nuostatų, valstybės narės iš naujo pagal Direktyvos 91/414/EEB VI priede nustatytus vienodus principus, vadovaudamosi tos direktyvos III priedo reikalavimus atitinkančiu dokumentų rinkiniu ir atsižvelgdamos į jos I priedo įrašo B dalį, susijusią su etridiazolu, įvertina kiekvieną registruotą augalų apsaugos produktą, kurio sudėtyje etridiazolas yra vienintelė veiklioji medžiaga arba viena iš keleto į Direktyvos 91/414/EEB I priedą ne vėliau kaip iki 2011 m. gegužės 31 d. įtrauktų veikliųjų medžiagų. Remdamosi tuo įvertinimu, jos nustato, ar produktas atitinka Direktyvos 91/414/EEB 4 straipsnio 1 dalies b, c, d ir e punktuose išdėstytas sąlygas.
   Nustačiusios, ar produktas atitinka minėtas sąlygas, valstybės narės:

               a)

               jei būtina, ne vėliau kaip iki 2015 m. gegužės 31 d. iš dalies pakeičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje etridiazolas yra vienintelė veiklioji medžiaga, registraciją; arba

               b)

               jei būtina, iš dalies pakeičia arba panaikina produkto, kurio sudėtyje etridiazolas yra viena iš kelių veikliųjų medžiagų, registraciją ne vėliau kaip iki 2015 m. gegužės 31 d. arba iki tokiam pakeitimui ar panaikinimui atlikti nustatytos dienos, kuri nurodyta atitinkamoje direktyvoje arba direktyvose, kuriomis atitinkama medžiaga ar medžiagos buvo įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, pasirinkdamos vėliausią datą.

         5 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja 2011 m. birželio 1 d.
   6 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2011 m. kovo 7 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 230, 1991 8 19, p. 1.

      (2)  OL L 55, 2000 2 29, p. 25.

      (3)  OL L 224, 2002 8 21, p. 23.

      (4)  OL L 333, 2008 12 11, p. 11.

      (5)  OL L 15, 2008 1 18, p. 5.

      (6)  Europos maisto saugos tarnyba. „Bendros peržiūros išvados dėl veikliosios medžiagos pesticido etridiazolo keliamos rizikos vertinimo“. EMST leidinys (2010 m.); 8(10):1823. [66 p.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1823. Pateikta www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm

      (7)  OL L 366, 1992 12 15, p. 10.

      PRIEDAS
      Direktyvos 91/414/EEB I priedo lentelės pabaigoje įrašoma:

                     Nr.

                     Įprastas pavadinimas, identifikavimo numeriai

                     IUPAC pavadinimas

                     Grynumas (1)

                     Įsigalioja

                     Įrašymo termino pabaiga

                     Konkrečios nuostatos

                     „332

                     Etridiazolas
                     CAS Nr. 2593–15–9

                     CIPAC Nr. 518

                        etil-3-trichlorometil-1,2,4-tiadiazol-5-ilo eteris

                     ≥ 970 g/kg

                     2011 m. birželio 1 d.

                     2021 m. gegužės 31 d.

                     A   DALIS
                     Leidžiama naudoti tik kaip fungicidą su dirvožemiu nesiribojančiose sistemose šiltnamiuose.
                     B   DALIS
                     Vertindamos paraiškas leisti naudoti augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra etridiazolo, kitais atvejais nei dekoratyviniams augalams, valstybės narės ypatingą dėmesį skiria 4 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytiems kriterijams ir užtikrina, kad visa būtina informacija būtų pateikta prieš suteikiant tokį leidimą.
                     Įgyvendinant VI priede numatytus vienodus principus, atsižvelgiama į etridiazolo peržiūros ataskaitos, priimtos Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete 2011 m. sausio 28 d., išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius.
                     Atlikdamos šį bendrą vertinimą valstybės narės:

                                 1.

                                 Ypatingą dėmesį skiria rizikai su medžiaga dirbantiems asmenims ir darbuotojams ir užtikrina, kad naudojimo sąlygose būtų nustatytas tinkamų rizikos mažinimo priemonių taikymas;

                                 2.

                                 Užtikrina, kad taikomi tinkami atliekų tvarkymo metodai, susiję su auginimo sistemų, nesiribojančių su dirvožemiu, drėkinimo nuotekomis; Valstybės narės, leidžiančios nuotekų vandenį išleisti į kanalizacijos sistemą arba gamtinius vandens telkinius, užtikrina, kad būtų atliktas tinkamas rizikos vertinimas.

                                 3.

                                 Ypatingą dėmesį skiria rizikai vandens organizmams ir užtikrina, kad naudojimo sąlygose būtų nustatytas tinkamų rizikos mažinimo priemonių taikymas.

                           Susijusios valstybės narės reikalauja, kad būtų pateikta patvirtinamosios informacijos apie:

                                 1.

                                 komerciniais tikslais pagamintos techninės medžiagos specifikaciją, pagrįstą tinkamais analitiniais duomenimis;

                                 2.

                                 priemaišų svarbą;

                                 3.

                                 komerciniais tikslais pagamintos techninės medžiagos ir ekotoksiškumo dokumentų rinkiniuose naudotos bandymų medžiagos tapatumą;

                                 4.

                                 augalų metabolitų 5-hidroksi-etoksietridiazolo rūgšties ir 3-hidroksimetiletridiazolo svarbą;

                                 5.

                                 netiesioginį etridiazolo ir jo dirvožemio metabolitų dichlor-etridiazolo ir etridiazolo rūgšties poveikį požeminiam vandeniui ir dirvožemio organizmams;

                                 6.

                                 etridiazolo rūgšties plitimą atmosfera didelį ir mažą atstumą.

                           Susijusios valstybės narės užtikrina, kad pareiškėjas pateiktų Komisijai 1, 2 ir 3 punktuose nurodytą informaciją iki 2011 m. gruodžio 1 d. ir 4, 5 ir 6 punktuose nurodytą informaciją iki 2013 m. gegužės 31 d.“

         (1)  Išsamesnė informacija apie veikliosios medžiagos tapatumą ir specifikaciją pateikta peržiūros ataskaitoje.


title: Komisijos Direktyva 2004/79/EB 2004 m. kovo 4 d. pritaikanti Direktyvą 2002/94/EB dėl apmokestinimo atsižvelgiant į Čekijos Respublikos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos įstojimą

text:
1.5.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 168/68

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2004/79/EB
   2004 m. kovo 4 d.
   pritaikanti Direktyvą 2002/94/EB dėl apmokestinimo atsižvelgiant į Čekijos Respublikos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos įstojimą
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   Atsižvelgdama į Čekijos Respublikos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos (1) stojimo sutartį, ypač į jos 2 straipsnio 3 dalį,
   Atsižvelgdama į Čekijos Respublikos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos (2) stojimo aktą, ypač į jo 57 straipsnio 1 dalį,
   Kadangi:

               (1)

               Kai kurie aktai, tebegaliosiantys po 2004 m. gegužės 1 d., turėjo būti pritaikyti naujų valstybių įstojimui, nes ne visi iš jų buvo pritaikyti 2003 m. Stojimo aktu arba, nors tai ir buvo padaryta, vis dar reikia papildomų adaptacijų. Visus šiuos pakeitimus reikia priimti iki įstojimo, kad jie būtų taikomi nuo naujų valstybių narių įstojimo dienos.

               (2)

               Vadovaujantis Stojimo akto 57 skyriaus 2 dalimi, jei Komisija priėmė pirminius aktus, tai ji turi priimti ir adaptacijas.

               (3)

               Komisijos direktyva 2002/94/EB (3) turi būti atitinkamai iš dalies pakeista,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 2002/94/EB keičiama taip, kaip numatyta priede.
   2 straipsnis
   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina šią direktyvą vėliausiai iki stojimo dienos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai šių teisės aktų tekstus ir jų koreliacijos lentelę su šia direktyva.
   Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja Čekijos Respublikos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos stojimo sutarties įsigaliojimo dieną.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. kovo 4 d.

            Komisijos vardu

         Günter VERHEUGEN

            Komisijos narys

      (1)  OL L 236, 2003 9 23, p. 17.

      (2)  OL L 236, 2003 9 23, p. 33.

      (3)  OL L 337, 2002 12 13, p. 41

      PRIEDAS
      APMOKESTINIMAS
      Komisijos direktyva 2002/94/EB 2002 m. gruodžio 9 d. nustatanti išsamias tam tikrų Tarybos direktyvos 76/308/EEB nuostatų įgyvendinimo taisykles dėl savitarpio pagalbos patenkinant pretenzijas, kylančias iš rinkliavų, muitų, mokesčių ir kitų priemonių.
      IV priedo kairysis stulpelis „Valstybės narės“ pakeičiamas taip:

                  „Belgique/België

                  Česká Republika

                  Danmark

                  Deutschland

                  Eesti

                  Eλλάδα

                  España

                  France

                  Ireland

                  Italia

                  Kύπρος

                  Latvija

                  Lietuva

                  Luxembourg

                  Magyarország

                  Malta

                  Nederland

                  Österreich

                  Polska

                  Portugal

                  Slovenija

                  Slovensko

                  Finland/Suomi

                  Sverige

                  United Kingdom“


title: 2017 m. gegužės 24 d. Komisijos direktyva (ES) 2017/898, kuria nustatomos žaislams gaminti naudojamų cheminių medžiagų tikslios ribinės vertės ir iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/48/EB dėl žaislų saugos II priedo C priedėlio nuostatos dėl bisfenolio A (Tekstas svarbus EEE. )

text:
25.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 138/128

         KOMISIJOS DIREKTYVA (ES) 2017/898
   2017 m. gegužės 24 d.
   kuria nustatomos žaislams gaminti naudojamų cheminių medžiagų tikslios ribinės vertės ir iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/48/EB dėl žaislų saugos II priedo C priedėlio nuostatos dėl bisfenolio A
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/48/EB dėl žaislų saugos (1), ypač į jos 46 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyva 2009/48/EB nustatyti tam tikri reikalavimai, taikomi cheminėms medžiagoms, kurios klasifikuojamos kaip kancerogeninės, mutageninės ar toksiškos reprodukcijai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1272/2008 (2). Direktyvos 2009/48/EB II priedo C priedėlyje nustatytos tikslios cheminių medžiagų, kurios naudojamos žaislams, skirtiems jaunesniems negu 36 mėnesių vaikams, arba kitiems žaislams, skirtiems dėti į burną, gaminti, ribinės vertės;

               (2)

               tiksli bisfeolio A (CAS Nr. 80-05-7) ribinė vertė yra 0,1 mg/l (išsiskyrimo ribinė vertė). Europos standartuose EN 71-10: 2005 (bandinio paruošimas) ir EN 71-11: 2005 (matavimas) nustatyti atitinkami tyrimo metodai;

               (3)

               pagal standartą EN 71-10: 2005 reikalaujama, kad 10 cm2 žaislo medžiagos būtų ekstrahuojama su 100 ml vandens per vieną valandą. Vadinasi, siekiant laikytis tikslios 0,1 mg/l ribinės vertės, reiškia, kad atliekant minėtą ekstrahavimą, iš žaislo medžiagos gali išsiskirti ne daugiau kaip 0,01 mg bisfenolio A;

               (4)

               Komisija įsteigė Žaislų saugos ekspertų grupę, siekdama su ja konsultuotis rengiant pasiūlymus dėl teisėkūros procedūra priimamų žaislų saugos srities teisės aktų ir politikos iniciatyvas. Šiai grupei priklausančios Cheminių medžiagų darbo grupės užduotis – konsultuoti dėl cheminių medžiagų, kurios gali būti naudojamos žaislams gaminti; 2015 m. spalio 1 d. posėdyje Žaislų saugos ekspertų grupei priklausanti Cheminių medžiagų darbo grupė nusprendė, kad taikant pirmiau nurodytą tikslią ribinę vertę ir bandymų metodus vaiko, kurio kūno masė – 10 kg ir kuris žaislą kramto 3 valandas per parą, vienam kg kūno masės tenka 3 mikrogramai cheminės medžiagos;

               (5)

               gavus naujų duomenų dėl bisfenolio A ir patobulinus metodiką, Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) su maistu besiliečiančių medžiagų, fermentų, kvapiųjų medžiagų ir pagalbinių perdirbimo medžiagų mokslinė grupė (CEF grupė) nustatė 4 mikrogramų laikiną leidžiamąją bisfenolio A paros dozę (LPD) vienam kg kūno masės per parą (3). CEF grupės nustatyta LPD yra laikina, kol nebaigtas šiuo metu Jungtinių Amerikos Valstijų Maisto ir vaistų administracijos pagal Nacionalinę toksikologijos programą atliekamas ilgalaikis tyrimas su žiurkėmis, kurio metu tiriamas prenatalinis ir postnatalinis bisfenolio A poveikis;

               (6)

               atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, 2015 m. spalio 1 d. posėdyje Žaislų saugos ekspertų grupei priklausanti cheminių medžiagų darbo grupė rekomendavo bisfenolio A kiekį žaisluose sumažinti iki 0,04 mg/l (išsiskyrimo ribinė vertė), kai bandymai atliekami pagal standartus EN 71-10: 2005 ir EN 71-11: 2005, darant prielaidą, kad vaiko kūno masė yra 10 kg, žaislo kramtymo trukmė – trys valandos per parą, žaislo paviršius – 10 cm2, o poveikis vaikui iš žaislų – 10 % laikinos bisfenolio A LPD. 2016 m. sausio 14 d. posėdyje Žaislų saugos ekspertų grupė šiai rekomendacijai pritarė;

               (7)

               nors Komisijos reglamente (ES) Nr. 10/2011 (4) nustatytos konkrečios bisfenolio A kaip monomero, esančio tam tikrose su maistu besiliečiančiose medžiagose, išsiskyrimo ribinės vertės, taip pat draudimas naudoti bisfenolį A gaminant polikarbonatinius kūdikiams maitinti skirtus buteliukus, pagrindinės prielaidos, pagal kurias ši išsiskyrimo ribinė vertė ir draudimas nustatyti, skiriasi nuo prielaidų dėl bisfenolio A išsiskyrimo žaisluose ribinės vertės;

               (8)

               atsižvelgiant į turimus mokslinius įrodymus ir į žaislų ir medžiagų, kurios liečiasi su maistu, skirtumus, šiuo metu taikoma tiksli bisfenolio A ribinė vertė žaisluose yra per didelė ir turėtų būti patikslinta;

               (9)

               bisfenolio A poveikis šiuo metu vertinamas mokslininkų forumuose. Nors gali reikėti patikslinti išsiskyrimo ribines vertes, jei būtų gauta naujos svarbios mokslinės informacijos ateityje, siekiant užtikrinti tinkamą vaikų apsaugą ribinė vertė turėtų būti nustatyta pagal dabartines mokslo žinias;

               (10)

               todėl Direktyvos 2009/48/EB II priedo C priedėlis turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (11)

               šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2009/48/EB 47 straipsnį įsteigto Žaislų saugos komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2009/48/EB II priedo C priedėlio lentelės įrašas dėl bisfenolio A pakeičiamas taip:

                  „Bisfenolis A

                  80-05-7

                  0,04 mg/l (išsiskyrimo ribinė vertė) pagal standartuose EN 71-10:2005 ir EN 71-11:2005 nustatytus metodus.“

   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2018 m. lapkričio 25 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Jos taiko šias nuostatas nuo 2018 m. lapkričio 26 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gegužės 24 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OL L 170, 2009 6 30, p. 1.

      (2)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008 12 31, p. 1).

      (3)  EFSA Panel on Food Contact Materials, Enzymes, Flavourings and Processing Aids (CEF) (2015) Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of bisphenol A (BPA) in foodstuffs: PART II – Toxicological assessment and risk characterisation. EFSA Journal 2015;13(1):3978, p. 196.
   http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/3978part2.pdf.

      (4)  2011 m. sausio 14 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 10/2011 dėl plastikinių medžiagų ir gaminių, skirtų liestis su maisto produktais (OL L 12, 2011 1 15, p. 1).