Svarbus teisinis pranešimas

|

31975L0106

1974 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kai kurių skystųjų produktų fasavimu pagal tūrį, suderinimo

Oficialusis leidinys L 042 , 15/02/1975 p. 0001 - 0013 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 1 p. 0201  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 3 p. 0032  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 1 p. 0201  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 4 p. 0054  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 4 p. 0054  CS.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 ET.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 HU.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 LT.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 LV.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 MT.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 PL.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 SK.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168 SL.ES skyrius 13 tomas 002 p. 156  - 168

		Tarybos direktyva1974 m. gruodžio 19 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kai kurių skystųjų produktų fasavimu pagal tūrį, suderinimo(75/106/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi daugelyje valstybių narių fasuotų skystųjų produktų pateikimo prekybai sąlygas reglamentuoja privalomos taisyklės, kurios įvairiose šalyse skiriasi, kliudydamos prekybai tokiomis fasuotomis prekėmis; kadangi dėl šios priežasties tokios nuostatos turi būti suderintos;kadangi, norint teisingai informuoti vartotojus, reikėtų nustatyti, kaip ant pakuotės žymėti joje esančio skystojo produkto vardinį tūrį;kadangi taip pat yra būtina tiksliai apibrėžti didžiausias leistinas pakuotės turinio paklaidas, ir kadangi reikėtų nustatyti pamatinį tokios kontrolės metodą, kuris leistų nesudėtingu būdu patikrinti, ar fasuotos prekės atitinka pateiktas nuostatas;kadangi yra būtina kiek įmanoma sumažinti turinio tūrių verčių, kurios yra artimos to paties produkto tūrio vertėms ir kurios dėl to gali klaidinti vartotoją, skaičių; kadangi fasuotų prekių atsargos Bendrijoje yra labai didelės, šis mažinimas gali vykti tik palaipsniui;kadangi 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyvos 71/316/EEB [3] dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės metodų nuostatomis, suderinimo su paskutiniais pakeitimais, padarytais Stojimo aktu [4], 16 straipsnyje numatyta, kad derinant prekybos tam tikros grupės produktais reikalavimus, ypač dėl fasuotų prekių kiekių nustatymo, matavimo ir žymėjimo, gali būti taikomos atskiros direktyvos;kadangi kai kurioms valstybėms narėms būtų sunku iš karto pakeisti įstatymuose numatytas priemones kiekiui nustatyti, organizuoti naujas kontrolės sistemas, taip pat įsisavinti naują matų sistemą, tokioms valstybėms narėms reikėtų nustatyti pereinamąjį laikotarpį; kadangi tokia nuostata vis dėlto neturėtų toliau kliudyti Bendrijos vidaus prekybai šiais produktais ir neturėtų apsunkinti šios direktyvos įgyvendinimo kitose valstybėse narėse,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva taikoma fasuotoms prekėms, kurių turinį sudaro III priede išvardyti skystieji produktai, matuojami tūrio vienetais ir numatomi parduoti atskirais kiekiais nuo 0,05 litro iki 5 litrų imtinai.2 straipsnis1. Šioje direktyvoje fasuotą prekę sudaro produktas ir tam tikra pakuotė, į kurią jis yra fasuojamas.2. Fasuotu produktu yra laikomas produktas, kuris yra įdėtas į kokios nors rūšies pakuotę pirkėjui nedalyvaujant, pakuotėje esančio produkto kiekis yra iš anksto nustatytas ir negali būti pakeistas nepakeitus pakuotės.3 straipsnis1. EEB žymeniu, kaip nurodyta I priedo 3.3 punkte, leidžiama žymėti fasuotas prekes, kurios atitinka I ir III priedų nuostatas.2. Joms atliekama metrologinė kontrolė pagal I priedo 5 skirsnyje ir II priede apibrėžtas sąlygas.4 straipsnis1. Ant visų 3 straipsnyje minimų fasuotų prekių pagal I priedą yra nurodomas skystojo produkto tūris, kuris turi būti jose ir kuris vadinamas "vardiniu turinio tūriu".2. Tokioms fasuotoms prekėms leidžiami tik vardiniai turinio tūriai, nurodyti III priede.3. Kol iki pereinamojo laikotarpio pabaigos Bendrijoje leidžiama taikyti Jungtinės Karalystės matavimo vienetus, pateiktus 1971 m. spalio 18 d. Tarybos direktyvos 71/354/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su matavimo vienetais, derinimo [5], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Stojimo aktu, II priede, be žymens apie vardinį turinio tūrį, išreikštą SI matavimo vienetais, kaip nurodyta šios direktyvos I priedo 3.1 punkte, jeigu Jungtinė Karalystė ar Airija to pageidauja, jų teritorijoje pateikiamas ir žymuo lygiaverčiais Jungtinės Karalystės matavimo vienetais, jei jie pateikiami šios direktyvos I priede.5 straipsnisValstybės narės negali atsisakyti, uždrausti ar apriboti pateikti į rinką fasuotas prekes, kurios atitinka šioje direktyvoje nurodytus reikalavimus ir bandymus dėl fasuotų prekių turinio tūrio, tokio tūrio nustatymo arba jų tikrinimo metodų.6 straipsnisPakeitimai, būtini šios direktyvos I ir II priedų nuostatoms suderinti su technikos pažanga, priimami Tarybos direktyvos 71/316/EEB 18 ir 19 straipsniuose numatyta tvarka.7 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą, ją įgyvendina, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Nukrypdamos nuo 1 dalies, Belgija, Airija, Nyderlandai ir Jungtinė Karalystė gali atidėti šios direktyvos ir jos priedų įgyvendinimą savo teritorijose vėliausiai iki 1979 m. gruodžio 31 d.3. Kol kurioje nors valstybėje narėje ši direktyva neveikia, valstybė narė neįveda griežtesnių kontrolės priemonių negu tos, kurios galiojo tuo metu, kai buvo priimta ši direktyva, kontroliuojant produktų, kuriems taikoma ši direktyva ir kurie yra įvežami iš kitų valstybių narių, kiekį pakuotėje.4. Tuo pačiu metu valstybės narės, taikančios šią direktyvą, priima fasuotas prekes, kurios atitinka šios direktyvos I.1 ir III priedų nuostatas, netgi jeigu jos neturi I priedo 3.3 punkte nurodyto EEB žymens, iš valstybių narių, taikančių šio straipsnio 2 dalyje numatytą leidžiančią nukrypti nuostatą, tuo pačiu pagrindu ir tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir kitas fasuotas prekes, kurios atitinka visus šios direktyvos reikalavimus.5. Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstai būtų pateikti Komisijai.8 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1974 m. gruodžio 19 d.Tarybos varduPirmininkasJ. P. Fourcade[1] OL C 56, 1972 6 2, p. 35.[2] OL C 123, 1972 11 27, p. 9.[3] OL L 202, 1971 9 6, p. 1.[4] OL L 73, 1972 3 27, p. 14.[5] OL L 243, 1971 10 29, p. 29.--------------------------------------------------I PRIEDAS1. TIKSLAIGalutinai išfasuotos prekės, kurioms taikoma ši direktyva, turi atitikti šiuos reikalavimus:1.1. faktinis produkto tūris vidutiniškai neturi būti mažesnis už vardinį turinio tūrį;1.2. fasuotų prekių, kurių neigiamoji paklaida yra didesnė kaip 2.4 punkte nurodyta leidžiama neigiamoji paklaida, dalis fasuotų prekių siuntose turi būti pakankamai maža, kad jos atitiktų II priede pateiktus bandymų reikalavimus;1.3. fasuotos prekės, kurių neigiamoji paklaida dvigubai didesnė už 2.4 punkto lentelėje nurodytą leidžiamą neigiamąją paklaidą, negali būti žymimos 3.3 punkte nurodytu EEB žymeniu.2. APIBRĖŽIMAI IR PAGRINDINĖS NUOSTATOS2.1. Vardinis fasuotos prekės turinio tūris – tūris, nurodytas ant jos pakuotės, t. y. skystojo produkto tūris, kuris turi būti pakuotėje.2.2. Faktinis fasuotos prekės tūris – skystojo produkto tūris, kuris iš tikrųjų yra pakuotėje. Atliekant visus patikrinimus, faktinio tūrio vertė nustatoma arba pataisoma 20 oC temperatūroje.2.3. Neigiama paklaida yra kiekis, kuriuo faktinis fasuotų prekių tūris yra mažesnis už vardinį pakuotės turinio tūrį.2.4. Leidžiama neigiamoji paklaida nustatoma pagal šią lentelę:Vardinis tūris Vn mililitrais | Leidžiama neigiamoji paklaida |nuo % Vn | mililitrais |nuo 50 iki 100 | — | 4,5 |nuo 100 iki 200 | 4,5 | — |nuo 200 iki 300 | — | 9 |nuo 300 iki 500 | 3 | — |nuo 500 iki 1000 | — | 15 |nuo 1000 iki 5000 | 1,5 | — |3. UŽRAŠAI IR ŽYMENYSAnt visų pagal šią direktyvą išfasuotų prekių toliau išvardyti žymenys uždedami taip, kad, pateikiant prekes normaliomis sąlygomis, nenusitrintų, būtų lengvai skaitomi ir matomi ant pakuotės:3.1. vardinis produkto tūris, išreikštas litrais, centilitrais ar mililitrais ir žymimas mažiausiai 6 mm aukščio skaitmenimis, jei vardinis tūris viršija 100 cl, 4 mm aukščio, jei jis viršija 20 cl, bet ne didesnis kaip 100 cl, ir 3 mm aukščio, jeigu jis ne didesnis kaip 20 cl, po jo nurodant taikomo matavimo vieneto simbolį ar, kur tinkama, vieneto pavadinimą, kaip numatyta Tarybos direktyvoje 71/354/EEB;kol baigsis pereinamasis laikotarpis, kurio metu Bendrijoje leidžiama taikyti Jungtinės Karalystės matavimo vienetus, nurodytus Tarybos direktyvos 71/354/EEB II priede, be vardinio produkto tūrio, išreikšto SI vienetais pagal pirmesnės pastraipos nuorodas, galima nurodyti ir lygiavertį Jungtinėje Karalystėje taikomą matavimo vienetą, kuris skaičiuojamas pagal šiuos perskaičiavimo koeficientus:vienas mililitras = 0,0352 skysčių uncija;vienas litras = 1,760 pintos arba 0,220 galono.Valstybės narės gali reikalauti antrojo ženklinimo savo teritorijoje parduodamiems produktams, jei mano tai esant būtina;3.2. žymuo ar užrašas, leidžiantis kompetentingai įstaigai nustatyti pakuotoją ar už įpakavimą atsakingą asmenį, ar Bendrijoje įsisteigusį importuotoją;3.3. mažoji "e" raidė, mažiausiai 3 mm aukščio, žymima tame pačiame regėjimo lauke, kaip ir vardinis turinio tūris, patvirtinanti, kad fasuota prekė atitinka šios direktyvos reikalavimus.Ši raidė yra tokia, kaip pavaizduota Tarybos direktyvos 71/316/EEB II priedo 3 skirsnyje pateiktame piešinyje.Pirmiau minėtos direktyvos 12 straipsnis taikomas mutatis mutandis.Tačiau jeigu pakuotė yra matavimo talpa, atitinkanti atitinkamos direktyvos reikalavimus ir jeigu jos užpildymo lygis, atitinkantis vardinį tūrį, yra matomas pateikiant fasuotą prekę normaliomis sąlygomis, nereikalaujama nurodyti vardinį pakuotės turinio tūrį pagal šios direktyvos 3.1 punktą.Ši nuostata netaikytina, kai toks vardinis fasuotos prekės tūris skiriasi ne daugiau kaip 0,05 litro nuo kito tos pačios kategorijos produktų vardinio tūrio, kuris numatytas III priede.4. PAKUOTOJO IR IMPORTUOTOJO ATSAKOMYBĖUž pakuotėje esančio skystojo produkto kiekio, vadinamo "faktiniu turinio tūriu", matavimą ar kontrolę atsako pakuotojas. Matuojama ar kontroliuojama įteisintomis, tinkamomis atlikti reikiamas operacijas matavimo priemonėmis.Kontrolė gali būti atliekama imčių metodu.Kai faktinis produkto tūris nematuojamas, pakuotojas kontrolę turi organizuoti taip, kad užtikrintų, jog pakuotėje yra produkto tūris, atitinkantis vardinį tūrį.Ši sąlyga yra įvykdyta, jei pakuotojas kontroliuoja produktų fasavimą, laikydamasis valstybės narės kompetentingos įstaigos pripažintos tvarkos, ir jeigu šioms institucijoms pateikia tokių patikrinimų rezultatus, patvirtindamas, kad šie patikrinimai, taip pat pataisos ir derinimai, kurių būtinumą parodė patikrinimas, buvo atliekami tinkamai ir tiksliai.Vienas iš kelių būdų laikytis matavimo ir tikrinimo reikalavimų yra išfasuoti produktus į atitinkamoje direktyvoje apibrėžtą matavimo tarą ir ją pripildyti laikantis sąlygų, numatytų šioje direktyvoje bei direktyvoje dėl matavimo taros kolbų.5. KOMPETENTINGŲ ĮSTAIGŲ ATLIEKAMA KONTROLĖ PAS PAKUOTOJĄ AR IMPORTUOTOJĄValstybių narių kompetentingos įstaigos, norėdamos užtikrinti, kad fasuotos prekės atitiktų šios direktyvos nuostatas, kontroliuoja prekes atrinkdamos imtis pas pakuotoją arba, jeigu tai neįmanoma, pas importuotoją ar jo atstovą, įsisteigusį Bendrijoje.Šis statistinis atrankinis patikrinimas atliekamas pagal priimtus kokybės kontrolės metodus. Jo veiksmingumas turi būti palyginamas su II priede apibrėžto pamatinio metodo veiksmingumu.6. KITI KOMPETENTINGŲ ĮSTAIGŲ ATLIEKAMI PATIKRINIMAIŠi direktyva nedraudžia valstybių narių kompetentingoms įstaigoms atlikti bet kokį patikrinimą jau prekiaujant, ypač jei jos siekia patikrinti, ar fasuotos prekės atitinka šios direktyvos reikalavimus.--------------------------------------------------II PRIEDASŠiame priede nustatyta tvarka, kaip taikyti fasuotų prekių siuntų statistinio patikrinimo pamatinį metodą pagal šios direktyvos 3 straipsnyje ir I priedo 5 skirsnyje nurodytus reikalavimus.Šis patikrinimas atliekamas remiantis ISO standartu Nr. 2859, kuris apibrėžia bandymo pagal savybes metodus, priimtinu kokybės lygmeniu laikant 2,5 %. Atliekant neardomąjį bandymą, imties lygmuo atitinka minėtojo standarto II lygmenį, ir S 3 lygmenį, jei atliekamas ardomasis bandymas.1. REIKALAVIMAI FAKTINIO FASUOTŲ PREKIŲ TŪRIO MATAVIMUIFaktinis fasuotų prekių turinio tūris gali būti matuojamas tiesiogiai, naudojant tūrio matuoklius, ir netiesiogiai – sveriant bei matuojant tankį.Neatsižvelgiant į tai, koks metodas yra taikomas, paklaida matuojant faktinį fasuotos prekės turinio tūrį neturi viršyti vienos penktosios leidžiamos neigiamosios paklaidos, atitinkančios vardinį turinio tūrį. Kiekviena valstybė narė gali savo teritorijoje nustatyti savo faktinio fasuotos prekės turinio tūrio matavimo tvarką.2 REIKALAVIMAI FASUOTŲ PREKIŲ SIUNTŲ PATIKRINIMUIFasuotos prekės patikrinamos imčių metodu. Tai daroma dviem etapais:- tikrinamas faktinis fasuotos prekės turinio tūris kiekvienoje imties pakuotėje,- tikrinamas visų imties pakuočių vidutinis faktinis fasuotų prekių turinio tūris.Fasuotų prekių siunta laikoma priimtina, jeigu šių abiejų patikrinimų rezultatai atitinka priėmimo kriterijus.Kiekvienam iš šių patikrinimų yra numatytos dvi imčių atrankos schemos:- viena schema taikoma atliekant neardomosius bandymus, t. y. kai bandymo metu pakuotė neatidaroma,- kita schema taikoma atliekant ardomuosius bandymus, t.y. kai bandymo metu pakuotė atidaroma arba išardoma.Ekonominiais ir praktiniais sumetimais pastarojo bandymo taikymas ribojamas iki neišvengiamo minimumo; jis yra mažiau veiksmingas nei neardomasis bandymas.Todėl ardomasis bandymas atliekamas tik tokiais atvejais, kai neardomojo bandymo praktiškai atlikti neįmanoma. Paprastai jis netaikomas siuntoms, kuriose yra mažiau nei 100 vienetų.2.1. Fasuotų prekių siuntos sudėtis2.1.1. Siuntą sudaro tos pačios rūšies ir partijos fasuotos prekės, kurios turi būti patikrintos.2.1.2. Tikrinant fasuotas prekes pakavimo linijos gale, kiekvienos siuntos pakuočių skaičius turi būti lygus didžiausiam per vieną valandą pakavimo linijos pagamintų pakuočių skaičiui. Kitais atvejais didžiausias siuntos didumas yra ribojamas 10000 pakuočių.2.1.3. Siuntoms, susidedančioms iš mažiau kaip 100 pakuočių, taikytinas neardomasis tikrinimo metodas 100 % siuntos apimties.2.1.4. Prieš atliekant 2.2 ir 2.3 punktuose numatytus patikrinimus, iš siuntos atsitiktinai parenkamas pakankamas pakuočių skaičius, kad būtų galima atlikti bandymą, kuriam būtina didesnė imtis.Atliekant kitą patikrinimą, reikiama imtis atsitiktinai parenkama iš pirmosios imties ir pažymima.Toks žymėjimas atliekamas prieš matuojant.2.2. Mažiausio priimtino produkto tūrio pakuotėje tikrinimas2.2.1. Mažiausias priimtinas produkto tūris apskaičiuojamas iš vardinio turinio tūrio atimant leidžiamą neigiamąją tokio tūrio paklaidą.2.2.2. Siuntoje esančios pakuotės, kurių faktinis produkto tūris yra mažesnis už priimtiną mažiausiąjį turinio tūrį, laikomos netinkamomis.2.2.3. Tikrinant pagal imčių metodą, taikoma viena iš dviejų imties atrankos schemų (vienkartė arba dvikartė atranka), kurią pasirenka pati valstybė narė.2.2.3.1. Vienkartės atrankos schemaŠiuo atveju tikrinamų pakuočių skaičius yra lygus schemoje numatytam imties didumui:- jeigu netinkamų pakuočių skaičius imtyje yra mažesnis ar lygus priėmimo kriterijui, fasuotų prekių siunta laikoma priimtina šiam patikrinimui atlikti,- jeigu netinkamų pakuočių skaičius imtyje yra lygus ar viršija atmetimo kriterijų, fasuotų prekių siunta yra atmetama.2.2.3.1.1. Neardomojo bandymo schemaPakuočių skaičius siuntoje | Imties didumas | Netinkamų pakuočių skaičius |Priėmimo kriterijus | Atmetimo kriterijus |100–150 | 20 | 1 | 2 |151–280 | 32 | 2 | 3 |281–500 | 50 | 3 | 4 |501–1200 | 80 | 5 | 6 |1201–3200 | 125 | 7 | 8 |3201 ir daugiau | 200 | 10 | 11 |2.2.3.1.2. Ardomojo bandymo schemaPakuočių skaičius siuntoje | Imties didumas | Netinkamų pakuočių skaičius |Priėmimo kriterijus | Atmetimo kriterijus |Bet koks skaičius (≥ 100) | 20 | 1 | 2 |2.2.3.2. Dvikartės atrankos schemaPirmasis tikrinamų pakuočių skaičius yra lygus schemoje numatytam pirmosios imties didumui:- jeigu netinkamų pakuočių skaičius, rastas pirmojoje imtyje, yra mažesnis ar lygus pirmajam priėmimo kriterijui, siunta laikoma priimtina, atlikus šį bandymą,- jeigu netinkamų pakuočių skaičius, rastas pirmojoje imtyje, yra lygus ar viršija pirmąjį atmetimo kriterijų, siunta yra atmetama,- jeigu netinkamų pakuočių skaičius, rastas pirmojoje imtyje, yra tarp pirmojo priėmimo ir pirmojo atmetimo kriterijų, tikrinama antroji imtis, kurios didumas numatytas schemoje.Netinkamų pakuočių skaičius, rastas pirmojoje ir antrojoje imtyse, sudedamas ir:- jeigu visuminis netinkamų pakuočių skaičius yra mažesnis ar lygus antrajam priėmimo kriterijui, siunta laikoma priimtina, atlikus šį bandymą,- jeigu visuminis netinkamų pakuočių skaičius yra didesnis ar lygus antrajam atmetimo kriterijui, siunta yra atmetama.2.2.3.2.1. Neardomojo bandymo schemaPakuočių skaičius siuntoje | Imtys | Netinkamų pakuočių skaičius |Eilės Nr. | Skaičius | Visuminis skaičius | Priėmimo kriterijus | Atmetimo kriterijus |100–150 | I | 13 | 13 | 0 | 2 |II | 13 | 26 | 1 | 2 |151–280 | I | 20 | 20 | 0 | 3 |II | 20 | 40 | 3 | 4 |281–500 | I | 32 | 32 | 1 | 4 |II | 32 | 64 | 4 | 5 |501–1200 | I | 50 | 50 | 2 | 5 |II | 50 | 100 | 6 | 7 |1201–3200 | I | 80 | 80 | 3 | 7 |II | 80 | 160 | 8 | 9 |3201 ir daugiau | I | 125 | 125 | 5 | 9 |II | 125 | 250 | 12 | 13 |2.2.3.2.2. Ardomojo bandymo schemaPakuočių skaičius siuntoje | Imtys | Netinkamų pakuočių skaičius |Eilės Nr. | Skaičius | Visuminis skaičius | Priėmimo kriterijus | Atmetimo kriterijus |Bet koks skaičius (≥ 100) | 1 | 13 | 13 | 0 | 2 |2 | 13 | 26 | 1 | 2 |2.3. Siuntos pakuotėse esančių produktų vidutinio faktinio tūrio tikrinimas2.3.1. x=∑ xin yra didesnė už vertę:V−s2n· t1 − αŠioje formulėje:Vn = vardinis pakuotės produkto tūris,s = tiriamos siuntos pakuotėse esančio produkto faktinių tūrių vidutinis kvadratinis nuokrypis,n = tikrinamų imties pakuočių skaičius,t(1–a) = Stjudento skirstinio koeficientas, kai pasikliovimo lygis 0,995 ir laisvės laipsnių skaičius yra δ = n - 1.2.3.2. Kai x1 yra imties i-tojoje pakuotėje esančio produkto faktinio tūrio išmatuota vertė ir jei imtyje yra n vienetų, tai:2.3.2.1. imties išmatuotų verčių vidurkis apskaičiuojamas tokiu būdu:x=∑xin2.3.2.2. vidutinio kvadratinio nuokrypio vertė s apskaičiuojama tokiu būdu:- ∑i = 1i = nxi2- ∑xn2- SC = ∑−∑xin2- v =SCn − 1s =v2.3.3. Fasuotų prekių siuntos priėmimo ir atmetimo kriterijai vidutinio tūrio bandymui:Neardomojo bandymo kriterijaiSkaičius siuntoje | Skaičius imtyje | Kriterijai |Priėmimo | Atmetimo |≤ 500 | 30 | x− ≥ Vn − 0·503 s | x− < Vn − 0·503 s |> 500 | 50 | x− ≥ Vn − 0·379 s | x− < Vn − 0·379 s |Ardomojo bandymo kriterijaiSkaičius siuntoje | Skaičius imtyje | Kriterijai |Priėmimo | Atmetimo |Bet koks skaičius (≥ 100) | 20 | x− ≥ Vn − 0·640 s | x− < Vn − 0·640 s |--------------------------------------------------III PRIEDASSkystieji produktai | Vardinis tūris litrais |I Galutinai leisti | II [1] Laikinai leisti |1.a)Šviežių vynuogių vynas; vynuogių misa, kurios fermentaciją stabdo pridedamas alkoholis (CCT pozicija Nr. ex 22.05 C) išskyrus desertinius vynus | 0,10 — 0,25 — 0,35 0,375 — 0,50 — 0,70 0,75 — 1 — 1,5 2 — 5 | 0,20 — 0,36 — 0,475 0,60 — 0,68 — 0,72 0,95 — 1,75 — 1,88 |b)Kiti neputojantys fermentuoti gėrimai, pvz., sidras, kriaušių sidras ir midus (CCT pozicija Nr. 22.07 B II) | 0,10 — 0,25 — 0,35 0,375 — 0,50 — 0,70 — 0,75 — 1 — 1,5 — 2 — 5 | 0,20 — 0,33 — 0,36 0,72 |c)Vermutai ir kiti aromatizuoti vynai iš šviežių vynuogių (CCT pozicija Nr. 22.06) desertiniai vynai (CCT pozicija Nr. 22.05 C) | 0,10 — 0,375 — 0,50 0,75 — 1 — 1,5 | 0,20 — 0,35 — 0,36 0,68 — 0,70 — 0,72 |2.a)Putojantys vynai (CCT pozicija Nr. 22.05 A + B) | 0,10 — 0,125 — 0,20 0,375 — 0,75 — 1,5 3 | 0,57 — 0,77 |b)Kiti fermentuoti putojantys gėrimai, pvz., sidras, kriaušių sidras ir midus (CCT pozicija Nr. 22.07 B I) | 0,10 — 0,125 — 0,20 0,375 — 0,75 — 1 1,5 — 3 | 0,57 — 0,77 |3.Salyklinis alus(CCT pozicija Nr. 22.03): | 0,25 — 0,33 — 0,50 0,75 — 1 — 2 — 3 4 — 5 | 0,18 (tik skardinėse) 0,20 — 0,30 — 0,35 (tik skardinėse) 0,45 — 0,66 — 3,8 |—rūgštus alus, stiprus dvigubos fermentacijos belgiškas alus | 0,375 | |4.Spiritas ir kiti spirituoti gėrimai (CCT pozicija Nr. 22.09) | 0,05 — 0,10 — 0,20 0,35 — 0,375 — 0,50 0,70 – 0,75 – 1 1,5 — 2 — 2,5 3 | 0,25 — 0,36 — 0,60 0,72 |5.Actas ir acto pakaitalai (CCT pozicija Nr. 22.10) | 0,25 — 0,50 — 0,75 1 — 2 — 5 | 0,35 — 0,7 — 1,5 2,5 |6.Valgomieji aliejai (CCT pozicija Nr. 15.07 A I) (CCT pozicija Nr. 15.07 D II) | 0,10 — 0,25 — 0,50 1 — 2 — 3 — 5 | 0,375 — 0,625 — 0,75 1,5 — 2,5 |7.Pienas ir pieno gėrimai, parduodami pagal tūrį (CCT pozicija Nr. 04.01) (išskyrus jogurtą ir kefyrą, CCT pozicija Nr. 22.02 B) | 0,10 — 0,2 — 0,25 0,50 — 0,75 — 1 2 — 3 — 4 | 0,22 — 0,33 — 0,6 |8.a)Vandenys, įskaitant mineralinius ir gazuotus vandenis(CCT pozicija Nr. 22.01) | Visi tūriai mažesni negu: 0,20 — 0,20 — 0,25 0,33 — 0,50 — 0,70 0,75 — 1 — 1,5 2 | 0,35 — 0,45 — 0,47 0,90 — 0,94 |b)Limonadas, aromatizuoti mineraliniai ir aromatizuoti gazuoti vandenys ir kiti nealkoholiniai gėrimai, išskyrus vaisių ir daržovių sultis (CCT pozicija Nr. 22.02 A) | Visi tūriai mažesni negu: 0,20 — 0,20 — 0,25 0,33 — 0,50 — 0,70 0,75 — 1 — 1,5 2 — 3 — 4 5 | 0,35 — 0,45 — 0,47 0,60 — 0,90 — 0,94 |9.Vaisių sultys ir daržovių sultys, turinčios arba neturinčios savo sudėtyje cukraus priedų, tačiau nefermentuotos ir neturinčios savo sudėtyje spirito, bei nekoncentruotos vaisių sultys(CCT pozicija Nr. 20.07) | Visi tūriai mažesni negu: 0,125 — 0,125 — 0,20 0,25 — 0,33 — 0,50 0,70 — 0,75 — 1 1,5 — 2 — 3 4 — 5 | 0,18 — 0,35 (tik skardinėse) |Pastaba:Skystieji produktai, lentelėje minimi 1 pozicijos a ir b punktuose, 4 ir 8 pozicijų a ir b punktuose bei 9 pozicijoje, gali būti parduodami Bendrijoje tik išfasuoti lentelėje nurodytais tūriais ir atitinkantys šioje srityje taikomas nuostatas ar skystojo produkto kilmės šalių įprastą prekybos tvarką, neatsižvelgiant į tai, ar pakuojama produkto kilmės valstybėje narėje ar kurioje kitoje valstybėje.[1] Dėl fasuotų prekių, kurių vardinis tūris nurodytas II skiltyje, šalims, leidusioms laisvą šių prekių apyvartą (1971 m. gruodžio 31 d.), 5 straipsnis taikomas tik iki 1980 m. gruodžio 31 d., išskyrus fasuotas prekes, nurodytas 8 pozicijos a) punkte, kurioms šis straipsnis taikomas iki 1988 m. gruodžio 31 d.--------------------------------------------------


title: 2002 m. gruodžio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2002/92/EB dėl draudimo tarpininkavimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0092

Oficialusis leidinys L 009 , 15/01/2003 p. 0003 - 0010

		Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2002/92/EB2002 m. gruodžio 9 d.dėl draudimo tarpininkavimoEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalį ir 55 straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi:(1) Draudimo ir perdraudimo tarpininkams tenka svarbus vaidmuo Bendrijoje platinant draudimo ir perdraudimo produktus.(2) Pirmuoju žingsniu siekiant palengvinti draudimo agentų ir brokerių naudojimąsi įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas buvo 1976 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyva 77/92/EEB dėl priemonių, padedančių veiksmingai naudotis įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas draudimo agentų ir brokerių veiklos (ISIC ex 630 grupė) srityje, ypač dėl pereinamųjų šios veiklos priemonių [4].(3) Direktyva 77/92/EEB turėjo būti taikoma tol, kol įsigalios nuostatos, suderinančios nacionalines taisykles, reglamentuojančias draudimo agentų ir brokerių veiklos pradėjimą ir vykdymą.(4) Dauguma valstybių narių vadovavosi 1991 m. gruodžio 18 d. Komisijos rekomendacija 92/48/EEB dėl draudimo tarpininkų [5], ir tai padėjo suvienodinti nacionalines nuostatas dėl profesinių reikalavimų ir draudimo tarpininkų registracijos.(5) Tačiau nacionalinėse nuostatose dar liko esminių skirtumų, kurie trukdo pradėti ir vykdyti draudimo ir perdraudimo tarpininkų veiklą vidaus rinkoje; todėl tikslinga Direktyvą 77/92/EEB pakeisti kita direktyva.(6) Draudimo ir perdraudimo tarpininkams turi būti sudarytos sąlygos naudotis Sutartyje įtvirtintomis įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas.(7) Tai, kad draudimo tarpininkai negali laisvai veikti visoje Bendrijoje, trukdo tinkamai funkcionuoti vienai bendrai draudimo rinkai.(8) Todėl nacionalinių nuostatų dėl profesinių ir registracijos reikalavimų asmenims, kurie pradeda ir vykdo draudimo tarpininkavimo veiklą, derinimas gali būti naudingas ir vienos bendros finansinių paslaugų rinkos sukūrimui, ir klientų apsaugos šioje srityje stiprinimui.(9) Draudimo produktus gali platinti įvairūs asmenys ar institucijos, pavyzdžiui, agentai, brokeriai ir bankų draudimo operatoriai; vienodas požiūris į operatorius ir kliento apsaugą yra būtinas, kad visi minėti asmenys ar institucijos būtų šios direktyvos subjektai.(10) Šioje direktyvoje pateikiamas sąvokos "priklausomas draudimo tarpininkas" apibrėžimas, kuriame yra atsižvelgta į kai kurių valstybių narių rinkos specifiką ir kuriuo siekiama sudaryti sąlygas tokių tarpininkų registravimui. Šios sąvokos apibrėžimu nesiekiama neleisti valstybėms narėms vartoti panašias sąvokas, taikomas draudimo tarpininkams, kurie, veikdami draudimo įmonės vardu, jos naudai ir tos įmonės visiška atsakomybe turi teisę rinkti draudimo įmokas arba klientui skirtas sumas, laikydamiesi šios direktyvos reikalavimų dėl finansinių garantijų.(11) Ši direktyva turėtų būti taikoma asmenims, kurie užsiima draudimo tarpininkavimo paslaugų teikimu tretiesiems asmenims gaudami už tai atlygį, kuris gali būti piniginio pobūdžio, arba gaudami kitokią sutartinę nuo atlikto darbo priklausančią ekonominę naudą.(12) Ši direktyva netaikoma kitos profesijos asmenims, pavyzdžiui, mokesčių ekspertams ar apskaitininkams, kurių konsultavimas draudimo klausimais yra atsitiktinio pobūdžio užsiimant pagrindine profesine veikla; ši direktyva taip pat netaikoma teikiant bendro pobūdžio informaciją apie draudimo produktus, jeigu tokios veiklos tikslas nėra padėti klientui sudaryti arba vykdyti draudimo ar perdraudimo sutartį; ji netaikoma profesionaliai administruojant draudimo ar perdraudimo įmonei pateiktus reikalavimus išmokėti draudimo išmoką, patikslinant nuostolius ar atliekant ekspertinį reikalavimų išmokėti draudimo išmoką vertinimą.(13) Ši direktyva netaikoma asmenims, kurie draudimo tarpininkavimu užsiima kaip papildoma veikla, laikydamiesi tam tikrų griežtų sąlygų.(14) Draudimo ir perdraudimo tarpininkai turėtų būti įregistruoti valstybių narių, kuriose yra jų gyvenamoji vieta arba pagrindinė buveinė, kompetentingose institucijose, jeigu jie atitinka griežtus profesinius reikalavimus, keliamus jų kompetencijai, gerai reputacijai, profesinės civilinės atsakomybės draudimui ir finansiniam pajėgumui.(15) Ši registracija turėtų leisti draudimo ir perdraudimo tarpininkams veikti kitose valstybėse narėse pagal įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas principus, jeigu kompetentingos institucijos vadovavosi atitinkama pranešimų teikimo tvarka.(16) Reikia numatyti sankcijas asmenims, kurie draudimo ar perdraudimo tarpininkavimu užsiima neįsiregistravę, draudimo ar perdraudimo įmonėms, kurios naudojasi neregistruotų tarpininkų paslaugomis, ir tarpininkams, kurie nesilaiko pagal šią direktyvą priimtų nacionalinių nuostatų.(17) Kompetentingų institucijų bendradarbiavimas ir keitimasis informacija yra esminis dalykas siekiant apsaugoti klientus ir užtikrinti draudimo bei perdraudimo veiklos patikimumą vienoje bendroje rinkoje.(18) Klientui labai svarbu žinoti, ar draudimo tarpininkas jį konsultuoja apie daugelio draudimo įmonių produktus, ar tik apie keleto tam tikrų draudimo įmonių siūlomus produktus.(19) Šioje direktyvoje turėtų būti nustatyti draudimo tarpininkų įsipareigojimai dėl informacijos teikimo klientams. Šiuo klausimu valstybės narės gali išlaikyti arba nustatyti griežtesnes nuostatas, kurios gali būti taikomos draudimo tarpininkams, nesvarbu, kur yra jų gyvenamoji vieta, kai jie tarpininkavimo veiklą vykdo valstybės narės teritorijoje, jeigu visos tokios griežtesnės nuostatos atitinka Bendrijos teisės aktus, įskaitant 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) [6].(20) Jeigu tarpininkas pareiškia, kad jis konsultuoja apie daugelio draudimo įmonių produktus, jis turėtų atlikti sąžiningą ir pakankamai išsamią rinkoje esančių produktų analizę; be to, visi tarpininkai turėtų paaiškinti priežastis, kuriomis grindžia vienokius ar kitokius savo patarimus.(21) Būtinybė reikalauti tos informacijos atskleidimo yra mažesnė, kai klientas yra komercinės ar pramoninės rizikos perdraudimo ar draudimo sutartį norinti sudaryti bendrovė.(22) Draudimo tarpininkų ir klientų ginčams spręsti valstybėse narėse būtina nustatyti tinkamą ir veiksmingą skundų pateikimo ir žalos atlyginimo pracedūras, tam tikrais atvejais taikant esamas procedūras.(23) Nepažeisdamos klientų teisės kreiptis į teismą, valstybės narės turėtų skatinti neteisminiam ginčų sprendimui įsteigtas valdžios ar privačias institucijas bendradarbiauti nagrinėjant tarpvalstybinius ginčus. Tokio bendradarbiavimo tikslas galėtų būti, pavyzdžiui, sudaryti galimybę klientams kreiptis į valstybėje narėje, kurioje jie gyvena, įkurtas neteismines institucijas ir skųstis dėl kitoje valstybėje narėje įsisteigusių draudimo tarpininkų. FIN–NET tinklo sukūrimas leidžia teikti klientams daugiau pagalbos, kai jie naudojasi tarpvalstybinėmis paslaugomis. Nuostatose dėl ginčų nagrinėjimo tvarkos turi būti atsižvelgta 1998 m. kovo 30 d. Komisijos rekomendaciją 98/257/EB dėl principų, taikomų institucijoms, atsakingoms už neteisminį vartotojų ginčų sprendimą [7].(24) Direktyva 77/92/EEB turėtų būti pripažinta netekusia galios,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSTAIKYMO SRITIS IR SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI1 straipsnisTaikymo sritis1. Ši direktyva nustato fizinių ir juridinių asmenų, įsteigtų valstybėje narėje arba norinčių ten įsisteigti, draudimo ir perdraudimo tarpininkavimo veiklos pradėjimą ir vykdymą.2. Ši direktyva netaikoma asmenims, teikiantiems tarpininkavimo paslaugas sudarant draudimo sutartis, jeigu įvykdomos visos toliau išvardytos sąlygos:a) draudimo sutarčiai sudaryti reikia tik žinoti apie teikiamą draudimo apsaugą;b) draudimo sutartis nėra gyvybės draudimo sutartis;c) draudimo sutartimi nėra apdraudžiama jokia atsakomybės rizika;d) draudimo tarpininkavimas nėra pagrindinė asmens profesinė veikla;e) draudimo paslauga papildo bet kurio tiekėjo siūlomą produktą ar paslaugą ir apima draudimo apsaugą nuo:i) tiekėjo siūlomų prekių sugedimo, praradimo ar sugadinimo rizikos;ii) bagažo sugadinimo ar praradimo bei kitų rizikų, susijusių su šio tiekėjo organizuojama kelione, net jeigu draudimas apima gyvybės atsakomybės rizikos draudimą, jeigu toks draudimas papildo pagrindinę draudimo apsaugą nuo rizikų, susijusių su tokia kelione;f) metinės draudimo įmokos suma neviršija 500 eurų, o bendras draudimo sutarties terminas, įskaitant visus pratęsimus, nėra ilgesnis kaip penkeri metai.3. Ši direktyva netaikoma draudimo ir perdraudimo tarpininkavimo paslaugoms, susijusiomis su rizika ir įsipareigojimais už Bendrijos ribų.Ši direktyva neturi įtakos valstybių narių įstatymams, reglamentuojantiems draudimo tarpininkavimo veiklą, kurią jos teritorijoje pagal laisvės teikti paslaugas principą vykdo trečiosiose šalyse įsteigti draudimo ir perdraudimo tarpininkai, jeigu garantuojamas vienodo požiūrio į visus asmenis, kurie užsiima draudimo tarpininkavimu ar turi leidimą juo užsiimti toje rinkoje, taikymas.Ši direktyva nereglamentuoja nei draudimo tarpininkavimo veiklos, vykdomos trečiosiose šalyse, nei Bendrijos draudimo ar perdraudimo įmonių veiklos, kaip apibrėžta 1973 m. liepos 24 d. Pirmojoje Tarybos direktyvoje 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, suderinimo [8], ir 1979 m. kovo 5 d. Pirmojoje Tarybos direktyvoje 79/267/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio gyvybės draudimo veiklos pradėjimu ir vykdymu, suderinimo [9], kurią jos vykdo per draudimo tarpininkus trečiosiose šalyse.2 straipsnisSąvokų apibrėžimaiŠioje direktyvoje:1) "draudimo įmonė" — įmonė, kuri gavo oficialų leidimą pagal Direktyvos 73/239/EEB 6 straipsnį arba Direktyvos 79/267/EEB 6 straipsnį;2) "perdraudimo įmonė" — įmonė, išskyrus draudimo ar valstybės, kuri nėra narė, draudimo įmonę, kurios pagrindinė veikla yra draudimo įmonės, valstybės, kuri nėra narė, draudimo įmonės ar kitos perdraudimo įmonės perleidžiamos rizikos prisiėmimas;3) "draudimo tarpininkavimas" — veikla, susijusi su supažindinimu su galimybe sudaryti draudimo sutartis, pasiūlymu sudaryti draudimo sutartis ar kitu draudimo sutarčių parengiamuoju darbu, taip pat veikla, susijusi su draudimo sutarčių sudarymu arba pagalba administruojant ar vykdant tokias sutartis, visų pirma pateikus reikalavimą išmokėti draudimo išmoką.Jeigu šią veiklą vykdo draudimo įmonė arba draudimo įmonės darbuotojas, veikiantis tos draudimo įmonės atsakomybe, tai ji nėra laikoma draudimo tarpininkavimu.Draudimo tarpininkavimu taip pat nelaikomas atsitiktinis informacijos teikimas užsiimant kita profesine veikla, jeigu tos veiklos tikslas nėra padėti klientui sudaryti ar vykdyti draudimo sutartį; profesionalus draudimo įmonei pateiktų reikalavimų išmokėti draudimo išmoką administravimas; nuostolių patikslinimas ar ekspertinis reikalavimų išmokėti draudimo išmoką vertinimas;4) "perdraudimo tarpininkavimas" — veikla, susijusi su supažindinimu su galimybe sudaryti perdraudimo sutartis, pasiūlymu sudaryti perdraudimo sutartis ar kitu perdraudimo sutarčių parengiamuoju darbu, taip pat veikla, susijusi su perdraudimo sutarčių sudarymu arba pagalba administruojant ar vykdant tokias sutartis, visų pirma pateikus reikalavimą išmokėti draudimo išmoką.Jeigu šią veiklą vykdo perdraudimo įmonė arba perdraudimo įmonės darbuotojas, veikiantis tos perdraudimo įmonės atsakomybe, tai ji nėra laikoma perdraudimo tarpininkavimu.Perdraudimo tarpininkavimu taip pat nelaikomas atsitiktinis informacijos teikimas užsiimant kita profesine veikla, jeigu tos veiklos tikslas nėra padėti klientui sudaryti ar vykdyti perdraudimo sutartį; profesionalus perdraudimo įmonei pateiktų reikalavimų išmokėti draudimo išmoką administravimas; nuostolių patikslinimas ar ekspertinis reikalavimų išmokėti draudimo išmoką vertinimas;5) "draudimo tarpininkas" — bet kuris fizinis ir juridinis asmuo, kuris pradeda ir vykdo draudimo tarpininkavimo veiklą, gaudamas už tai atlygį;6) "perdraudimo tarpininkas" — bet kuris fizinis ir juridinis asmuo, kuris pradeda ir vykdo perdraudimo tarpininkavimo veiklą, gaudamas už tai atlygį;7) "priklausomas draudimo tarpininkas" — bet kuris asmuo, kuris draudimo tarpininkavimu užsiima vienos arba, jeigu draudimo produktai tarpusavyje nekonkuruoja, kelių draudimo įmonių vardu ir jų naudai, tačiau nerenka draudimo įmokų ar klientui skirtų išmokų, o visa atsakomybė už produktus tenka atitinkamoms draudimo įmonėms.Asmuo, kuriam draudimo tarpininkavimas užsiimant pagrindine profesine veikla yra papildoma veikla, taip pat laikomas priklausomu draudimo tarpininku, veikiančiu vienos ar kelių draudimo įmonių atsakomybe už atitinkamus produktus, jeigu draudimas, kaip papildoma paslauga, įeina į jo pagrindinės profesinės veiklos produktus ir paslaugas, o pats asmuo įmokų ir klientui skirtų išmokų nerenka;8) "didelės rizikos" — suprantama taip, kaip apibrėžta Direktyvos 73/239/EEB 5 straipsnio d punkte;9) "buveinės valstybė narė":a) jeigu tarpininkas yra fizinis asmuo — tai valstybė narė, kurioje yra jo gyvenamoji vieta ir kurioje jis vykdo veiklą;b) jeigu tarpininkas yra juridinis asmuo — tai valstybė narė, kurioje yra jo registruota buveinė, arba, jeigu pagal savo nacionalinius įstatymus jis registruotos buveinės neturi, valstybė narė, kurioje yra jo pagrindinė buveinė;10) "priimančioji valstybė narė" — valstybė narė, kurioje draudimo ar perdraudimo tarpininkas turi filialą arba teikia paslaugas;11) "kompetentinga institucija" — institucija, kurią pagal 7 straipsnį skiria kiekviena valstybė narė;12) "ilgalaikio saugojimo laikmena" yra bet kokia priemonė, kuri leidžia klientui jam asmeniškai skirtą informaciją išsaugoti taip, kad ji būtų prieinama ateityje tiek laiko, kiek reikia atitinkamos informacijos paskirčiai, ir kuri leidžia atgaminti saugomą informaciją jos nepakeičiant.Ilgalaikio saugojimo laikmena visų pirma apima diskelius, pastoviosios atminties kompaktinius diskus (CD–ROM), universaliuosius skaitmeninius (optinius) diskus (DVD) ir asmeninių kompiuterių kaupiklius, kuriuose saugomas elektroninis paštas, tačiau neapima interneto svetainių, nebent jos atitinka pirmojoje pastraipoje nurodytus kriterijus.II SKYRIUSREGISTRACIJOS REIKALAVIMAI3 straipsnisRegistracija1. Draudimo ir perdraudimo tarpininkai registruojasi savo buveinės valstybės narės kompetentingoje institucijoje, kaip apibrėžta 7 straipsnio 2 dalyje.Nepažeisdamos pirmosios pastraipos, valstybės narės gali nustatyti, kad draudimo ir perdraudimo įmonės bei kitos institucijos gali bendradarbiauti su kompetentingomis institucijomis registruojant draudimo ir perdraudimo tarpininkus bei taikant jiems 4 straipsnyje išdėstytus reikalavimus. Visų pirma priklausomus draudimo tarpininkus gali registruoti draudimo įmonė arba draudimo įmonių asociacija, prižiūrint kompetentingai institucijai.Valstybėms narėms nereikia pirmojoje ir antrojoje pastraipose nustatyto reikalavimo taikyti visiems fiziniams asmenims, kurie dirba įmonėje ir vykdo draudimo ar perdraudimo tarpininkavimo veiklą.Visus juridinius asmenis registruoja valstybė narė, registre nurodydama fizinių asmenų, kurie administracijoje atsako už tarpininkavimo veiklą, vardus ir pavardes.2. Valstybės narės gali turėti daugiau nei vieną draudimo ir perdraudimo tarpininkų registrą, jeigu jos nustato kriterijus, pagal kuriuos turi būti registruojami tarpininkai.Valstybės narės pasirūpina, kad būtų įsteigtas vienas informacijos centras, kuris leistų greitai ir lengvai prieiti prie minėtuose registruose elektroniniu būdu kaupiamos ir nuolatos atnaujinamos informacijos. Šiame informaciniame centre taip pat teikiama tapatybę nustatanti informacija apie 1 dalies pirmojoje pastraipoje minėtą kiekvienos valstybės narės kompetentingą instituciją. Registre taip pat turi būti nurodyta šalis ar šalys, kuriose tarpininkas vykdo veiklą pagal įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas principus.3. Valstybės narės užtikrina, kad draudimo tarpininkai (įskaitant priklausomus tarpininkus) ir perdraudimo tarpininkai būtų registruojami tik jeigu jie atitinka 4 straipsnyje nustatytus profesinius reikalavimus.Valstybės narės taip pat užtikrina, kad iš registrų būtų išbraukiami minėtų reikalavimų nebeatitinkantys draudimo tarpininkai (įskaitant priklausomus tarpininkus) ir perdraudimo tarpininkai. Registracijos galiojimą reguliariai tikrina kompetentinga institucija. Jei būtina, buveinės valstybė narė apie tarpininko išregistravimą bet kokiomis tinkamomis priemonėmis praneša priimančiajai valstybei narei.4. Kompetentingos institucijos draudimo ir perdraudimo tarpininkams gali išduoti dokumentą, kuriuo remdamasis bet kuris suinteresuotas asmuo gali patikrinti 2 pastraipoje minėtus registrus ir įsitikinti, ar tarpininkai yra tinkamai įregistruoti.Tokiame dokumente turi būti pateikiama bent 12 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodyta informacija; o juridinio asmens atveju šio straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje nurodyto fizinio asmens (fizinių asmenų) vardas ir pavardė (vardai ir pavardės).Valstybė narė reikalauja, kad dokumentas būtų grąžintas jį išdavusiai kompetentingai institucijai, kai atitinkamas draudimo ar perdraudimo tarpininkas išbraukiamas iš registro.5. Registruotiems draudimo ir perdraudimo tarpininkams leidžiama pradėti ir vykdyti draudimo ir perdraudimo tarpininkavimo veiklą Bendrijoje pagal įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas principus.6. Valstybės narės užtikrina, kad draudimo įmonės naudotųsi tik registruotų draudimo ir perdraudimo tarpininkų ir 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų asmenų teikiamomis draudimo ir perdraudimo tarpininkavimo paslaugomis.4 straipsnisProfesiniai reikalavimai1. Draudimo ir perdraudimo tarpininkai privalo turėti atitinkamų žinių ir gebėjimų, kuriuos nustato tarpininko buveinės valstybė narė.Buveinės valstybės narės reikalaujamas sąlygas, susijusias su žiniomis ir gebėjimais, gali suderinti sudraudimo ar perdraudimo tarpininkavimo bei platinamų produktų specifika, ypač jei draudimo tarpininkavimas nėra pagrindinė tarpininko profesinė veikla. Tokiais atvejais tarpininkas draudimo tarpininkavimu gali užsiimti tik tada, kai visišką atsakomybę už jo veiksmus prisiima šiame straipsnyje nustatytas sąlygas atitinkantis draudimo tarpininkas arba draudimo įmonė.Valstybės narės gali nustatyti, kad 3 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytais atvejais draudimo įmonė patikrina, ar tarpininkų žinios ir gebėjimai yra pakankami tos pačios dalies pirmojoje pastraipoje išvardytiems įsipareigojimams vykdyti, ir, jei būtina, rengia tarpininkų mokymą, atitinkantį tarpininko parduodamų produktų reikalavimus.Valstybės narės neprivalo šios dalies pirmojoje pastraipoje nurodyto reikalavimo taikyti visiems draudimo įmonėje dirbantiems fiziniams asmenims, užsiimantiems draudimo ir perdraudimo veikla. Valstybės narės užtikrina, kad pakankamai tokių įmonių administracijoje dirbančių ir už tarpininkavimą parduodant draudimo produktus atsakingų asmenų, taip pat ir visi kiti tiesiogiai su draudimo ir perdraudimo veikla susiję asmenys turėtų žinių ir gebėjimų, būtinų savo pareigoms atlikti.2. Draudimo ir perdraudimo tarpininkai turi būti geros reputacijos. Mažiausias reikalavimas — neturėti teistumo ar nebūti įtrauktam į jokį kitą teistumui pagal nacionalinius įstatymus prilyginamą dokumentą dėl rimtos baudžiamosios veikos, susijusios su nusikaltimais nuosavybei arba kitais nusikaltimais, susijusiais su finansine veikla; tarpininkai neturėtų būti prieš tai paskelbti bankrutavusiais, išskyrus tuos atvejus, kai jie buvo reabilituoti pagal nacionalinius įstatymus.Remiantis 3 straipsnio 1 dalies antros pastraipos nuostatomis, valstybės narės gali leisti draudimo įmonėms patikrinti perdraudimo tarpininkų reputaciją.Valstybės narės neprivalo šios dalies pirmojoje pastraipoje nurodyto reikalavimo taikyti visiems įmonėje dirbantiems fiziniams asmenims, kurie užsiima draudimo ir perdraudimo tarpininkavimu. Valstybės narės užtikrina, kad tokių įmonių administracijos struktūra ir visi tiesiogiai su draudimo ar perdraudimo tarpininkavimu susiję darbuotojai atitiktų minėtą reikalavimą.3. Draudimo ir perdraudimo tarpininkai apsidraudžia profesiniu draudimu, galiojančiu visoje Bendrijoje, arba pasirūpina kita profesiniam draudimui prilyginama garantija, apsaugančia nuo profesinio aplaidumo pasekmių. Draudimo ar garantijos suma turėtų būti ne mažesnė nei 1000000 eurų kiekvienam atskiram reikalavimui išmokėti draudimo išmoką, arba iš viso 1500000 eurų per metus visiems reikalavimams išmokėti draudimo išmoką, išskyrus tuos atvejus, kai šia draudimo ar jam prilyginama garantija jau yra pasirūpinusi draudimo, perdraudimo ar kita įmonė, kurios vardu veikia draudimo ar perdraudimo tarpininkas, arba kuri yra įgaliojusi draudimo ar perdraudimo tarpininkus veikti jos naudai, arba jeigu įmonė prisiima visišką atsakomybę už tarpininko veiksmus.4. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių apsaugoti klientus, kai draudimo tarpininkas negali pervesti draudimo įmokos draudimo įmonei arba pervesti pareikalautą išmokėti draudimo sumą, arba grąžinti įmoką apdraustajam.Šios priemonės gali būti bet kurios vienos ar daugiau iš šių formų:a) įstatymuose ar sutartyje nustatytos nuostatos, pagal kurias tarpininkui kliento sumokėtos pinigų sumos laikomos sumokėtomis įmonei, o tarpininkui įmonės sumokėtos pinigų sumos nelaikomos sumokėtomis klientui tol, kol klientas juos faktiškai gauna;b) reikalavimas, kad draudimo tarpininkų finansinis pajėgumas nuolatos sudarytų 4 % gautų metinių draudimo įmokų sumos, bet ne mažiau kaip 15000 eurų;c) reikalavimas, kad kliento pinigų sumos būtų pervedamos per griežtai atskirtas kliento sąskaitas ir kad iš tų sąskaitų bankroto atveju nebūtų atsiskaitoma su kitais kreditoriais;d) reikalavimas įsteigti garantinį fondą.5. Draudimo ir perdraudimo tarpininkavimo veiklai vykdyti būtina, kad tarpininkai nuolatos atitiktų šiame straipsnyje nustatytus profesinius reikalavimus.6. Valstybės narės gali sugriežtinti šiame straipsnyje nustatytus reikalavimus arba juos papildyti kitais reikalavimais jų jurisdikcijai priklausantiems draudimo ir perdraudimo tarpininkams.7. Trečioje ir ketvirtoje dalyse nurodytos sumos yra reguliariai tikslinamos pagal Europos vartojų kainų indekso, kurį skelbia Eurostatas, pasikeitimus. Pirmasis patikslinimas atliekamas po penkerių metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo, o visi kiti — kas penkeri metai nuo paskutinio patikslinimo datos.Nurodytos sumos keičiamos automatiškai, padauginant bazinę eurais išreikštą sumą iš vartotojų kainų indekso procentinio pokyčio nuo šios direktyvos įsigaliojimo iki pirmojo patikslinimo datos arba nuo paskutinio patikslinimo datos iki naujo patikslinimo datos, suapvalinant rezultatą iki sveikojo skaičiaus.5 straipsnisĮgytų teisių išsaugojimasValstybės narės gali nustatyti, kad asmenys, kurie tarpininkavimo veiklą vykdė iki 2000 m. rugsėjo 1 d., buvo įregistruoti ir turėjo išsilavinimą bei patirtį, kurios lygis atitinka šioje direktyvoje reikalaujamą lygį, automatiškai įregistruojami į kuriamus registrus iš karto, kai bus įvykdyti 4 straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatyti reikalavimai.6 straipsnisPranešimas apie įsisteigimą ir paslaugų teikimą kitose valstybėse narėse1. Visi draudimo ar perdraudimo tarpininkai, kurie ketina pirmą kartą vykdyti veiklą vienoje ar keliose valstybėse narėse naudodamiesi laisve teikti paslaugas ar įsisteigimo laisve, apie tai informuoja buveinės valstybės narės kompetentingą instituciją.Gavusios tokį pranešimą, kompetentingos institucijos per vieną mėnesį apie draudimo ar perdraudimo tarpininko ketinimą informuoja visas apie tai norinčias žinoti valstybių narių kompetentingas institucijas ir tuo pat metu informuoja atitinkamą tarpininką.Draudimo ar perdraudimo tarpininkas veiklą gali pradėti praėjus vienam mėnesiui nuo datos, kai jį buveinės valstybės narės kompetentinga institucija informavo apie antrojoje pastraipoje nurodytą pranešimą. Tačiau jeigu priimančioji valstybė narė nenori būti informuota apie šį faktą, tarpininkas savo veiklą gali pradėti vykdyti iš karto.2. Valstybės narės, norinčios būti informuotos, kaip nustatyta 1 dalyje, apie tai praneša Komisijai. Komisija savo ruožtu apie tai informuoja visas kitas valstybes nares.3. Priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos gali imtis reikiamų priemonių užtikrinti, kad būtų tinkamai paskelbtos sąlygos, kurių dėl visuotinės gerovės turi būti laikomasi vykdant atitinkamą veiklą jų teritorijoje.7 straipsnisKompetentingos institucijos1. Valstybės narės skiria kompetentingas institucijas, įgaliotas užtikrinti šios direktyvos įgyvendinimą. Valstybės narės informuoja Komisiją apie kompetentingos institucijos paskyrimą, pranešdamos apie bet kokį šių pareigų padalijimą.2. Pirmojoje pastraipoje nurodytos institucijos yra arba valdžios institucijos, arba pagal nacionalinius įstatymus ar nacionalinių įstatymų šiam tikslui aiškiai įgaliotos valdžios institucijų pripažintos įstaigos. Draudimo ar perdraudimo įmonės negali būti kompetentingomis institucijomis.3. Kompetentingoms institucijoms suteikiami visi įgaliojimai, būtini jų pareigoms atlikti. Daugiau nei vieną kompetentingą instituciją savo teritorijoje turinti valstybė narė užtikrina, kad kompetentingos institucijos glaudžiai bendradarbiautų tam, kad galėtų veiksmingai atlikti savo atitinkamas pareigas.8 straipsnisSankcijos1. Valstybės narės numato atitinkamas sankcijas asmenims, kurie draudimo ar perdraudimo tarpininkavimo veikla užsiima neįsiregistravę valstybėje narėje ir nėra nurodyti 1 straipsnio 2 dalyje.2. Valstybės narės numato atitinkamas sankcijas draudimo ar perdraudimo įmonėms, kurios naudojasi valstybėje narėje neįregistruotų ir 1 straipsnio 2 dalyje nenurodytų asmenų teikiamomis draudimo ar perdraudimo tarpininkavimo paslaugomis.3. Valstybės narės numato atitinkamas sankcijas draudimo ar perdraudimo tarpininkams, kurie nesilaiko nacionalinių nuostatų, priimtų remiantis šia direktyva.4. Ši direktyva neturi įtakos priimančiųjų valstybių narių teisei imtis atitinkamų priemonių, kad užkirstų kelią arba baustų už savo teritorijoje įvykdytus pažeidimus, prieštaraujančius dėl visuotinės gerovės priimtų įstatymų ar norminių aktų nuostatoms. Šios priemonės apima galimybę neleisti įstatymus pažeidžiantiems draudimo ar perdraudimo tarpininkams pradėti bet kokią tolesnę veiklą valstybių narių teritorijoje.5. Visos priemonės, kuriomis nustatomos sankcijos ar draudimo ar perdraudimo tarpininko veiklos apribojimai, turi būti tinkamai pagrįstos, apie jas turi būti pranešta atitinkamam tarpininkui. Kiekviena tokia priemonė gali būti apskųsta valstybės narės, kuri ją patvirtino, teismams.9 straipsnisKeitimasis informacija tarp valstybių narių1. Įvairių valstybių narių kompetentingos institucijos bendradarbiauja, kad užtikrintų tinkamą šios direktyvos nuostatų taikymą.2. Kompetentingos institucijos keičiasi informacija apie draudimo ir perdraudimo tarpininkus, kuriems buvo taikytos 8 straipsnio 3 dalyje nustatytos sankcijos arba 8 straipsnio 4 dalyje nustatytos priemonės, jeigu dėl to tarpininkai gali būti išbraukti iš registro. Be to, institucijos prašymu kompetentingos institucijos gali keistis bet kokia kita svarbia informacija.3. Visi asmenys, kuriems reikia gauti arba paskelbti su šia direktyva susijusią informaciją, yra įpareigoti saugoti profesinę paslaptį taip, kaip nustatyta 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, iš dalies keičiančios Direktyvas 73/239/EEB ir 88/357/EEB (trečioji ne gyvybės draudimo direktyva) [10], 16 straipsnyje ir 1992 m. lapkričio 10 d. Tarybos direktyvos 92/96/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu gyvybės draudimu, derinimo, iš dalies keičiančios Direktyvas 79/267/EEB ir 90/619/EEB (trečioji gyvybės draudimo direktyva) [11], 15 straipsnyje.10 straipsnisSkundaiValstybės narės užtikrina, kad būtų nustatytos procedūros, leidžiančios klientams ir kitiems suinteresuotiems asmenims (ypač vartotojų asociacijoms) įregistruoti skundus dėl draudimo ar perdraudimo tarpininkų veiksmų. Į skundus turi būti atsakyta visais atvejais.11 straipsnisŽalos atlyginimas neteismine tvarka1. Valstybės narės skatina nustatyti tinkamas ir veiksmingas skundų pateikimo ir žalos atlyginimo procedūras, leidžiančias draudimo tarpininkų ir klientų ginčus spręsti neteismine tvarka, tam tikrais atvejais pasinaudojant esančiomis institucijomis.2. Valstybės narės skatina šias institucijas bendradarbiauti sprendžiant tarpvalstybinius ginčus.III SKYRIUSINFORMACIJOS REIKALAVIMAI TARPININKAMS12 straipsnisDraudimo tarpininko teikiama informacija1. Prieš sudarydamas bet kokią pirminę draudimo sutartį ir, jei būtina, iš dalies ją pakeičiant ar atnaujinant, draudimo tarpininkas klientui suteikia bent jau tokią informaciją:a) tarpininko tapatybė, adresas;b) registras, kuriame jis įregistruotas, ir būdai, kaip patikrinti, ar jis įsiregistravęs;c) ar turi, tiesiogiai ar netiesiogiai, akcijų, sudarančių daugiau nei 10 % balsavimo teisių arba kapitalo tam tikroje draudimo įmonėje;d) ar atitinkama draudimo įmonė arba atitinkamos draudimo įmonės patronuojanti įmonė tiesiogiai ar netiesiogiai turi akcijų, sudarančių daugiau nei 10 % balsavimo teisių arba kapitalo draudimo tarpininko įmonėje;e) apie 10 straipsnyje nurodytas procedūras, kurios leidžia klientams ir kitiems suinteresuotiems asmenims pateikti skundus dėl draudimo ar perdraudimo tarpininkų veiksmų, ir prireikus dėl 11 straipsnyje nurodytų skundų pateikimo žalos atlyginimo neteismine tvarka procedūrų.Be to, draudimo tarpininkas dėl siūlomos sutarties klientui pateikia tokią informaciją:i) ar tarpininkas konsultuoja remdamasis 2 dalyje nustatyta pareiga pateikti sąžiningą analizę; arbaii) ar tarpininkas yra sutartimi įsipareigojęs vykdyti draudimo tarpininkavimo veiklą, bendradarbiaudamas išskirtinai tik su viena ar keliomis draudimo įmonėmis. Tokiu atveju, klientui pareikalavus, tarpininkas pateikia tokių draudimo įmonių pavadinimus; arbaiii) ar tarpininkas nėra sutartimi įsipareigojęs vykdyti draudimo tarpininkavimo veiklą, bendradarbiaudamas išskirtinai tik su viena ar keliomis draudimo įmonėmis ir nekonsultuoja remdamasis 2 dalyje nustatyta pareiga pateikti sąžiningą analizę. Šiuo atveju, klientui pareikalavus, tarpininkas pateikia pavadinimus tų draudimo įmonių, su kuriomis jis gali bendradarbiauti ir bendradarbiauja.Tais atvejais, kai informacija teikiama tik klientui pareikalavus, klientas informuojamas apie teisę tos informacijos pareikalauti.2. Jeigu draudimo tarpininkas informuoja klientą, kad jis konsultuoja remdamasis sąžiningos analizės rezultatais, jis privalo konsultuoti atlikęs pakankamai išsamią rinkoje siūlomų draudimo sutarčių analizę, kad galėtų vadovaudamasis profesionaliais kriterijais klientui rekomenduoti sudaryti jo poreikius tinkamai atitinkančią draudimo sutartį.3. Prieš sudarydamas kiekvieną konkrečią sutartį, draudimo tarpininkas turi nurodyti, visų pirma remdamasis kliento pateikta informacija, bent jau to kliento poreikius ir reikalavimus, taip pat pagrindines priežastis, kuriomis remdamasis jis klientui davė vieną ar kitą patarimą dėl tam tikro draudimo produkto. Ši informacija išdėstoma atsižvelgiant į siūlomos draudimo sutarties sudėtingumą.4. Pirmoje, antroje ir trečioje dalyse nurodytos informacijos teikti nereikia, kai draudimo tarpininkas tarpininkauja draudžiant nuo didelės rizikos arba kai tarpininkauja perdraudimo tarpininkai.5. Valstybės narės gali išlaikyti arba priimti griežtesnes įstatymų nuostatas dėl 1 dalyje nurodytų informacijos reikalavimų, jeigu tos nuostatos neprieštarauja Bendrijos teisės aktams.Valstybės narės praneša Komisijai apie pirmojoje pastraipoje minimas nacionalines nuostatas.Siekdama kuo didesnio skaidrumo visomis tinkamomis priemonėmis, Komisija užtikrina, kad jos gauta informacija apie nacionalinių nuostatas bus perduoda klientams ir draudimo tarpininkams.13 straipsnisInformacijos teikimo sąlygos1. Visa informacija, kurią tarpininkas turi pateikti klientui pagal 12 straipsnį, pateikiama:a) popieriuje ar kitoje ilgalaikio saugojimo laikmenoje, kuri klientui yra priimtina ir prieinama;b) aiškiai ir tiksliai, kad klientas suprastų;c) valstybės narės, kurioje prisiimtas įsipareigojimas, oficialia kalba arba bet kuria kita kalba, dėl kurios susitaria šalys.2. Nukrypstant nuo 1 dalies a punkto, 12 straipsnyje išvardyta informacija gali būti teikiama žodžiu, jeigu to reikalauja klientas arba jeigu draudimas būtinas nedelsiant. Tokiais atvejais informacija pagal 1 dalyje nustatytus reikalavimus pateikiama iš karto sudarius sutartį.3. Prekiaujant draudimo produktais telefonu, iš anksto klientui teikiama informacija turi atitikti Bendrijos reikalavimus, taikomus nuotolinei prekybai vartotojams skirtomis finansinėmis paslaugomis. Be to, informacija pagal 1 dalyje nustatytus reikalavimus klientui pateikiama iš karto sudarius sutartį.IV SKYRIUSBAIGIAMOSIOS NUOSTATOS14 straipsnisTeisė kreiptis į teismąValstybės narės užtikrina, kad būtų galima kreiptis į teismą dėl sprendimų, priimtų draudimo tarpininko, perdraudimo tarpininko ar draudimo įmonės atžvilgiu remiantis įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatomis, priimtomis vadovaujantis šia direktyva.15 straipsnisPanaikinimasDirektyva 77/92/EEB panaikinama nuo 16 straipsnio 1 dalyje nurodytos datos.16 straipsnisPerkėlimas į nacionalinę teisę1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2005 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų įstatymų ir kitų teisės aktų tekstus. Pranešime pateikiama lentelė, kurioje nurodomos nacionalinės nuostatos, atitinkančios šią direktyvą.17 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.18 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2002 m. gruodžio 9 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasH. C. Schmidt[1] OL C 29 E, 2001 1 30, p. 245.[2] OL C 221, 2001 8 7, p. 121.[3] 2001 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 140 E, 2002 6 13, p. 167), 2002 m. kovo 18 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 145 E, 2002 6 18, p. 1) ir 2002 m. birželio 13 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2002 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 26, 1977 1 31, p. 14. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[5] OL L 19, 1992 1 28, p. 32.[6] OL L 178, 2000 7 17, p. 1.[7] OL L 115, 1998 4 17, p. 31.[8] OL L 228, 1973 8 16, p. 3. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/13/EB (OL L 77, 2002 3 20, p. 17).[9] OL L 63, 1979 3 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/12/EB (OL L 77, 2002 3 20, p. 11).[10] OL L 228, 1992 8 11, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/64/EB (OL L 290, 2000 11 17, p. 27).[11] OL L 360, 1992 12 9, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/64/EB.--------------------------------------------------


title: 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/41/EEB, panaikinanti Direktyvą 87/22/EEB dėl nacionalinių priemonių, susijusių su vaistų, pagamintų taikant modernias technologijas, ypač biotechnologiją, pateikimu į rinką, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0041

Oficialusis leidinys L 214 , 24/08/1993 p. 0040 - 0040 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0195  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 24 p. 0195

		Tarybos direktyva 93/41/EEB1993 m. birželio 14 d.panaikinanti Direktyvą 87/22/EEB dėl nacionalinių priemonių, susijusių su vaistų, pagamintų taikant modernias technologijas, ypač biotechnologiją, pateikimu į rinką, suderinimoEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama i Europos ekonomines bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama i Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Direktyvos 87/22/EEB [4] nuostatos jau yra pakeistos 1993 m. liepos 22 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2309/93, nustatančio Bendrijos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiančio Europos vaistų vertinimo agentūrą [5], ir 1988 m. kovo 22 d. Tarybos direktyvos 88/182/EEB, iš dalies keičiančios Direktyvą 83/189/EEB, nustatančią informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką [6], nuostatomis;kadangi Direktyvoje 93/39/EEB [7] numatyta toliau tvarkyti leidimus prekiauti, kuriuos yra išdavusios valstybės narės, atsižvelgusios į Patentuotų vaistų komiteto nuomonę, pateiktą remiantis Direktyva 87/22/EEB;kadangi, be to, Direktyvoje 93/40/EEB [8] numatyta toliau tvarkyti leidimus prekiauti, kuriuos yra išdavusios valstybės narės, atsižvelgusios į Veterinarinių vaistų komiteto nuomonę, pateiktą remiantis Direktyva 87/22/EEB;kadangi dėl to reikėtų panaikinti Direktyvą 87/22/EEB;kadangi, siekiant teisinio aiškumo, turėtų būti numatyta toliau svarstyti paraiškas dėl leidimo prekiauti, kurios iki 1995 m. sausio 1 d. buvo pateiktos Patentuotų vaistų komitetui arba Veterinarinių vaistų komitetui pagal Direktyvą 87/22/EEB,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 87/22/EEB panaikinama nuo 1995 m. sausio 1 d.2 straipsnisParaiškos dėl leidimo prekiauti, kurios buvo pateiktos Patentuotų vaistų komitetui arba Veterinarinių vaistų komitetui iki 1995 m. sausio 1 d. pagal Direktyvos 87/22/EEB 2 straipsnį, ir dėl kurių atitinkamas Komitetas iki 1995 m. sausio 1 d. nepateikė savo nuomonės, svarstomos pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2309/93.3 straipsnisValstybes nares imasi visų tinkamų priemonių, kurios, įsigaliojusios nuo 1995 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1993 m. birželio 14 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Trøjborg[1] OL C 58, 1990 3 8, p. 1.[2] OL C 183, 1991 7 15, p. 145 irOL C 150, 1993 5 31.[3] OL C 269, 1991 10 14, p. 84.[4] OL L 15, 1987 1 17, p. 38.[5] OL L 214, 1993 8 24, p. 1.[6] OL L 81, 1988 3 26, p. 75.[7] OL L 214, 1993 8 24, p. 22.[8] OL L 214, 1993 8 24, p. 31.--------------------------------------------------


Svarbus teisinis pranešimas

|

31987L0356

1987 m. birželio 25 d. Tarybos direktyva, iš dalies keičianti Direktyvą 80/232/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su leidžiamomis tam tikrų fasuotų produktų vardinių kiekių ir vardinių tūrių skalėmis, suderinimo

Oficialusis leidinys L 192 , 11/07/1987 p. 0048 - 0048 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 7 p. 0243  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 7 p. 0243  CS.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 ET.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 HU.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 LT.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 LV.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 MT.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 PL.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 SK.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282 SL.ES skyrius 13 tomas 008 p. 282  - 282

		Tarybos direktyva1987 m. birželio 25 d.iš dalies keičianti Direktyvą 80/232/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su leidžiamomis tam tikrų fasuotų produktų vardinių kiekių ir vardinių tūrių skalėmis, suderinimo(87/356/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi priėmus Direktyvą 80/232/EEB [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 86/96/EEB [5], atsirado būtinybė papildyti tam tikrų fasuotų produktų vardinių kiekių skales taip, kad būtų panaikintos prekybos tais produktais kliūtys;kadangi visais įmanomais atvejais rekomenduotina užtikrinti visišką fasuotų produktų skalių suvienodinimą taip, kad būtų sukurta skaidri šių produktų rinka,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠiuo dokumentu Direktyva 80/232/EEB iš dalies keičiama taip:1) prieš esamą 1 straipsnio tekstą įterpiamas numeris"1"bei šis straipsnis papildomas tokia dalimi:"2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies nuostatų, ši direktyva taikoma ir I priedo 11 punkte nurodytiems mezgimo verpalams, pateiktiems kitokioje pakuotėje.";2) 5 straipsnis papildomas tokiu sakiniu:"Fasuotos prekės, kuriose yra I priedo 11 punkte išvardyti produktai, po 1989 m. gruodžio 31 d. gali būti parduodamos tik 11 punkte nurodytais vardiniais kiekiais.";3) I priedas papildomas tokiu punktu:"11. MEZGIMO VERPALAI (kiekis gramais) iš natūralaus (gyvulinio, augalinio ar mineralinio) pluošto, cheminio pluošto bei natūralaus ir cheminio pluoštų mišinio.10 – 25 – 50 – 100 – 150 – 200 – 250 – 300 – 350 – 400 – 450 – 500 – 1000Šis dydis – tai bevandenė pluošto masė, kuriai taikoma Direktyvoje 71/307/EEB nustatyta standartinio drėgnumo norma."2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1988 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1987 m. birželio 25 d.Tarybos varduPirmininkasH. De croo[1] OL C 317, 1986 12 10, p. 11.[2] 1987 m. birželio 19 d. pareikšta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 150, 1987 6 9, p. 4.[4] OL L 51, 1980 2 25, p. 1.[5] OL L 80, 1986 3 25, p. 55.--------------------------------------------------


title: 2005 m. kovo 8 d. Komisijos direktyva 2005/23/EB, iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/25/EB dėl minimalaus jūrininkų parengimo (Tekstas svarbus EEE)

text:
9.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 62/14

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2005/23/EB
   2005 m. kovo 8 d.
   iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/25/EB dėl minimalaus jūrininkų parengimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/25/EB dėl minimalaus jūrininkų parengimo (1), ypač į jos 22 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvoje 2001/25/EB apibrėžiami minimalaus jūrininkų, tarnaujančių Bendrijos laivuose, parengimo, atestavimo ir budėjimo reikalavimai. Šie reikalavimai pagrįsti normatyvais, nustatytais Tarptautinėje konvencijoje dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų (JRAB konvencija) bei Tarptautiniame jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo kodekse (JRAB kodeksas).

               (2)

               JRAB konvencija ir JRAB kodeksas buvo iš dalies pakeisti Tarptautinės jūrų organizacijos Jūrų saugumo komiteto Rezoliucijomis MSC.66(68) ir MSC.67(68), kurios įsigaliojo 1999 m. sausio 1 d., Rezoliucija MSC.78(70), kuri įsigaliojo 2003 m. sausio 1 d. ir aplinkraščiais, kurie įsigaliojo atitinkamai 1998 m. gegužės 20 d. ir 2000 m. gegužės 26 d.

               (3)

               Naujojoje JRAB konvencijos taisyklėje V/3, kuri buvo pridėta Rezoliucija MSC.66(68), nustatomi privalomi minimalūs kitokių nei ro-ro keleivinių laivų kapitonų, vadovaujančiųjų specialistų, eilinių jūrininkų ir kito personalo rengimo ir kvalifikacijos reikalavimai.

               (4)

               Todėl reikia atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 2001/25/EB.

               (5)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Jūrų saugumo komiteto, įsteigto Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2099/2002 (2), nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2001/25/EB I priedo V skyrius keičiamas taip:

               1)

               V/2 taisyklės 3 dalyje įrašomas toks tekstas:
               „… arba privalo pateikti įrodymą, kad per paskutinius penkerius metus pasiekė reikiamą kompetencijos lygį.“

               2)

               Skyriaus pabaigoje įrašomas toks tekstas:
               „V/3 taisyklė
               Privalomi minimalūs kitokių nei ro-ro keleivinių laivų kapitonų, vadovaujančių specialistų, eilinių jūrininkų ir kito personalo rengimo ir kvalifikacijos reikalavimai

                           1)

                           Ši taisyklė taikoma tarptautinius reisus atliekančių kitokių nei ro-ro keleivinių laivų kapitonams, vadovaujantiems specialistams, eiliniams jūrininkams ir kitam personalui. Dėl šių reikalavimų taikymo vidaus reisus atliekančių kitokių nei ro-ro keleivinių laivų personalui sprendimą priima Administracijos.

                           2)

                           Iki tarnybinių užduočių jūrininkams paskyrimo kitokiuose nei ro-ro keleiviniuose laivuose jie privalo baigti atitinkamai pagal savo pareigas, užduotis ir įsipareigojimus 4–8 dalyse nurodytą parengimo kursą.

                           3)

                           Tie jūrininkai, kuriems privaloma baigti parengimo kursą pagal 4, 7 ir 8 dalis, privalo ne rečiau kaip kartą per penkerius metus baigti atitinkamą žinių atnaujinimo kursą arba privalo pateikti įrodymą, kad per paskutinius penkerius metus pasiekė reikiamą kompetencijos lygį.

                           4)

                           Keleivinių laivų kapitonai, vadovaujantieji specialistai ir kitas personalas, kuriam laivo įgulos sąraše paskirta padėti keleiviams avarinių situacijų metu, privalo būti baigę parengimo kursą dėl minios valdymo, kaip nustatyta JRAB kodekso A-V/3 poskyrio 1 punkte.

                           5)

                           Keleivinių laivų kapitonai, vadovaujantieji specialistai ir kitas personalas, kuriam paskirtos konkrečios užduotys ir pareigos, privalo būti baigę JRAB kodekso A-V/3 poskyrio 2 punkte nurodytą supažindinimo kursą.

                           6)

                           Keleivinių laivų personalas, tiesiogiai aptarnaujantis keleivius keleiviams skirtose patalpose, privalo būti baigę JRAB kodekso A-V/3 poskyrio 3 punkte nurodytą parengimo kursą dėl saugumo.

                           7)

                           Keleivinių laivų kapitonai, vyresnieji kapitono padėjėjai ir bet kurie asmenys, kuriems paskirta tiesioginė atsakomybė už keleivių įlaipinimą bei išlaipinimą privalo būti baigę JRAB kodekso A-V/3 poskyrio 4 punkte nurodytą aprobuotą parengimo kursą dėl keleivių saugumo.

                           8)

                           Keleivinių laivų kapitonai, vyresnieji kapitono padėjėjai, vyriausieji mechanikai, antrieji mechanikai ir bet kurie asmenys, atsakingi už keleivių saugumą avarinių situacijų metu, privalo būti baigę JRAB kodekso A-V/3 poskyrio 5 punkte nurodytą aprobuotą parengimo kursą dėl krizių valdymo ir žmonių elgesio.

                           9)

                           Administracijos užtikrina, kad kiekvienam asmeniui, dėl kurio yra nustatyta, jog jis yra įgijęs kvalifikaciją pagal šios taisyklės nuostatas, būtų išduoti tai liudijantys dokumentai.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus, nutarimus ir administracines nuostatas, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 2005 m. rugsėjo 29 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Jeigu valstybės narės priima šias nuostatas, jose turi būti nuoroda į šią direktyvą arba ji turi būti pateikiama jas skelbiant oficialiai. Valstybės narės nustato, kaip tokia nuoroda daroma.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai nacionalinio įstatymo, kurį jos priėmė šios direktyvos srityje, nuostatų tekstą.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skiriama visoms valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. kovo 8 d.

            Komisijos vardu

         Jacques BARROT

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 136, 2001 5 18, p. 17. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/103/EB (OL L 326, 2003 12 13, p. 28).

      (2)  OL L 324, 2002 11 29, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 415/2004 (OL L 68, 2004 3 6, p. 10).


title: 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva, iš dalies keičianti tam tikras direktyvas dėl valstybių narių įstatymų, kuriose nurodyta Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje skelbti liudijimus ir sertifikatus, derinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988L0665

Oficialusis leidinys L 382 , 31/12/1988 p. 0042 - 0043 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0173  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0173

		Tarybos direktyva1988 m. gruodžio 21 d.iš dalies keičianti tam tikras direktyvas dėl valstybių narių įstatymų, kuriose nurodyta Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje skelbti liudijimus ir sertifikatus, derinimo(88/665/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi kai kuriose Bendrijos direktyvose yra patvirtintos bendrosios EEB patvirtinimo, EEB tipo tyrimo, EEB patikros ir kitų rūšių EEB sertifikavimo tvarkos nuostatos; kadangi kitose specifinėse direktyvose nurodoma ši tvarka;kadangi pagal EEB patvirtinimo ir EEB tipo tyrimo tvarką nustatyta informacijos tarp valstybių narių ir (arba) įgaliotųjų institucijų bei pranešimo apie išduotus sertifikatus pateikimo Komisijai abipusė sistema; kadangi išrašai iš sertifikatų turi būti išspausdinti Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje;kadangi įgyta patirtis parodė, jog išrašų iš sertifikatų ir liudijimų spausdinimas Oficialiajame leidinyje neprisideda prie šio klausimo viešumo, kadangi tai pakankamai garantuojama kitomis priemonėmis; kadangi spausdinimas nėra svarbiausias veiksnys, todėl jis gali būti nutrauktas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠiuo dokumentu toliau išvardytos direktyvos iš dalies keičiamos taip:1. 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyvoje 71/316/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės metodų nuostatomis, suderinimo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/355/EEB [4]:I priede išbraukiamas 5.1 punktas, o 5.3 punkte išbraukiama nuoroda į 5.1 punktą;2. 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvoje 76/767/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis nuostatomis dėl slėgio indų ir jų tikrinimo metodų, suderinimo [5] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/354/EEB [6]:I priede išbraukiamas 4.1 punktas, o 4.3 punkte išbraukiama nuoroda į 4.1 punktą;3. 1979 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje 79/196/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių elektros įrangą, naudojamą potencialiai degioje aplinkoje, taikant tam tikrus apsaugos tipus, suderinimo [7] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 84/47/EEB [8]:6 straipsnyje išbraukiama 2 dalis, o 7 straipsnio 1 dalyje išbraukiama nuoroda į 6 straipsnį;4. 1984 m. rugsėjo 17 d. Tarybos direktyvoje 84/528/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendrosiomis mechaninių kėlimo įtaisų nuostatomis derinimo [9] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/354/EEB:I priede išbraukiamas 5.1 punktas, o 5.3 punkte išbraukiama nuoroda į 5.1 punktą;5. 1984 m. rugsėjo 17 d. Tarybos direktyvoje 84/530/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendrosiomis dujas deginančių prietaisų, jų saugos ir kontrolės įtaisų bei jų priežiūros metodų nuostatomis derinimo [10] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/354/EEB:I priede išbraukiamas 5.1 punktas, o 5.3 punkte išbraukiama nuoroda į 5.1 punktą;6. 1984 m. rugsėjo 17 d. Tarybos direktyvoje 84/532/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendrosiomis statybos įrenginių ir įrangos nuostatomis derinimo [11] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Ispanijos ir Portugalijos stojimo aktu:I priede išbraukiamas 4.1 punktas, o 4.3 punkte išbraukiama nuoroda į 4.1 punktą;2 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1988 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkasV. Papandreou[1] OL C 156, 1987 6 15, p. 190 ir OL C 309, 1988 12 5.[2] OL C 232, 1987 8 31, p. 7.[3] OL L 202, 1971 9 6, p. 1.[4] OL L 192, 1987 7 11, p. 46.[5] OL L 262, 1976 9 27, p. 153.[6] OL L 192, 1987 7 11, p. 43.[7] OL L 43, 1979 2 20, p. 20.[8] OL L 31, 1984 2 2, p. 19.[9] OL L 300, 1984 11 19, p. 72.[10] OL L 300, 1984 11 19, p. 95.[11] OL L 300, 1984 11 19, p. 111.--------------------------------------------------