title: 1994 m. vasario 14 d. Tarybos direktyva 94/5/EB papildanti bendrą pridėtinės vertės mokesčio sistemą ir iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB — Specialios nuostatos, taikytinos naudotoms prekėms, meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ir antikvariniams daiktams

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994L0005

Oficialusis leidinys L 060 , 03/03/1994 p. 0016 - 0024 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0153  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0153

		Tarybos direktyva 94/5/EB1994 m. vasario 14 d.papildanti bendrą pridėtinės vertės mokesčio sistemą ir iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB — Specialios nuostatos, taikytinos naudotoms prekėms, meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ir antikvariniams daiktamsEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 99 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas [3] 32 straipsnį Bendrija turi patvirtinti apmokestinimo sistemą, taikytiną naudotoms prekėms, meno kūriniams, antikvariniams daiktams ir kolekcionavimo objektams;kadangi dabartinėje situacijoje, kai nėra priimtų Bendrijos teisės aktų, ir toliau taikomos labai skirtingos sistemos, iškraipančios konkurenciją ir prekybą valstybėse narėse ir tarp jų; kadangi šie skirtumai taip pat yra susiję su nepakankamai suderintu Bendrijos nuosavų lėšų apskaičiavimu; kadangi dėl to tokią padėtį būtina kuo greičiau pakeisti;kadangi Teisingumo Teismas keliuose sprendimuose pažymėjo būtinybę pasiekti suderinimo lygį, leidžiantį išvengti dvigubo apmokestinimo prekyboje Bendrijos viduje;kadangi tam tikrose konkrečiose srityse svarbu numatyti pereinamojo laikotarpio priemones, padedančias palaipsniui pritaikyti teisės aktus;kadangi sėkmingas pridėtinės vertės mokesčio mechanizmų veikimas vidaus rinkoje reikalauja priimti Bendrijos taisykles, padedančias išvengti dvigubo apmokestinimo ir konkurencijos iškraipymo tarp apmokestinamų asmenų;kadangi atitinkamai reikia iš dalies pakeisti Direktyvą 77/388/EEB,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 77/388/EEB keičiama taip:1) 11 straipsnyjea) A dalis papildoma šiuo punktu:"4. Nukrypstant nuo 1, 2 ir 3 dalies, valstybės narės, kurios 1993 m. sausio 1 d. nesinaudoja 12 straipsnio 3 dalies a punkto trečioje pastraipoje numatyta galimybe, gali, jeigu jos pasinaudoja B dalies 6 dalyje numatyta galimybe, nustatyti, kad 12 straipsnio 3 dalies c punkto antroje pastraipoje nurodytų sandorių atveju apmokestinamoji vertė bus lygi pagal 1, 2 ir 3 dalis nustatytos vertės daliai.Ši dalis nustatoma taip, kad apskaičiuotas pridėtinės vertės mokestis bet kuriuo atveju būtų ne mažesnis kaip 5 % vertės, nustatytos pagal 1, 2 ir 3 dalis.";b) B dalis papildoma šia dalimi:"6. Nukrypstant nuo 1-4 dalies, valstybės narės, kurios 1993 m. sausio 1 d. nesinaudoja 12 straipsnio 3 dalies a punkto trečioje pastraipoje numatyta galimybe, gali numatyti, kad 26a straipsnio A dalies a, b ir c punktuose nurodytų meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ir antikvarinių daiktų importo atveju apmokestinamoji vertė bus lygi pagal 1-4 dalis nustatytos vertės daliai.";2) 12 straipsnyje:a) 3 dalies c punktas keičiamas taip:"c) valstybės narės gali numatyti, kad sumažintas mokesčio tarifas arba vienas iš sumažintų tarifų, kuriuos jos taiko pagal a punkto trečią dalį, taip pat taikomas 26a straipsnio A dalies a, b ir c punktuose nurodytiems importuojamiems meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ir antikvariniams daiktams.Valstybės narės, kurios pasinaudoja šia galimybe, sumažintą mokesčio tarifą taip pat gali taikyti 26a straipsnio A dalies a punkte nurodytų meno kūrinių tiekimui, kai:- juos tiekia jų autorius arba jo įpėdiniai,- juos tiekia apmokestinamasis asmuo, kitas nei apmokestinamasis prekybininkas, jeigu jis šiuos meno kūrinius tiekia retkarčiais, juos importavo pats arba juos jam patiekė jų autorius arba jo įpėdiniai, arba jei minėtas asmuo turėjo teisę atskaityti visą pridėtinės vertės mokestį už pirmiau nurodytus meno kūrinius.";b) 5 dalis keičiama taip:"5. Laikantis 3 dalies c punkto nuostatų, tarifas, taikomas importuojant prekes, turi būti toks pats, koks yra taikomas tiekiant panašias prekes šalies teritorijoje.";3) įterpiamas šis straipsnis:"26a straipsnisSpecialios nuostatos, taikytinos naudotoms prekėms, meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ir antikvariniams daiktamsA. ApibrėžimaiŠiame straipsnyje, ir nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų:a) meno kūriniai — tai I priedo a punkte nurodyti objektai.Tačiau valstybės narės meno kūriniams gali nepriskirti I priedo a punkto paskutinėse trijose įtraukose minimų objektų;b) kolekcionavimo objektai — tai I priedo b punkte nurodyti objektai;c) antikvariniai daiktai — tai I priedo c punkte nurodyti objektai;d) naudotos prekės — tai materialus kilnojamasis turtas, tinkamas naudoti esamos būklės arba po remonto, kitas nei meno kūriniai, kolekcionavimo objektai ar antikvariniai daiktai ir taurieji metalai ar brangakmeniai, kaip juos apibrėžia valstybės narės;e) apmokestinamasis prekybininkas — tai apmokestinamasis asmuo, kuris, vykdydamas savo ekonominę veiklą, savo verslo tikslams perka, įsigyja ar importuoja perpardavimui skirtas naudotas prekes ir (arba) meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, neatsižvelgiant į tai, ar minėtas apmokestinamas asmuo veikia savo vardu ar kito asmens vardu remiantis sutartimi, pagal kurią, nupirkus ar pardavus, mokami komisiniai;f) pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius — tai bet koks apmokestinamasis asmuo, kuris, vykdydamas savo ekonominę veiklą, siūlo prekes viešame aukcione, norėdamas jas perduoti aukščiausią kainą pasiūliusiam pirkėjui;g) pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus atstovaujamas asmuo — tai bet koks asmuo, perduodantis prekes pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriui sutartimi, pagal kurią, nupirkus, mokami komisiniai, laikantis šių nuostatų:- pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius siūlo prekes savo vardu, bet atstovaujamo asmens sąskaita,- pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius perduoda prekes savo vardu, bet atstovaujamo asmens sąskaita, aukščiausią kainą viešame aukcione pasiūliusiam pirkėjui.B. Specialios nuostatos apmokestinamiesiems prekybininkams1. Apmokestinamųjų prekybininkų tiekiamų naudotų prekių, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ir antikvarinių daiktų atžvilgiu valstybės narės laikydamosi toliau išdėstytų nuostatų taiko specialią tvarką apmokestinant prekybininko gautą maržą.2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos apmokestinamo prekybininko tiekiamos naudotos prekės, meno kūriniai, kolekcionavimo objektai ir antikvariniai daiktai yra tie, kuriuos Bendrijoje jam patiekia:- neapmokestinamasis asmuo,arba- kitas apmokestinamasis asmuo, jeigu tokio kito apmokestinamojo asmens tiekiamos prekės neapmokestinamos pagal 13 straipsnio B dalies c punktą,arba- kitas apmokestinamasis asmuo, jeigu tokio kito apmokestinamojo asmens tiekiamos prekės atitinka 24 straipsnyje numatytas atleidimo nuo mokesčio sąlygas ir tiekiamas ilgalaikis turtas,arba- kitas apmokestinamasis prekybininkas, jeigu tokio kito apmokestinamojo prekybininko tiekiamos prekės buvo apmokestintos pridėtinės vertės mokesčiu taikant šią specialią procedūrą.3. Šio straipsnio 2 dalyje nurodyto prekių tiekimo atveju apmokestinamoji vertė yra apmokestinamojo prekybininko marža, atėmus jai taikytino pridėtinės vertės mokesčio sumą. Minėtoji marža yra lygi prekių pardavimo kainos, kurią gauna apmokestinamasis prekybininkas, ir pirkimo kainos skirtumui.Šioje dalyje taikomi apibrėžimai:- pardavimo kaina — tai visa suma, kurią apmokestinamasis prekybininkas gavo arba turi gauti iš pirkėjo ar trečiosios šalies, įskaitant subsidijas, tiesiogiai susijusias su šiuo sandoriu, mokesčius, muitus, rinkliavas ir mokėjimus bei atsitiktines išlaidas, tokias kaip komisiniai, pakavimo, transportavimo ir draudimo išlaidos, kurias tiekėjui turi padengti pirkėjas, bet išskyrus 11 straipsnio A dalies 3 dalyje nurodytas sumas,- pirkimo kaina — tai visa pirmojoje įtraukoje apibūdinta suma, kurią iš apmokestinamojo prekybininko gavo arba turi gauti jo tiekėjas.4. Valstybės narės apmokestinamiesiems prekybininkams suteikia teisę taikyti specialią tvarką, kai:a) tiekiami meno kūriniai, kolekcionavimo objektai arba antikvariniai daiktai, kuriuos jie patys importavo;b) tiekiami meno kūriniai, kuriuos apmokestinamiesiems prekybininkams patiekė jų autoriai arba pastarųjų įpėdiniai;c) tiekiami meno kūriniai, kuriuos apmokestinamiesiems prekybininkams patiekė apmokestinamasis asmuo, kitas nei apmokestinamasis prekybininkas, jeigu to kito apmokestinamojo asmens tiekiamoms šioms prekėms pagal 12 straipsnio 3 dalies c punktą buvo taikomas sumažintas mokesčio tarifas.Valstybės narės nustato išsamias pasinaudojimo šia galimybe taisykles, nustatydamos, kad toks pasirinkimas bet kuriuo atveju galioja ne trumpiau kaip dvejus kalendorinius metus.Pasinaudojus minėta galimybe, apmokestinamoji vertė nustatoma pagal šio straipsnio 3 dalį. Paties apmokestinamojo prekybininko importuotų meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų pirkimo kaina, į kurią reikia atsižvelgti, skaičiuojant maržą, yra lygi apmokestinamajai vertei importo metu, nustatytai pagal 11 straipsnio B dalį, pridėjus importuojant sumokėtą arba mokėtiną pridėtinės vertės mokestį.5. Pagal 15 straipsnyje nustatytas sąlygas tiekiamos naudotos prekės, meno kūriniai, kolekcionavimo objektai arba antikvariniai daiktai, kuriems taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, atleidžiami nuo mokesčio.6. Apmokestinamieji asmenys neturi teisės iš mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, sumokėtą arba mokėtiną už prekes, kurias jiems patiekė arba turi patiekti apmokestinamasis prekybininkas, jeigu minėto apmokestinamojo prekybininko tiekiamoms prekėms taikytina speciali maržos apmokestinimo tvarka.7. Apmokestinamas asmuo, tiekiantis prekes, kurių tiekimui taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, neturi teisės iš jo mokėtino mokesčio atskaityti:a) pridėtinės vertės mokesčio, mokėtino arba sumokėto už jo paties importuotus meno kūrinius, kolekcionavimo objektus arba antikvarinius daiktus;b) pridėtinės vertės mokesčio, mokėtino arba sumokėto už meno kūrinius, kuriuos jam patiekė arba turi patiekti meno kūrinių autoriai arba jų įpėdiniai;c) pridėtinės vertės mokesčio, mokėtino arba sumokėto už meno kūrinius, kuriuos jam patiekė arba turi patiekti kitas, nei apmokestinamasis prekybininkas, apmokestinamasis asmuo.8. Apmokestinamasis prekybininkas, kuriam taikytina įprastinė apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarka ir speciali maržos apmokestinimo tvarka, sandorių, kuriems taikytinos skirtingos tvarkos, apskaitą turi tvarkyti atskirai, laikydamasis valstybių narių nustatytų taisyklių.9. Apmokestinamojo prekybininko išrašomose sąskaitose faktūrose arba bet kokiame jai lygiaverčiame dokumente mokestis už tiekiamas prekes, apskaičiuotas taikant specialią maržos apmokestinimo tvarką, negali būti nurodomas.10. Siekdamos supaprastinti mokesčio taikymo procedūrą ir pasikonsultavusios 29 straipsnyje nustatyta tvarka, valstybės narės gali nustatyti, kad tam tikriems sandoriams arba tam tikrų kategorijų apmokestinamiesiems prekybininkams prekių, kurioms taikoma speciali maržos apmokestini mo tvarka, apmokestinamoji vertė nustatoma kiekvienam mokestiniam laikotarpiui, už kurį apmokestinamasis prekybininkas privalo pateikti 22 straipsnio 4 dalyje nurodytą deklaraciją.Tokiu atveju patiektų prekių, kurioms taikomas tas pats pridėtinės vertės mokesčio tarifas, apmokestinamoji vertė bus lygi apmokestinamojo prekybininko bendrai maržai, atėmus jai taikytino pridėtinės vertės mokesčio sumą.Visa marža yra lygi skirtumui tarp:- visos patiektų prekių, kurioms taikoma speciali per tam tikrą laikotarpį apmokestinamojo prekybininko gautos maržos apmokestinimo tvarka, vertės (ši vertė yra lygi visų pardavimo kainų, nustatytų pagal 3 dalį, sumai),ir- visos per tą laikotarpį apmokestinamojo prekybininko pirktų prekių, nurodytų 2 dalyje, vertės (ši vertė yra lygi visų pirkimo kainų, nustatytų pagal 3 dalį, sumai).Valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad atitinkami apmokestinamieji asmenys nesinaudotų nepagrįstais pranašumais arba nepatirtų nepagrįsto nuostolio.11. Apmokestinamas prekybininkas gali taikyti įprastinę apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką bet kokių prekių, kurioms taikoma speciali tvarka pagal 2 ar 4 straipsnio nuostatas, tiekimui.Jei apmokestinamas prekybininkas taiko įprastinę apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką:a) tiekdamas meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, kuriuos jis pats importavo, jis turi teisę iš savo mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, mokėtiną arba sumokėtą už minėtų prekių importą;b) tiekdamas meno kūrinius, kuriuos jam patiekė kūrinio autorius arba jo įpėdiniai, jis turi teisę iš savo mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, mokėtiną arba sumokėtą už jam patiektą meno kūrinį;c) tiekdamas meno kūrinius, kuriuos jam patiekė apmokestinamas asmuo, kitas nei apmokestinamas prekybininkas, jis turi teisę iš savo mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, mokėtiną arba sumokėtą už jam patiektą meno kūrinį.Ši teisė atskaityti atsiranda nuo to momento, kai mokestis už prekes, kurių tiekimui apmokestinamasis prekybininkas pasirenka taikyti įprastą apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką, tampa apskaičiuotinas.C. Speciali tvarka pardavimams viešo aukciono būdu1. Nukrypstant nuo B dalies nuostatų, valstybės narės, vadovaudamosi toliau pateiktomis nuostatomis, gali nustatyti apmokestinamąją vertę, kai naudotas prekes, meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus patiekia pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, remdamasis sutartimi, pagal kurią, pardavus prekes viešame aukcione, mokami komisiniai, veikiantis savo vardu, bet sąskaita:- neapmokestinamo asmens,arba- kito apmokestinamo asmens, jeigu to kito apmokestinamo asmens pagal 5 straipsnio 4 dalies c punktą tiekiamos prekės yra neapmokestinamos pagal 13 straipsnio B dalies c punktą,arba- kito apmokestinamo asmens, jeigu to kito apmokestinamo asmens pagal 5 straipsnio 4 dalies c punktą tiekiamos prekės atitinka 24 straipsnyje nustatytas atleidimo nuo mokesčio sąlygas ir apima pagrindines priemones,- arba apmokestinamo prekybininko, jeigu to kito apmokestinamo prekybininko pagal 5 straipsnio 4 dalies c punktą tiekiamoms prekėms taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, nustatyta B dalyje.2. Visų 1 dalyje nurodytų prekių tiekimų atveju apmokestinamoji vertė yra lygi bendrai sumai, kurią pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius nurodo pirkėjui sąskaitoje faktūroje pagal 4 dalį, atėmus:- gryną sumą, pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus sumokėtą arba mokėtiną jo atstovaujamam asmeniui, nustatytą pagal 3 dalį,ir- mokesčio sumą, kurią turi sumokėti pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius už jo patiektas prekes.3. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus jo atstovaujamam asmeniui sumokėta arba mokėtina gryna suma yra lygi skirtumui tarp:- prekių kainos viešame aukcione,ir- komisinių sumos, kurią pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius iš jo atstovaujamo asmens gavo arba turi gauti pagal sutartį, numatančią komisinių mokėjimą pardavus.4. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius privalo išduoti pirkėjui sąskaitą faktūrą arba kitą dokumentą vietoj jos, nurodydamas:- prekių kainą aukcione,- mokesčius, mokėtinas sumas ir rinkliavas,- atsitiktines išlaidas, tokias kaip komisiniai, pakavimo, transporto ir draudimo išlaidos, kurias organizatoriui turi padengti prekių pirkėjas.Sąskaitoje faktūroje pridėtinės vertės mokestis atskirai nenurodomas.5. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, kuriam buvo perduotos prekės pagal sutartį, numatančią komisinių mokėjimą pardavus prekes viešame aukcione, savo atstovaujamam asmeniui privalo pateikti ataskaitą.Ataskaitoje būtina nurodyti sandorio vertę, t. y. prekių aukciono kainą, atėmus iš pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus atstovaujamo asmens gautų arba gautinų komisinių sumą.Tokiu būdu parengta ataskaita naudojama kaip sąskaita faktūra, kurią pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus atstovaujamas asmuo, jeigu jis yra apmokestinamas asmuo, privalo išrašyti pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriui pagal 22 straipsnio 3 dalį.6. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriai, tiekiantys prekes pagal 1 dalyje nustatytas sąlygas, savo apskaitoje, tarpinėse sąskaitose privalo nurodyti:- sumas, gautas arba gautinas iš prekių pirkėjo,- sumą, grąžintą arba grąžintiną prekių pardavėjui.Šias sumas būtina tinkamai patvirtinti.7. Prekės laikomos patiektomis apmokestinamam asmeniui, kuris yra pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, nuo to momento, kai jos parduodamos viešame aukcione.D. Pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl prekybos tarp valstybių narių apmokestinimo28l straipsnyje nurodytu laikotarpiu valstybės narės taiko šias nuostatas:a) 28a straipsnio 2 dalyje nurodytoms naujoms transporto priemonėms, tiekiamoms pagal 28c straipsnio A dalyje nustatytas sąlygas, B ir C dalyse nustatyta speciali tvarka netaikoma;b) nukrypstant nuo 28a straipsnio 1 dalies a punkto, naudotų prekių, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų įsigijimai Bendrijos viduje pridėtinės vertės mokesčiu neapmokestinami, jeigu pardavėjas yra apmokestinamasis prekybininkas veikiantis kaip toks ir įsigytos prekės buvo apmokestintos valstybėje narėje, iš kurios jos buvo išsiųstos arba išgabentos, pagal specialią B dalyje nustatytą maržos apmokestinimo tvarką, arba jeigu pardavėjas yra pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius veikiantis kaip toks ir įsigytos prekės buvo apmokestintos valstybėje narėje, iš kurios jos buvo išsiųstos arba išgabentos, pagal specialią C dalyje numatytą maržos apmokestinimo tvarką;c) 28b straipsnio B dalis ir 28c straipsnio A dalies a, c ir d punktai netaikomi tiekiamoms prekėms, kurios apmokestinamos pridėtinės vertės mokesčiu pagal B arba C dalyse nustatytą specialią tvarką.";4) 28 straipsnis papildomas šia pastraipa:"1a. Ne ilgiau kaip iki 1999 m. birželio 30 d. Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė importuojamiems meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ar antikvariniams daiktams, atitikusiems 1993 m. sausio 1 d. galiojusio atleidimo nuo mokesčio sąlygas, 11 straipsnio B dalies 6 dalį gali taikyti taip, kad importuojant mokėtinas pridėtinės vertės mokestis bet kuriuo atveju sudarytų 2,5 % sumos, nustatytos pagal 11 straipsnio B dalies 1-4 dalis.";5) 28 straipsnio 2 dalies e punktas papildomas šia pastraipa:"Ši nuostata netaikoma tiekiant naudotas prekes, meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, kuriems pridėtinės vertės mokestis taikomas pagal vieną iš 26a straipsnio B ir C dalyse numatytų specialių tvarkų.";6) 28a straipsnio 2 dalies b punktas iš dalies keičiamas taip:"b) transporto priemonės, išvardytos a punkte, nelaikomos naujomis, jeigu jos atitinka abi šias sąlygas:- jos buvo pateiktos praėjus daugiau kaip trims mėnesiams nuo pirmo jų panaudojimo datos. Tačiau a punkte nurodytoms sausumos transporto priemonėms šis laikotarpis pratęsiamas iki šešių mėnesių,- sausumos priemonėmis važiuota daugiau kaip 6000 kilometrų, laivais plaukta daugiau kaip 100 valandų arba orlaiviais skrista daugiau kaip 40 valandų.Valstybės narės nustatyto sąlygas dėl pirmiau nurodytų faktų įrodymo.";7) "XVIb DALISPEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS, TAIKYTINOS NAUDOTŲ PREKIŲ, MENO KŪRINIŲ, KOLEKCIONAVIMO OBJEKTŲ IR ANTIKVARINIŲ DAIKTŲ SRITYJE28o straipsnis1. Valstybės narės, kurios apmokestinamųjų prekybininkų tiekiamoms naudotoms transporto priemonėms 1992 m. gruodžio 31 d. taikė specialias apmokestinimo tvarkas, kitas nei 26a straipsnio B dalyje numatytoji, toliau tas tvarkas taikyti 28l straipsnyje nurodytu laikotarpiu, jeigu jos atitinka arba yra suderinamos su tokiais reikalavimais:a) specialios tvarkos taikomos tik 28a straipsnio 2 dalies a punkte nurodytoms transporto priemonėms, pagal 26a straipsnio A dalies d punktą priskiriamoms naudotoms prekėms, kurias tiekia, apmokestinamieji prekybininkai, kaip apibrėžta 26a straipsnio A dalies e punkte, ir kurioms pagal 26a straipsnio B dalies 1 ir 2 punktus yra taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka. 28a straipsnio 2 dalies b punkte nurodytas naujų transporto priemonių tiekimui, kuris atitinka 28c straipsnio A dalyje nustatytas sąlygas, ši speciali tvarka netaikoma;b) mokestis, mokėtinas kiekvieno a punkte nurodyto prekių tiekimo atveju, yra lygus mokesčio, mokėtino tuo atveju, jeigu minėtam tiekimui būtų taikoma įprastinė apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarka, sumai, atėmus pridėtinės vertės mokesčio sumą, įskaitytą į apmokestinamojo prekybininko įsigytų transporto priemonių pirkimo kainą;c) į apmokestinamojo prekybininko įsigytų transporto priemonių pirkimo kainą įskaityta mokesčio suma apskaičiuojama toliau nurodytu būdu:- pirkimo kaina, pagal kurią skaičiuojama, yra pirkimo kaina nurodyta 26a straipsnio B dalies 3 punkte,- laikoma, kad į minėtąją apmokestinamojo prekybininko sumokėtą pirkimo kainą įskaityta tokia mokesčio suma, kuri būtų už prekę apskaičiuota, jeigu jos tiekėjas būtų skaičiavęs už ją mokestį laikydamasis įprastos apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarkos,- tarifas, į kurį reikia atsižvelgti, yra tarifas taikytinas pagal 12 straipsnio 1 dalį valstybėje narėje, kurioje yra prekių tiekimo apmokestinamajam prekybininkui vieta, nustatyta pagal 8 straipsnį;d) mokestis, mokėtinas kiekvieno a punkte nurodyto prekių tiekimo atveju, apskaičiuotas pagal b punkto nuostatas, neturi būti mažesnis už mokesčio sumą, kurią reikėtų mokėti, jeigu minėtam tiekimui būtų taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka pagal 26a straipsnio B dalies 3 punktą.Taikydamos pirmiau nurodytas nuostatas, valstybės narės turi teisę numatyti, kad, jei tiekiamoms prekėms būtų taikyta speciali maržos apmokestinimo tvarka, tokia marža yra ne mažesnė kaip 10 % pardavimo kainos, kaip ji apibrėžta B dalies 3 punkte;e) apmokestinamasis prekybininkas neturi teisės savo išrašomose sąskaitose faktūrose arba bet kokiame vietoj jų išrašomame dokumente atskirai nurodyti mokesčio, už prekių tiekimus, kuriems taikoma speciali apmokestinimo tvarka;f) apmokestinamieji asmenys neturi teisės iš mokesčio, kurį jie privalo sumokėti, atskaityti mokesčio, mokėtino arba sumokėto už apmokestinamojo prekybininko jiems patiektas naudotas transporto priemones, jeigu šioms apmokestinamojo prekybininko patiektoms prekėms yra taikoma a punkte nustatyta apmokestinimo tvarka;g) nukrypstant nuo 28a straipsnio 1 dalies a punkto, transporto priemonių įsigijimas Bendrijos viduje neapmokestinamas pridėtinės vertės mokesčiu, jeigu pardavėjas yra apmokestinamasis prekybininkas veikiantis kaip toks ir įsigytos naudotos transporto priemonės buvo apmokestintos valstybėje narėje, iš kurios jos buvo išsiųstos arba išgabentos pagal a punktą;h) 28b straipsnio B dalis ir 28c straipsnio A dalies a ir d punktai netaikomi naudotų transporto priemonių tiekimui, apmokestinamam pagal a punktą.2. Nukrypstant nuo 1 dalies pirmojo sakinio, Danijos Karalystė turi teisę 1 dalies a–h punktuose nustatytą specialią apmokestinimo tvarką taikyti 28l straipsnyje nurodytu laikotarpiu.3. Kai valstybės narės taiko 26a straipsnio C dalyje numatytą specialią apmokestinimo tvarką pardavimams viešo aukciono būdu, jos taip pat ją turi taikyti naudotų transporto priemonių tiekimui, kai jas pagal sutartį, numatančią komisinių mokėjimą pardavus prekes viešame aukcione, savo vardu tiekia apmokestinamojo prekybininko įgaliotas pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, jeigu to kito apmokestinamojo prekybininko patiektos naudotos transporto priemonės, kaip nurodyta 5 straipsnio 4 dalies c punkte, yra apmokestinamos pagal 1 ir 2 dalis.4. Vokietijos Federacinei Respublikai iki 1999 m. birželio 30 d. leidžiama suteikti galimybę apmokestinamiesiems prekybininkams, tiekiantiems meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ir antikvarinius daiktus, jiems patiektus pagal 26a straipsnio B dalies 2 punkte numatytas sąlygas, taikyti specialią tvarką, taikytiną apmokestinamiesiems prekybininkams, arba įprastą apmokestinimo PVM tvarką laikantis šių taisyklių:a) kai šiems prekių tiekimams taikoma speciali tvarka, taikytina apmokestinamiesiems prekybininkams, apmokestinamoji vertė nustatoma pagal 11 straipsnio A dalies 1, 2 ir 3 punktus;b) jeigu apmokestinamasis prekybininkas minėtas prekes naudoja savo operacijoms, kurios apmokestinamos pagal šios dalies a punktą, iš mokesčio, kurį jis privalo sumokėti, jam leidžiama atskaityti:- pridėtinės vertės mokestį, sumokėtą arba mokėtiną už meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, kuriuos jam patiekia ar patieks kitas apmokestinamasis prekybininkas, jeigu to kito apmokestinamojo prekybininko tiekiamos prekės apmokestinamos pagal šios dalies a punktą,- pridėtinės vertės mokestį, laikomą įskaitytu į pirkimo kainą meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų, kurias jam patiekia arba patieks kitas apmokestinamasis prekybininkas, jeigu to kito apmokestinamojo prekybininko tiekiamos prekės apmokestinamos pridėtinės vertės mokesčiu pagal 26a straipsnio B dalyje numatytą specialią maržos apmokestinimo tvarką valstybėje narėje, kurios teritorijoje yra minėtų prekių tiekimo vieta, nustatyta pagal 8 straipsnį.Teisė atskaityti atsiranda, kai atsiranda prievolė apskaičiuoti mokestį už tiekimą, apmokestinamą pagal šios dalies a punkto nuostatas;c) taikant šios dalies b punkto antrojoje įtraukoje nustatytas nuostatas, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų, kuriuos tiekiant apmokestinamajam prekybininkui taikoma šios dalies a punkte nustatyta apmokestinimo tvarka, pirkimo kaina nustatoma pagal 26a straipsnio B dalies 3 punktą, o mokestis, laikomas įtrauktu į šią pirkimo kainą, apskaičiuojamas toliau nurodytu būdu:- laikoma, kad pridėtinės vertės mokesčio suma, įtraukta į pirkimo kainą, yra lygi mokesčio sumai, kuri būtų mokėtina, jeigu tiekėjo apmokestinamoji marža sudarytų 20 % pirkimo kainos,- skaičiuojant atsižvelgiama į tarifą, pagal 12 straipsnio 1 dalį taikomą valstybėje narėje, kurios teritorijoje yra prekių tiekimo, kuriam taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, vieta, nustatyta pagal 8 straipsnį;d) jeigu apmokestinamasis prekybininkas kito apmokestinamojo prekybininko jam patiektą meno kūrinį, kolekcionavimo objektą ar antikvarinį daiktą tiekia taikydamas įprastą pridėtinės vertės mokesčio taikymo tvarką ir jeigu minėtos prekės buvo apmokestintos pagal šios dalies a punktą, apmokestinamasis prekybininkas iš mokesčio, kurį jis privalo sumokėti, gali atskaityti pridėtinės vertės mokestį, nurodytą šios dalies b punkte;e) šių prekių tiekimui taikomi 1993 m. sausio 1 d. galiojusių kategorijų tarifai;f) taikant 26a straipsnio B dalies 2 punkto ketvirtąją įtrauką, 26a straipsnio C dalies 1 punkto ketvirtąją įtrauką ir 26a straipsnio D dalies b ir c punktus, pagal šios dalies a punkto nuostatas apmokestintus meno kūrinių, kolekcionavimo objektų arba antikvarinių daiktų tiekimus valstybės narės laiko tiekimais, apmokestinamais pridėtinės vertės mokesčiu pagal specialią maržos apmokestinimo tvarką, numatytą 26a straipsnio B dalyje;g) jeigu pagal šios dalies a punktą apmokestinami meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų tiekimai vyksta pagal 28c straipsnio A dalyje nustatytas sąlygas, sąskaitoje faktūroje, išrašytoje pagal 22 straipsnio 3 dalį, turi būti pateiktas 28o straipsnio 4 dalyje numatytos specialios maržos apmokestinimo tvarkos taikymo patvirtinimas.";8) 28 straipsnio 3 dalies e punkte numatytas nukrypimas nuo 5 straipsnio 4 dalies c punkto išbraukiamas;9) 32 straipsnis išbraukiamas;10) šios direktyvos priedas pridedamas kaip I priedas.2 straipsnisValstybės narės gali imtis priemonių dėl teisės atskaityti pridėtinės vertės mokestį, kad apmokestinamieji prekybininkai negalėtų naudotis nepagrįstais pranašumais arba nepatirtų nepagrįstų nuostolių.3 straipsnisTaryba, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą vienbalsiai gali leisti bet kokiai valstybei narei taikyti konkrečias kovos su piktnaudžiavimu priemones, numatančias, kad mokestis, mokėtinas pagal 26a straipsnio B dalyje numatytą specialią maržos apmokestinimo tvarką, negali būti mažesnis už mokesčio sumą, mokėtiną tuo atveju, jei marža būtų lygi tam tikram pardavimo kainos procentui. Šis procentas nustatomas, atsižvelgiant į įprastą maržos, kurią atitinkamame sektoriuje gauna ekonominės veiklos subjektai, dydį.4 straipsnis1. Valstybės narės suderina savo dabartinę pridėtinės vertės mokesčio sistemą su šia direktyva.Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad jų suderinta sistema įsigaliotų ne vėliau kaip iki 1995 m. sausio 1 d.2. Valstybės narės informuoja Komisiją apie šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatas.3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.4. Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje 1994 m. vasario 14 d.Tarybos varduPirmininkasY. Papantoniou[1] OL C 323, 1989 12 27, p. 120.[2] OL C 201, 1989 8 7, p. 6.[3] OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyvos paskutiniai pakeitimai padaryti Direktyva 92/111/EEB (OL L 384, 1992 12 30, p. 47).--------------------------------------------------PRIEDAS"I PRIEDASMENO KŪRINIAI, KOLEKCIONAVIMO OBJEKTAI IR ANTIKVARINIAI DAIKTAIŠioje direktyvoje:a) "meno kūriniai" — tai:- paveikslai, koliažai ir panašios dekoratyvinės plaketės, piešiniai ir pastelės, nupiešti tik menininko ranka, išskyrus planus ir piešinius architektūriniams, inžineriniams, pramoniniams, komerciniams, topografiniams ar panašiems tikslams, rankomis dekoruotus pramonės gaminius, teatro dekoracijas, audeklinius studijų fonus arba panašius dirbinius iš tapytos drobės (KN kodas 9701),- graviūrų, estampų ir litografijų originalai, t. y. nedideliu skaičiumi gaminami atspaudai, baltai juodi arba spalvoti, tiesiogiai atspausti nuo vienos ar kelių tik menininko ranka išraižytų plokščių, nepriklausomai nuo jo naudotų medžiagų ir jų apdorojimo proceso, tačiau nenaudojant jokių mechaninių arba fotomechaninių procesų (KN kodas 97020000),- skulptūrų ir statulų originalai iš bet kokių medžiagų, jeigu jie sukurti tik menininko; skulptūrų pavyzdžiai, kurių gali būti pagaminta ne daugiau kaip aštuoni vienetai, kurių gamybą kontroliuoja menininkas arba įpėdiniai (KN kodas 97030000); išimtiniais valstybių narių nustatytais atvejais, iki 1989 m. sausio 1 d. pagamintų skulptūrų pavyzdžių gali būti daugiau nei aštuoni,- rankų darbo gobelenai (KN kodas 58050000) ir sienų dekoravimo dirbiniai (KN 63040000), pagaminti rankiniu būdu pagal originalius menininkų sukurtus eskizus, jeigu kiekvieno jų pagaminta ne daugiau kaip aštuonios kopijos,- atskiri paties menininko pagaminti ir pasirašyti keramikos gaminiai,- rankų darbo emaliuoti vario dirbiniai, kurių pagaminta ne daugiau kaip aštuonios numeruotos kopijos, pažymėtos menininko arba dirbtuvių parašu, išskyrus juvelyrinius ir auksakalių bei sidabrakalių dirbinius,- menininko darytos, jo paties arba jam prižiūrint gamintos, pasirašytos ir sunumeruotos nuotraukos, kurių kopijų turi būti ne daugiau kaip 30 vienetų, įskaitant visus dydžius ir pagrindus;b) "kolekcionavimo objektai" — tai:- pašto arba mokesčių ženklai, pašto antspaudai, pirmosios dienos vokai–antspaudai, pašto (herbinis) popierius ir panašūs spaudiniai, frankuoti, o jeigu nefrankuoti — nenaudojami ir neketinami naudoti kaip mokėjimo priemonė (KN kodas 97040000),- zoologijos, botanikos, mineralogijos, anatomijos, istorijos, archeologijos, paleontologijos, etnografijos srities arba numizmatinės kolekcijos ir kolekcionavimo objektai (KN kodas 97050000);c) "antikvariniai daiktai" — tai senesni nei 100 metų daiktai, išskyrus meno kūrinius arba kolekcionavimo objektus (KN kodas 97060000)."--------------------------------------------------


title: 1991 m. liepos 23 d. Komisijos Direktyva nustatanti veterinarinių vaistų geros gamybos praktikos principus ir gaires

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0412

Oficialusis leidinys L 228 , 17/08/1991 p. 0070 - 0073 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 38 p. 0156  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 38 p. 0156

		Komisijos direktyva1991 m. liepos 23 d.nustatanti veterinarinių vaistų geros gamybos praktikos principus ir gaires(91/412/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1981 m. rugsėjo 28 d. Tarybos direktyvą 81/851/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su veterinariniais vaistais, suderinimo [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/676/EEB [2], ypač į 27a straipsnį,atsižvelgdama į 1990 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyvą 90/677/EEB, kuri išplėtė Direktyvą 81/851/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su veterinariniais vaistais, suderinimo ir nustatė papildomas nuostatas imunologiniams veterinariniams vaistams [3],kadangi visi veterinariniai vaistai, gaminami Bendrijoje arba į ją importuojami, įskaitant eksportuoti skirtus vaistus, turėtų būti gaminami pagal geros gamybos praktikos principus ir gaires;kadangi pagal nacionalinius įstatymus valstybės narės gali reikalauti, kad gaminant produktus, skirtus klinikiniams tyrimams, būtų laikomasi geros gamybos praktikos principų;kadangi Direktyvos 81/851/EEB 27a straipsnyje nurodytas išsamias gaires Komisija, pasikonsultavusi su valstybių narių farmacinės inspekcijos tarnybomis, paskelbė "Vaistų geros gamybos praktikos vadove";kadangi būtina, jog visi gamintojai garantuotų veiksmingą ir kokybišką gamybos operacijų valdymą, ir kadangi tam reikia įgyvendinti farmacinės kokybės garantijų sistemą;kadangi pareigūnai, atstovaujantys valstybės narės kompetentingoms institucijoms, turėtų pranešti, ar gamintojas laikosi geros gamybos praktikos, ir šie pranešimai turėtų būti perduoti kitos valstybės narės kompetentingoms institucijoms šių institucijų prašymu;kadangi geros gamybos praktikos principai ir gairės pirmiausia turėtų būti taikomi personalui, patalpoms ir įrangai, dokumentams, gamybai, kokybės kontrolei, rangos sutarčių sudarymui, skundams ir gaminių išėmimui iš apyvartos bei savikontrolei;kadangi šioje direktyvoje numatyti principai ir gairės atitinka nuomonę, kurios laikosi Direktyvų dėl kliūčių panaikinimo veterinarinių vaistų prekybos srityje pritaikymo prie technikos pažangos komitetas, įsteigtas pagal 1981 m. rugsėjo 28 d. Direktyvos 81/852/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su analizės, farmakologijos ir toksikologijos bei klinikiniais standartais ir protokolais dėl veterinarinių vaistų išbandymo, suderinimo [4], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/20/EEB [5], 2b straipsnio nuostatas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSBENDROSIOS NUOSTATOS1 straipsnisŠi direktyva nustato veterinarinių vaistų, kurių gaminimui reikia turėti leidimą, nurodytą Direktyvos 81/851/EEB 24 straipsnyje, geros gamybos praktikos principus ir gaires.2 straipsnisŠioje direktyvoje vartojamas vaistų apibrėžimas, pateiktas Tarybos direktyvos 65/65/EEB 1 straipsnio 2 dalyje [6], ir veterinarinių vaistų apibrėžimas, pateiktas Direktyvos 81/851/EEB 1 straipsnio 2 dalyje.Be to,- "gamintojas" – tai bet kuris asmuo, turintis Direktyvos 81/851/EEB 24 straipsnyje numatytą leidimą,- "kvalifikuotas asmuo" – tai Direktyvos 81/851/EEB 29 straipsnyje minimas asmuo,- "farmacinės kokybės garantija" – tai visuma priemonių, padedančių garantuoti, kad veterinariniai vaistai būtų numatytos ir vartojimui tinkamos kokybės,- "gera gamybos praktika" – tai kokybės garantijų, jog gaminiai buvo nuosekliai gaminami ir kontroliuojami pagal kokybės standartus, nustatytus jų vartojimui pagal paskirtį, dalis.3 straipsnisAtlikdamos Direktyvos 81/851/EEB 34 straipsnyje dažnus patikrinimus, valstybės narės garantuoja, kad gamintojai laikosi šioje direktyvoje nustatytų geros gamybos praktikos principų ir gairių.Norėdami išsiaiškinti geros gamybos praktikos principus ir gaires, gamintojai bei kompetentingų institucijų atstovai remiasi Direktyvos 81/851/EEB 27a straipsnyje nurodytomis išsamiomis gairėmis. Komisija šias išsamias gaires paskelbė "Vaistų geros gamybos praktikos vadove" bei jo prieduose (Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių skyrius, Taisyklės, reglamentuojančios vaistų gamybą Europos Bendrijoje, IV t.).4 straipsnisGamintojai garantuoja, jog gamybos operacijos atliekamos laikantis geros gamybos praktikos ir leidime gaminti numatytų sąlygų.Jeigu veterinariniai vaistai įvežti iš trečiųjų šalių, importuotojas garantuoja, kad veterinarinius vaistus pagamino atitinkamą leidimą turintys gamintojai ir kad buvo laikomasi geros gamybos praktikos standartų, bent jau lygiaverčių Bendrijos nustatytiesiems.5 straipsnisGamintojas garantuoja, kad visos gamybos operacijos, kurioms reikia turėti leidimą prekiauti rinkoje atliekamos pagal informaciją, pateiktą kompetentingų institucijų priimtoje paraiškoje dėl leidimo prekiauti rinkoje.Gamintojai reguliariai peržiūri gamybos metodus, atsižvelgdami į mokslo ir technikos pažangą. Kai leidimo prekiauti dokumentuose reikia padaryti pakeitimus, paraiška dėl pakeitimo turi būti įteikta kompetentingoms institucijoms.II SKYRIUSGEROS GAMYBOS PRAKTIKOS PRINCIPAI IR GAIRĖS6 straipsnisKokybės valdymasAktyviai dalyvaujant įvairių tarnybų administracijos ir personalo atstovams, gamintojas sukuria ir įgyvendina veiksmingą farmacinės kokybės garantijų sistemą.7 straipsnisPersonalas1. Kiekvienoje gamybos vietoje gamintojas turi tiek kompetentingų ir reikiamos kvalifikacijos darbuotojų, kiek jų reikia, kad būtų pasiekti farmacinės kokybės garantijų tikslai.2. Administracijos bei darbų priežiūros personalo, įskaitant kvalifikuoto asmens (-ų), atsakingo (-ų) už geros gamybos praktikos įdiegimą bei atlikimą, pareigos apibrėžtos darbo instrukcijose. Jų pavaldumo santykiai apibrėžti organizacinėje schemoje. Organizacinės schemos bei pareiginės instrukcijos tvirtinamos gamintojo nustatyta vidaus tvarka.3. Šio straipsnio antroje dalyje nurodytam personalui suteikiami pakankami įgaliojimai, kad galėtų tinkamai vykdyti savo pareigas.4. Darbuotojai gauna pradinį ir nuolatinį apmokymą, įskaitant teoriją apie kokybės garantijas ir geros gamybos praktikos sąvoką bei jų taikymą.5. Sudaromos ir vykdomos higienos programos, pritaikytos gamintojo veiklai. Šios programos apima priemones, susijusias su darbuotojų sveikata, higiena bei apranga.8 straipsnisPatalpos ir įranga1. Patalpos ir gamybos įranga yra tokiose vietose, jos suprojektuotos, įrengtos, pritaikytos ir prižiūrimos taip, kad tiktų numatytoms operacijoms.2. Planavimas, projektavimas bei gamybos operacijos turi sumažinti klaidų galimybę bei sudaryti sąlygas valyti ir prižiūrėti, kad būtų išvengta užteršimo, kryžminio užteršimo ir apskirtai neigiamo poveikio gaminių kokybei.3. Patalpos ir įranga, kurios naudojamos gamybos operacijose, ypač svarbiose gaminių kokybei, turi atitikti reikalingus standartus.9 straipsnisDokumentai1. Gamintojas turi dokumentų sistemą, pagrįstą techninėmis charakteristikomis, gamybos formulėmis bei perdirbimo ir pakavimo instrukcijomis, procedūromis ir apskaitos dokumentais, apimančiais įvairias gamintojo atliekamas gamybos operacijas. Dokumentai yra aiškūs, be klaidų ir nuolatos pildomi. Iš anksto nustatoma pagrindinių gamybos operacijų ir sąlygų tvarka kartu su konkrečiais kiekvienos gaminių partijos dokumentais. Šis dokumentų rinkinys padeda nustatyti kiekvienos gaminių partijos gamybos eigą. Gaminių partijų dokumentai saugomi ne trumpiau kaip vienerius metus po to, kai baigiasi gaminių partijų, su kuriomis jie susiję, galiojimo terminas, arba ne trumpiau kaip penkerius metus nuo Direktyvos 81/851/EEB 30 straipsnio 2 dalyje nurodyto pažymėjimo išdavimo, pasirenkant ilgesnį laikotarpį.2. Jeigu vietoj rašytinių dokumentų gamintojas naudoja elektroninę, fotografinę ar kitą duomenų apdorojimo sistemą, ta sistema laikoma patvirtinta, kai gamintojas įrodo, jog duomenys bus tinkamai saugomi visą numatytą saugojimo laikotarpį. Šiose sistemose saugomi duomenys pateikiami taip, kad juos būtų galima perskaityti. Elektroninėse bazėse saugomi duomenys yra apsaugomi nuo duomenų praradimo ar pažeidimo (pvz., jie dubliuojami arba sukuriama atsarginė kopija ir perkeliami į kitą saugojimo sistemą).10 straipsnisGamybaĮvairios gamybos operacijos atliekamos pagal išankstines instrukcijas ir tvarką bei laikantis geros gamybos praktikos. Procesui kontroliuoti skiriamos atitinkamos ir pakankamos lėšos.Kad būtų išvengta kryžminio teršimo ir maišaties, reikia imtis atitinkamų techninių ir (arba) organizacinių priemonių.Bet kokia nauja gamyba ar svarbus gamybos proceso pakeitimas turi būti oficialiai patikrinti ir patvirtinti. Esminiai gamybos proceso etapai turi būti reguliariai tikrinami ir tvirtinami iš naujo.11 straipsnisKokybės kontrolė1. Gamintojas įsteigia ir išlaiko kokybės kontrolės skyrių. Šiam skyriui vadovauja tinkamą kvalifikaciją turintis asmuo, o skyrius yra nepriklausomas nuo kitų skyrių.2. Kokybės kontrolės skyrius turi vieną ar daugiau kokybės kontrolės laboratorijų su tinkamai parinktais darbuotojais bei įranga, kad būtų galima atlikti pradinių vaistinių medžiagų, pakavimo medžiagų bei tarpinių produktų ir galutinių gaminių reikiamą ekspertizę ir tyrimus. Naudotis kitomis laboratorijomis galima pagal šios direktyvos 12 straipsnį ir gavus leidimą, nurodytą Direktyvos 81/851/EEB 10 straipsnio 2 dalyje.3. Galutinio gaminio patikrinimo metu, prieš jį atiduodant parduoti ar tiekėjui, be analizės rezultatų kokybės skyrius atsižvelgia ir į tokią esminę informaciją, kaip gamybos sąlygas, gamybos eigos kontrolės rezultatus, gamybos dokumentų patikrinimus bei gaminių atitiktį techninėms charakteristikoms (įskaitant galutinę produkto pakuotę).4. Kiekvienos gaminių partijos pavyzdžiai saugomi ne trumpiau kaip vienerius metus nuo jų galiojimo termino pabaigos. Jeigu valstybėse narėse nereikalaujama ilgesnio laikotarpio, pradinių vaistinių medžiagų (išskyrus tirpiklius, dujas ir vandenį) pavyzdžiai saugomi ne trumpiau kaip dvejus metus nuo gaminio išleidimo į apyvartą. Šis laikotarpis gali būti sutrumpintas, jeigu jų patvarumo laikas, kaip nurodyta atitinkamoje charakteristikoje, yra trumpesnis. Visus šiuos pavyzdžius saugo kompetentingos institucijos.Kai kuriems veterinariniams vaistams, kurie gaminami atskirai arba mažais kiekiais, arba jei jų laikymas gali sukelti ypatingų problemų, susitarus su kompetentinga institucija gali būti nustatytos kitos pavyzdžių ėmimo ir saugojimo sąlygos.12 straipsnisDarbai pagal rangos sutartis1. Bet kuri gamybos operacija ar su gamyba susijusi operacija, kuri atliekama pagal sutartį, turi būti įforminta užsakovo ir vykdytojo rašytine sutartimi.2. Sutartyje aiškiai apibrėžiama kiekvienos šalies atsakomybė, ypač vykdytojo pareiga laikytis geros gamybos praktikos, ir tai, kokiu būdu kvalifikuotas asmuo, atsakingas už kiekvienos gaminių partijos išleidimą į apyvartą, prisiima visą atsakomybę.3. Vykdytojas nesudaro jokios kitos subrangos sutarties dėl darbų, kuriuos jam patikėjo užsakovas, be užsakovo rašytinio leidimo.4. Vykdytojas laikosi geros gamybos praktikos principų ir gairių ir leidžia kompetentingoms institucijoms atlikti patikrinimus, kaip numatyta Direktyvos 81/851/EEB 34 straipsnyje.13 straipsnisSkundai ir gaminio išėmimas iš apyvartosGamintojas įdiegia skundų registravimo ir svarstymo sistemą bei veiksmingą skubaus ir bet kuriuo metu galimo veterinarinių vaistų, esančių paskirstymo įmonėse, išėmimo iš apyvartos sistemą. Gamintojas užregistruoja ir ištiria visus skundus dėl kokybės defektų. Gamintojas praneša kompetentingai institucijai apie visus kokybės defektus, dėl kurių gali prireikti gaminį išimti iš apyvartos arba labai apriboti jo tiekimą. Jeigu įmanoma, taip pat nurodomos pristatymo šalys. Bet koks išėmimas iš apyvartos vykdomas laikantis Direktyvos 81/851/EEB 42 straipsnyje numatytų reikalavimų.14 straipsnisSavikontrolėGamintojas atlieka pakartotinius vidaus patikrinimus, kurie yra kokybės garantijų sistemos dalis, kad galėtų stebėti, kaip vyksta gamyba ir kaip laikomasi geros gamybos praktikos, bei pasiūlyti būtinas gerinimo priemones. Tokios savikontrolės rezultatai ir visi gerinimo veiksmai yra registruojami.III SKYRIUSBAIGIAMOSIOS NUOSTATOS15 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1993 m. liepos 23 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.16 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1991 m. liepos 23 d.Komisijos varduMartin BangemannPirmininko pavaduotojas[1] OL L 317, 1981 11 6, p. 1.[2] OL L 373, 1990 12 31, p. 15.[3] OL L 373, 1990 12 31, p. 26.[4] OL L 317, 1981 11 6, p. 16.[5] OL L 15, 1987 1 17, p. 34.[6] OL 22, 1965 2 9, p. 369/65.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/111/EEC of 14 December 1992 amending Directive 77/388/EEC and introducing simplification measures with regard to value added tax

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31992L0111

Oficialusis leidinys L 384 , 30/12/1992 p. 0047 - 0057 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0119  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 9 tomas 2 p. 0119

		Tarybos direktyva 92/111/EEB1992 m. gruodžio 14 d.iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB ir nustatanti supaprastinimo priemones, susijusias su pridėtinės vertės mokesčiuEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 99 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi 1991 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvos 91/680/EEB, papildančios bendrą pridėtinės vertės mokesčio sistemą ir iš dalies pakeičiančios Direktyvą 77/388/EEB, siekiant panaikinti fiskalines sienas [3], 3 straipsnyje yra nustatyta, kad šios nuostatos visose valstybėse narėse turi įsigalioti 1993 m. sausio 1 d.;kadangi, siekiant palengvinti šių nuostatų įgyvendinimą ir atlikti reikiamus supaprastinimus, būtina papildyti bendrą pridėtinės vertės mokesčio sistemą, taikytiną nuo 1993 m. sausio 1 d., paaiškinant, kaip minėtas mokestis yra taikomas tam tikroms operacijoms, vykdomoms trečiosiose teritorijose ir Bendrijos viduje, bei nustatyti priemones perėjimui nuo 1992 m. gruodžio 31 d. galiojančių nuostatų prie tų, kurios įsigalios nuo 1993 m. sausio 1 d.;kadangi, siekiant užtikrinti bendrosios apyvartos mokesčio sistemos neutralumą prekių kilmės atžvilgiu, būtina papildyti trečiosios teritorijos sąvoką ir importo apibrėžimą;kadangi tam tikros teritorijos, sudarančios Bendrijos muitų teritorijos dalį, pagal bendrą pridėtinės vertės mokesčio sistemą yra laikomos trečiosiomis teritorijomis; kadangi dėl to pridėtinės vertės mokestis prekybai tarp valstybių narių ir minėtų teritorijų yra taikomas pagal tokius pačius principus kaip ir visoms operacijoms tarp Bendrijos ir trečiųjų šalių; kadangi būtina užtikrinti, kad šiai prekybai būtų taikomos tokios pačios fiskalinės nuostatos kaip ir operacijoms, kurios tokiomis pat sąlygomis vykdomos teritorijose, nepriklausančiose Bendrijos muitų teritorijai; kadangi dėl minėtų nuostatų 1985 m. liepos 16 d. Septynioliktoji Tarybos direktyva 85/362/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo — laikinai įvežamų prekių, išskyrus transporto priemones, atleidimas nuo pridėtinės vertės mokesčio [4] — netenka galios;kadangi būtina tiksliai nustatyti, kaip bus įgyvendintas pridėtinės vertės mokesčio netaikymas tam tikroms eksporto operacijoms arba lygiavertėms operacijoms; kadangi atitinkamai reikia suderinti kitas susijusias direktyvas;kadangi būtina paaiškinti tam tikrų operacijų, kurios atliekamos laivuose, lėktuvuose ar traukiniuose, gabenančiuose keleivius Bendrijoje, apmokestinimo vietos apibrėžimą;kadangi būtina papildyti pereinamojo laikotarpio prekybos tarp valstybių narių apmokestinimo procedūras, siekiant atsižvelgti į Bendrijos nuostatas dėl akcizų ir į tai, kad būtina paaiškinti ir supaprastinti išsamias taisykles, reglamentuojančias minėto mokesčio taikymą tam tikroms operacijoms, kurios bus vykdomos tarp valstybių narių nuo 1993 m. sausio 1 d.;kadangi 1992 m. vasario 25 d. Tarybos direktyvoje 92/12/EEB dėl bendros tvarkos, susijusios su akcizais apmokestinamais produktais, ir jų laikymu, gabenimu ir kontrole [5], yra nustatytos konkrečios procedūros ir įsipareigojimai, susiję su deklaracijomis, gabenant šiuos produktus į kitą valstybę narę; kadangi dėl to galima supaprastinti mokesčio taikymo būdus įsigyjant ir tiekiant tam tikrus akcizais apmokestinamus produktus Bendrijoje mokestį mokėti privalančių asmenų ir kompetentingų administracijų naudai;kadangi būtina apibrėžti Direktyvos 77/388/EEB [6] 28c straipsnyje nustatyto atleidimo nuo mokesčio taikymo sritį; kadangi taip pat būtina papildyti nuostatas dėl mokesčio taikymo ir tam tikrų Bendrijoje atliekamų operacijų apmokestinamosios vertės nustatymo būdų;kadangi apmokestinamoms vidaus rinkos operacijoms, susijusioms su prekyba prekėmis Bendrijoje, kurias per Direktyvos 77/388/EEB 28l straipsnyje nustatytą laikotarpį atlieka apmokestinamieji asmenys, įsteigti kitoje valstybėje narėje nei nurodyta minėtos direktyvos 28b straipsnio A dalies 1 punkte, būtina imtis supaprastinimo priemonių, užtikrinančių vienodas sąlygas visose valstybėse narėse; kadangi dėl to būtina suderinti nuostatas dėl apmokestinimo sistemos ir asmenų, privalančių mokėti pridėtinės vertės mokestį už tokias operacijas;kadangi, siekiant atsižvelgti į nuostatas dėl asmens, privalančio mokėti mokestį vidaus rinkoje, ir išvengti kai kurių mokesčių vengimo ar išsisukinėjimo formų, būtina paaiškinti Bendrijos nuostatas dėl pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę pridėtinės vertės mokėjimo šalyje, kaip nurodyta Direktyvos 77/388/EEB 17 straipsnio 3 dalyje, su pakeitimais, padarytais minėtos direktyvos 28f straipsnyje;kadangi importo mokesčio ir eksporto lengvatų prekyboje tarp valstybių narių panaikinimui nuo 1993 m. sausio 1 d. reikia pereinamojo laikotarpio priemonių, kad būtų užtikrintas bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos neutralumas ir išvengta dvigubo apmokestinimo arba neapmokestinimo;kadangi dėl to būtina nustatyti specialias nuostatas tokiems atvejams, kai Bendrijos procedūra, pradėta iki 1993 m. sausio 1 d., dėl prekių, kurias iki šios datos tiekia apmokestinamieji asmenys, siunčiantys arba gabenantys prekes į kitą valstybę narę, iki 1992 m. gruodžio 31 d. neužbaigiama;kadangi tokios nuostatos taip pat turėtų būti taikomos iki 1993 m. sausio 1 d. įvykdytoms apmokestinamoms operacijoms, kurioms buvo taikomos tam tikros atleidimo nuo mokesčio išimtys, dėl ko apmokestinimo momentas atsirado vėliau;kadangi taip pat būtina numatyti specialias priemones dėl transporto priemonių, kurios buvo įsigytos arba įvežtos pagal kitas sąlygas nei bendrosios valstybės narės apmokestinimo sąlygos ir kurioms, pritaikius nacionalines priemones, buvo netaikomas mokestis jas laikinai įvežus iš kitos valstybės narės;kadangi šias pereinamojo laikotarpio priemones taikant prekyboje tarp valstybių narių ir operacijoms su trečiosiomis teritorijomis, reikia iš anksto papildyti operacijų, kurių vykdymas turi būti apmokestinamas nuo 1993 m. sausio 1 d., apibrėžimą ir tokiais atvejais paaiškinti apmokestinimo vietos, apmokestinimo momento ir apmokestinimo sąvokas;kadangi, atsižvelgiant į esamą ekonominę padėtį, Ispanijos Karalystė ir Italijos Respublika pareikalavo kaip pereinamojo laikotarpio priemonę taikyti nuostatas, nukrypstančias nuo Direktyvos 77/388/EEB 18 straipsnio 2 dalies pirmojoje pastraipoje nustatyto reikalavimo mokestį atskaityti iš karto; kadangi šis reikalavimas turėtų galioti dvejus metus be pratęsimo;kadangi šioje direktyvoje pateikiamos bendros nuostatos dėl sąlygų, taikomų tam tikroms Bendrijos vidaus operacijoms, supaprastinimo; kadangi daugeliu atvejų šių nuostatų įgyvendinimo sąlygas turi nustatyti pačios valstybės narės; kadangi tam tikros valstybės narės negalės užbaigti procedūrų, susijusių su jų teisės aktų, reglamentuojančių pridėtinės vertės mokestį, suderinimu per nustatytą laikotarpį; kadangi dėl to reikėtų nustatyti papildomą šios direktyvos įgyvendinimo laikotarpį; kadangi tam pakanka maksimalaus dvylikos mėnesių laikotarpio;kadangi Direktyvą 77/388/EEB reikia atitinkamai iš dalies pakeisti,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 77/388/EEB keičiama taip:1. 3 straipsnio 4 dalis keičiama taip:"4. Nukrypdamos nuo 1 dalies, Monako Kunigaikštystė ir Meno sala, atsižvelgiant į konvencijas ir sutartis, kurias jos yra atitinkamai sudariusios su Prancūzijos Respublika ir Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalyste, šioje direktyvoje nelaikomos trečiosiomis teritorijomis.Valstybė narė imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad:- Monako Kunigaikštystėje vykdomiems arba jai skirtiems sandoriams būtų taikomos tokios pat sąlygos, kaip Prancūzijos Respublikoje vykdomiems arba jai skirtiems sandoriams,- Meno saloje vykdomiems arba jai skirtiems sandoriams būtų taikomos tokios pat sąlygos, kaip ir Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystėje vykdomiems arba jai skirtiems sandoriams."2. 7 straipsnio 1 dalies b punktas keičiamas taip:"b) prekių, kitų nei a punkte nurodytos prekės, įvežimas į Bendriją iš trečiosios teritorijos."3. 7 straipsnio 3 dalyje:- pirmojoje pastraipoje po "16 straipsnio 1 dalies B punkto" įrašoma "a, b, c ir d" papunkčiai,- antroji pastraipa keičiama taip:"Panašiai, jeigu 1 dalies b punkte nurodytoms į Bendriją įvežamoms prekėms yra taikoma viena iš 33a straipsnio 1 dalies b arba c punktuose nurodytų procedūrų, įvežimo vieta yra valstybė narė, kurios teritorijoje ši procedūra baigiama taikyti."4. 8 straipsnio 1 dalies c punktas keičiamas taip:"c) kai prekių gabenimas laivais, lėktuvais arba traukiniais sudaro dalį keleivių vežimo Bendrijoje: keleivių išvykimo vietoje.Pagal šią nuostatą:- "keleivių vežimo Bendrijoje dalis" yra keleivių vežimas nuo išvykimo iki atvykimo vietos, nesustojant trečiojoje teritorijoje,- "keleivių išvykimo vieta" yra pirmas keleivių įlaipinimo punktas, numatytas Bendrijoje po atitinkamo kelionės etapo už Bendrijos ribų,- "keleivių atvykimo vieta" yra paskutinis keleivių išlaipinimo punktas, numatytas Bendrijoje iki atitinkamo kelionės etapo už Bendrijos ribų.Grįžtant atgal, grįžimo etapas laikomas atskiru vežimu.Komisija ne vėliau kaip iki 1993 m. birželio 30 d. pateikia Tarybai ataskaitą, prireikus pridėdama atitinkamus pasiūlymus dėl vartojimui tiekiamų prekių ir paslaugų, įskaitant restoranų paslaugas, teikiamas keleiviams laivuose, lėktuvuose ar traukiniuose, apmokestinimo vietos.Iki 1993 m. gruodžio 31 d., pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, Taryba vieningai priima sprendimą dėl Komisijos pasiūlymo.Iki 1993 m. gruodžio 31 d. valstybės narės gali atleisti nuo mokesčių arba toliau neapmokestinti prekių, tiekiamų vartoti laivuose, lėktuvuose ar traukiniuose, kurių apmokestinimo vieta yra nustatoma pagal pirmiau išdėstytas nuostatas, suteikdamos teisę atskaityti anksčiau sumokėtą pridėtinės vertės mokestį."5. 11 straipsnio B dalies 1 punktas keičiamas taip:"1. Apmokestinamoji vertė yra prekių muitinė vertė, nustatyta pagal galiojančias Bendrijos nuostatas; ši nuostata taip pat taikoma 7 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytoms prekėms."6. 12 straipsnio 1 dalies b punktas keičiamas taip:"b) 10 straipsnio 3 dalies antrojoje ir trečiojoje pastraipose numatytais atvejais taikomas tarifas, kuris galioja mokesčio mokėjimo metu."7. 12 straipsnio 3 dalies a punktas keičiamas taip:"3. a) Standartinis pridėtinės vertės mokesčio tarifas kiekvienai valstybei narei nustatomas kaip procentas nuo apmokestinamosios vertės, kuris tiekiamoms prekėms ir teikiamoms paslaugoms yra vienodas. Nuo 1993 m. sausio 1 d. iki 1996 m. gruodžio 31 d. šis procentas turi būti ne mažesnis kaip 15 %.Remdamasi ataskaita apie pereinamojo laikotarpio priemonių veikimą ir atsižvelgdama į pasiūlymus dėl galutinių priemonių, kurios turi būti pateiktos Komisijai pagal 28l straipsnį, Taryba iki 1995 m. gruodžio 31 d. vieningai priima sprendimą dėl minimalaus tarifo dydžio, kuris turi būti taikomas standartinio tarifo atžvilgiu po 1996 m. gruodžio 31 d.Valstybės narės taip pat gali taikyti vieną arba du sumažintus tarifus. Šie tarifai turi sudaryti ne mažiau kaip 5 % apmokestinamosios vertės ir turi būti taikomi tik H priede nurodytų kategorijų tiekiamoms prekėms ir teikiamoms paslaugoms."8. 14 straipsnio 1 dalyje:- c punktas išbraukiamas,- d punktas papildomas taip:"Pagal 7 straipsnio 1 dalies b punktą nuo šio mokesčio taip pat atleidžiamos importuojamos prekės, kurios atitiktų pirmiau nustatytas mokesčio netaikymo sąlygas, jeigu būtų importuotos 7 straipsnio 1 dalies a punkte nustatyta tvarka."9. 15 straipsnyje:- 2 dalis papildoma tokiais papunkčiais:"Komisija iš karto pateikia Tarybai pasiūlymus dėl Bendrijos fiskalinių taisyklių, nustatančių atleidimo nuo šio mokesčio sritį ir praktines jo įgyvendinimo priemones mažmeniniame etape pristatomoms prekėms, kurias keleiviai gabena kaip asmeninį bagažą. Kol šios nuostatos įsigalios:- norint, kad šis mokestis nebūtų taikomas, reikia pateikti sąskaitos faktūros arba kito vietoj jos naudojamo dokumento kopiją, patvirtintą muitinės įstaigos, iš kurios prekės buvo išvežtos iš Bendrijos,- valstybės narės gali nustatyti atleidimo nuo šio mokesčio apribojimus, netaikyti jo prekėms, tiekiamoms keleiviams, kurių nuolatinė ar įprastinė gyvenamoji vieta yra Bendrijoje, ir neapmokestinti savo rezidentų.Antrojoje įtraukoje "nuolatinė ar įprastinė gyvenamoji vieta", yra vieta, nurodyta pase, asmens kortelėje arba, jeigu jų nėra, kituose asmens tapatybę patvirtinančiuose dokumentuose, kuriuos valstybė narė, kurios teritorijoje tiekiamos prekės, pripažįsta galiojančiais.",- 3 dalyje žodžiai "veikiantys trečiojoje šalyje" keičiami į "veikiantys ne atitinkamos šalies teritorijoje",- 4 dalyje antrasis papunktis keičiamas taip:"Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymus dėl Bendrijos fiskalinių taisyklių, nustatančių atleidimo nuo šio ir 5–9 dalyse nustatytų mokesčių taikymo sritį ir praktines įgyvendinimo priemones. Kol šios taisyklės įsigalios, valstybės narės gali apriboti atleidimą nuo šioje dalyje numatyto mokesčio.",- 10 dalies antrajame papunktyje žodžiai "sąlygos ir apribojimai" keičiami į "apribojimai",- 10 dalies trečias papunktis keičiamas taip:"Atleidžiant nuo mokesčio iš atitinkamos šalies neišsiunčiamas ar neišgabenamas prekes ir paslaugas, gali būti grąžinamas už jas sumokėtas mokestis.",- 13 punktas keičiamas taip:"13. Teikiamos paslaugos, įskaitant gabenimo ir pagalbines operacijas, išskyrus teikiamas paslaugas, kurios atleidžiamos nuo mokesčio pagal 13 straipsnį, jeigu šios paslaugos yra tiesiogiai susijusios su prekių eksportu ar importu, kuriam taikomos 7 straipsnio 3 dalies arba 16 straipsnio 1 dalies A punkto nuostatos."10. 28a straipsnyje- 1 dalies a punkto antroji pastraipa keičiama taip:"Nukrypstant nuo pirmosios pastraipos, prekės, kurias pagal 1 dalies a punkto sąlygas Bendrijoje įsigyja apmokestinamasis asmuo arba neapmokestinamasis juridinis asmuo, atleidžiamos nuo pridėtinės vertės mokesčio.",- 1 dalis papildoma nauju punktu:- "c) akcizais apmokestinamos prekės, kurias Bendrijoje už mokestį atitinkamos šalies teritorijoje įsigyja apmokestinamasis asmuo arba neapmokestinamasis juridinis asmuo, kuriam gali būti taikomas a punkto antrojoje pastraipoje nurodytas nukrypimas, ir kurios apmokestinamos akcizu atitinkamos šalies teritorijoje pagal Direktyvą 92/12/EEB [7].",- įterpiama tokia dalis:"1a. 1 dalies a punkto antrojoje pastraipoje nustatytas nukrypimas taikomas:a) Bendrijoje įsigyjamoms prekėms, kurios, pristatytos į atitinkamos šalies teritoriją, atleidžiamos nuo pridėtinės vertės mokesčio pagal 15 straipsnio 4–10 dalis;b) prekėms, išskyrus a punkte nurodytas prekes, kurias Bendrijoje įsigyja:- apmokestinamasis asmuo savo žemės ūkio, miškininkystės ar žuvininkystės įmonės tikslams pagal 25 straipsnyje nustatytą vienodo tarifo schemą, apmokestinamasis asmuo, tiekiantis prekes arba teikiantis paslaugas, už kurias sumokėtas pridėtinės vertės mokestis neatskaitomas, arba bet koks neapmokestinamasis asmuo,- kai už tokias prekes sumokėta bendra suma einamaisiais kalendoriniais metais neviršija valstybių narių nustatytos ribos, kuri negali būti mažesnė už 10000 ekiu ekvivalentą nacionaline valiuta,ir- jeigu už Bendrijoje įsigyjamas prekes sumokėta bendra suma praėjusiais kalendoriniais metais neviršijo antrojoje įtraukoje nurodytos sumos.Minėta riba, kuria naudojamasi kaip orientacine, pagal pirmiau pateiktas įtraukas apima bendrą sumą be pridėtinės vertės mokesčio, mokėtiną arba sumokėtą atitinkamoje valstybėje narėje, iš kurios prekės yra siunčiamos arba gabenamos, už Bendrijos viduje įsigyjamas prekes, išskyrus naujas transporto priemones ir akcizu apmokestinamas prekes.",- 5 dalies b punktas papildomas taip:"Tačiau, kai nebesilaikoma nors vienos iš sąlygų, nuo kurių priklauso pirmiau išdėstytų nuostatų taikymas, minėtos prekės laikomos perkeltomis į pristatymo vietą kitoje valstybėje narėje. Šiuo atveju perkėlimas atliekamas nuo to momento, kai nebesilaikoma šių sąlygų.",- 6 dalis papildoma šia pastraipa:"Bendrijoje už mokestį įsigyjamos prekės taip pat apima prekes, kurias Šiaurės Atlanto Sutarties organizacijai priklausančios valstybės narės karinės pajėgos arba jas lydintys civiliai įsigijo ne pagal bendrąsias taisykles, reglamentuojančias apmokestinimą vienos iš valstybių narių vietinėje rinkoje, kai šių prekių importas neatleidžiamas nuo 14 straipsnio 1 dalies g punkte nustatyto mokesčio."11. 28b straipsnio A dalies 2 punktas papildomas tokia pastraipa:"Taikant pirmąją pastraipą, Bendrijoje įsigyjamos prekės laikomos apmokestintomis pagal 1 pastraipą, kai laikomasi šių sąlygų:- prekes įsigijęs asmuo įrodo, kad prekes Bendrijos viduje jis įsigijo tam, kad galėtų jas tiekti 1 dalyje nurodytoje valstybėje narėje esančiam gavėjui, kuris turi mokėti nustatytą mokestį pagal 28c straipsnio E dalies 3 punktą,- prekes įsigyjantis asmuo įvykdė įsipareigojimą pateikti 22 straipsnio 6 dalies b punkte nurodytą deklaraciją."12. 28c straipsnio A dalyje:- c punktas keičiamas taip:- "c) akcizu apmokestinamos prekės, kurias pirkėjui siunčia arba gabena pardavėjas, pirkėjas arba kitas asmuo jo vardu už 3 straipsnyje nurodytos teritorijos, tačiau neišvykstant už Bendrijos ribų, tiekiamos apmokestinamiesiems asmenims arba neapmokestinamiesiems juridiniams asmenims, kuriems gali būti taikomas 28a straipsnio 1 dalies a punkte nustatytas nukrypimas, kai prekės siunčiamos arba gabenamos 7 straipsnio 4 ir 5 dalyse arba Direktyvos 92/12/EEB 16 straipsnyje nustatyta tvarka.Nuo mokesčio neatleidžiamos akcizu apmokestinamos prekės, kurias tiekia apmokestinamieji asmenys, atleisti nuo mokesčio pagal 24 straipsnį.",- pridedamas toks punktas:- "d) pagal 28a straipsnio 5 dalies b punktą tiekiamų prekių, kurios atleidžiamos nuo pirmiau nurodytų mokesčių, jeigu jas pristato kitas apmokestinamasis asmuo arba jo vardu."13. "E. Kiti atleidimo nuo pridėtinės vertės mokesčio atvejai1. "1a. Valstybės narės, pasinaudojusios 1 dalyje numatyta galimybe, imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad Bendrijoje įsigyjamoms prekėms, kurioms numatoma taikyti vieną iš procedūrų ar vieną iš situacijų, nurodytų 16 straipsnio 1 dalies B punkte, būtų taikomos tokios pat nuostatos, kaip ir prekėms, kurios tokiomis pat sąlygomis tiekiamos atitinkamos šalies teritorijoje."2. 16 straipsnio 2 dalyje:- po žodžių "gali nuspręsti nuo pridėtinės vertės mokesčio atleisti" priduriama "prekių įsigijimą Bendrijos viduje, jeigu jas įsigyja apmokestinamasis asmuo ir", o po žodžių "jas eksportuojant" priduriama "už Bendrijos ribų",- "Valstybės narės, kurios pasinaudoja šia galimybe, pasikonsultavusios 29 straipsnyje nustatyta tvarka, nuo pridėtinės vertės mokesčio atleidžia apmokestinamojo asmens Bendrijoje įsigyjamas prekes, kurios importuojamos ir tiekiamos apmokestinamajam asmeniui, ketinančiam jas tiekti tokias, kokios jos yra, arba perdirbtas 28c straipsnio A dalyje nustatytomis sąlygomis, taip pat paslaugas, susijusias su šių prekių tiekimu, neviršijant maksimalios prekių, kurias šis asmuo tiekė 28c straipsnio A dalyje nustatytomis sąlygomis per praėjusius dvylika mėnesių, vertės.Valstybės narės gali nustatyti bendrą maksimalią sumą operacijoms, kurias vykdant atleidžiama nuo pridėtinės vertės mokesčio pagal pirmąją ir antrąją pastraipas."3. Valstybės narės imasi specialių priemonių, užtikrinančių, kad pridėtinės vertės mokestis nebūtų taikomas prekėms, kurios įsigyjamos Bendrijoje pagal 28b straipsnio A dalies 1 punktą jos teritorijoje, kai įvykdomos šios sąlygos:- prekes Bendrijoje įsigyja apmokestinamasis asmuo, įsteigtas ne atitinkamos šalies teritorijoje, tačiau privalantis mokėti pridėtinės vertės mokestį kitoje valstybėje narėje,- prekes Bendrijoje įsigyja apmokestinamasis asmuo, kad galėtų jas toliau tiekti atitinkamos šalies teritorijoje,- apmokestinamojo asmens tokiu būdu įsigytos prekės yra tiesiogiai siunčiamos arba gabenamos iš valstybės narės, kitos nei valstybė narė, kurioje jis privalo mokėti pridėtinės vertės mokestį, ir yra skirtos kitam asmeniui, kuriam apmokestinamasis asmuo jas tiekia,- kitas asmuo, kuriam apmokestinamasis asmuo tiekia prekes, yra apmokestinamasis asmuo arba neapmokestinamasis juridinis asmuo, privalantis mokėti pridėtinės vertės mokestį atitinkamos šalies teritorijoje,- kitas asmuo, kuriam apmokestinamasis asmuo tiekia prekes, pagal 21 straipsnio 1 dalies a punkto trečiąją pastraipą turi mokėti nustatytą mokestį už apmokestinamojo asmens, įsteigto ne atitinkamos šalies teritorijoje, tiekiamas prekes."14. 28d straipsnio 3 dalis keičiama taip:"3. Nukrypstant nuo 2 dalies, mokestis tampa mokėtinas išrašius sąskaitą faktūrą arba kitą vietoj jos naudojamą dokumentą, numatytą 22 straipsnio 3 dalies a punkte, jeigu prekes įsigyjančiam asmeniui sąskaita faktūra išrašoma iki penkioliktos mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį atsiranda apmokestinimo momentas, dienos."15. 28d straipsnio 4 dalies antroji pastraipa keičiama taip:"Tačiau mokestis tampa mokėtinas išrašius 22 straipsnio 3 dalies a punkto pirmojoje pastraipoje nurodytą sąskaitą faktūrą arba kitą vietoj jos naudojamą dokumentą, jeigu sąskaita faktūra arba dokumentas išrašomi iki penkioliktos mėnesio, einančio po mėnesio, per kurį atsiranda apmokestinimo momentas, dienos."16. 28e straipsnio 1 dalyje:- pirmosios pastraipos antrasis sakinys keičiamas taip:"Ypač įsigyjant prekes Bendrijoje, kaip nurodyta 28a straipsnio 6 dalyje, apmokestinamoji vertė nustatoma pagal 11 straipsnio A dalies 1 punkto b papunktį ir 2 bei 3 punktus."- antroji pastraipa papildoma tokiu sakiniu:"Prekes Bendrijoje įsigijusiam asmeniui sugrąžinus akcizą, sumokėtą valstybėje narėje, iš kurios prekės buvo išsiųstos arba išgabentos, apmokestinamoji vertė atitinkamai sumažinama Bendrijai priklausančioje valstybėje narėje, kurioje prekės buvo įsigytos."17. 28e straipsnio 2 ir 3 dalys pernumeruojamos į 3 ir 4 ir įterpiama tokia nauja 2 dalis:"2. 28c straipsnio A dalies d punkte nurodytų prekių apmokestinimo suma nustatoma pagal 11 straipsnio A dalies 1 punkto b papunktį ir 2 bei 3 punktus."18. 28f straipsnyje:- 17 straipsnio 3 dalies b punkte "28c straipsnio A dalis" keičiama į "28c straipsnio A ir C dalys",- 17 straipsnio 4 dalis papildoma tokia pastraipa:"Taikant pirmiau pateiktas pastraipas:a) Direktyvos 79/1072/EEB 1 straipsnyje nurodyti apmokestinamieji asmenys pagal minėtą direktyvą taip pat apima apmokestinamuosius asmenis, kurie yra įsteigti ne atitinkamoje šalyje ir kurie, būdami jos teritorijoje, tik tiekė prekes ir teikė paslaugas asmeniui, privalančiam mokėti mokestį pagal 21 straipsnio 1 dalies a punktą;b) Direktyvos 86/560/EEB 1 straipsnyje nurodyti apmokestinamieji asmenys pagal minėtą direktyvą taip pat apima apmokestinamuosius asmenis, kurie yra įsteigti ne Bendrijoje ir kurie, būdami atitinkamos šalies teritorijoje, tik tiekė prekes ir teikė paslaugas asmeniui, privalančiam mokėti mokestį pagal 21 straipsnio 1 dalies a punktą;c) Direktyvos 79/1072/EEB ir 86/560/EEB netaikomos prekėms, kurios pagal 28c straipsnio A dalį yra arba gali būti atleistos nuo pridėtinės vertės mokesčio, kai tiekiamas prekes siunčia arba gabena jas įsigyjantis asmuo arba kai jos siunčiamos arba gabenamos šio asmens sąskaita."19. 28 g straipsnyje:- 21 straipsnio 1 dalies a punktas keičiamas taip:- "a) apmokestinamasis asmuo, tiekiantis apmokestinamas prekes arba teikiantis apmokestinamas paslaugas, išskyrus b punkte išvardytas paslaugas.Jeigu apmokestinamas prekes tiekia arba apmokestinamas paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo, veikiantis ne atitinkamos šalies teritorijoje, valstybės narės gali nustatyti procedūras, pagal kurias mokestį turi mokėti kitas asmuo. Tokiu kitu asmeniu, be kita ko, gali būti nurodomas mokesčių atstovas arba asmuo, kuriam tiekiamos apmokestinamos prekės arba teikiamos apmokestinamos paslaugos.Tačiau asmuo, kuriam tiekiamos prekės, turi mokėti mokestį tada, kai yra įvykdomos šios sąlygos:- apmokestinama operacija yra prekių tiekimas pagal 28c straipsnio E dalies 3 punkte nustatytas sąlygas,- asmuo, kuriam tiekiamos prekės, yra kitas apmokestinamasis asmuo arba neapmokestinamasis juridinis asmuo, mokantis pridėtinės vertės mokestį atitinkamos šalies teritorijoje,- apmokestinamojo asmens, kuris yra įsteigtas ne atitinkamos šalies teritorijoje, išrašyta sąskaita faktūra atitinka 22 straipsnio 3 dalį.Tačiau valstybės narės gali numatyti nukrypimus nuo šio įsipareigojimo tuo atveju, jeigu apmokestinamasis asmuo, kuris yra įsteigtas ne atitinkamos šalies teritorijoje, joje paskiria mokesčių atstovą.Valstybės narės gali numatyti, kad bet koks kitas neapmokestinamasis asmuo būtų kartu ir atskirai atsakingas už mokesčio sumokėjimą.",- 21 straipsnio 1 dalies b punktas keičiamas taip:- "b) asmenys, kuriems teikiamos 9 straipsnio 2 dalies e punkte nurodytos paslaugos, arba asmenys, nurodyti kaip pridėtinės vertės mokesčio mokėtojai atitinkamos šalies teritorijoje, kuriems yra teikiamos 28b straipsnio C, D ir E dalyse nurodytos paslaugos, kai paslaugą teikia užsienyje įsteigtas apmokestinamasis asmuo; tačiau valstybės narės gali reikalauti, kad paslaugos teikėjas būtų kartu ir atskirai atsakingas už mokesčio sumokėjimą."20. 28h straipsnyje:- 22 straipsnio 1 dalies c punkto pirmojoje įtraukoje žodžiai "ir kitos nei prekių tiekimas arba paslaugų teikimas asmeniui, kuris buvo nurodytas kaip asmuo, privalantis mokėti pridėtinės vertės mokestį pagal 21 straipsnio 1 dalies a punkto trečiąją pastraipą" priduriami po žodžių "pagal 21 straipsnio 1 dalies b punktą",- 22 straipsnio 1 dalies c punkte po antrosios įtraukos įterpiama tokia įtrauka:- "— kiekvienas apmokestinamasis asmuo, kuris atitinkamos šalies teritorijoje įsigyja prekes Bendrijoje savo operacijoms, susijusioms su 4 straipsnio 2 dalyje nurodyta ekonomine veikla užsienyje",- prie 22 straipsnio 3 dalies b punkto pridedama tokia įtrauka:- "— pagal 28c straipsnio E dalies 3 punkto nuostatas tiesioginė nuoroda į minėtą nuostatą bei identifikavimo numeris pridėtinės vertės mokesčio mokėjimo tikslais, pagal kurį apmokestinamasis asmuo įsigijo prekes Bendrijoje ir jas tiekė toliau, ir numeris, pagal kurį asmuo, gaunantis tiekiamas prekes, moka pridėtinės vertės mokestį.",- 22 straipsnio 4 dalies c punkto antroji įtrauka keičiama taip:- "— antra vertus, 28a straipsnio 1 ir 6 dalyje nurodytų prekių, įsigyjamų Bendrijos viduje atitinkamos šalies teritorijoje, už kurias turi būti mokamas mokestis, bendra vertė be pridėtinės vertės mokesčio.Taip pat pridedama: 8 straipsnio 1 dalies a punkto antrajame sakinyje ir 28b straipsnio B dalies 1 punkte nurodytų prekių, tiekiamų atitinkamos šalies teritorijoje, už kurias mokestis turi būti sumokėtas per pajamų deklaracijos pateikimo laikotarpį, bendra vertė be pridėtinės vertės mokesčio, jeigu prekių išsiuntimo arba išgabenimo vieta yra kitos valstybės narės teritorijoje, ir prekių, kurios tiekiamos atitinkamos šalies teritorijoje, už kurias pridėtinės vertės mokestį moka apmokestinamasis asmuo remiantis 28c straipsnio E dalies 3 punktu per deklaracijoje nurodytą laikotarpį, bendra vertė be pridėtinės vertės mokesčio.",- 22 straipsnio 6 dalies b punkto pirmoji pastraipa keičiama taip:- "b) kiekvienas apmokestinamasis asmuo, turintis mokėti pridėtinės vertės mokestį, taip pat pateikia sumuojančiąją ataskaitą apie prekes įsigyjančius asmenis, nurodytus kaip pridėtinės vertės mokesčio mokėtojus, kuriems jis tiekė prekes pagal 28c straipsnio A dalies a ir d punktuose nustatytas sąlygas, ir gavėjus, mokančius pridėtinės vertės mokestį už penktojoje ir šeštojoje pastraipose nurodytas operacijas.",- 22 straipsnio 6 dalies b punkto trečiosios pastraipos pirmojoje įtraukoje žodžiai "28c straipsnio A dalis" keičiami į "28c straipsnio A dalies a punktas",- 22 straipsnio 6 dalies b punkto ketvirtosios pastraipos pirmojoje įtraukoje žodžiai "28c straipsnio A dalies c punktas" keičiami į "28c straipsnio A dalies d punktas", o žodžiai "ir tiekiamų prekių vertė, nustatyta pagal 28e straipsnio 1 dalį" keičiami į "ir bendras tiekiamų prekių kiekis, nustatytas pagal 28e straipsnio 2 dalį.",- prie 22 straipsnio 6 dalies b punkto pridedama tokia pastraipa:"28b straipsnio A dalies 2 punkto trečiojoje pastraipoje nurodytais atvejais apmokestinamasis asmuo, mokantis pridėtinės vertės mokestį atitinkamos šalies teritorijoje, sumuojančiojoje ataskaitoje aiškiai nurodo:- numerį, pagal kurį jis identifikuojamas kaip pridėtinės vertės mokesčio mokėtojas atitinkamos šalies teritorijoje ir pagal kurį jis Bendrijoje įsigijo prekes ir toliau jas tiekė,- numerį, pagal kurį valstybės narės teritorijoje, į kurią pristatomos siunčiamos arba gabenamos prekės, identifikuojamas pridėtinės vertės mokesčio mokėtojas, gaunantis apmokestinamojo asmens toliau tiekiamas prekes,- ir bendra suma už kiekvienam gavėjui siunčiamas arba gabenamas prekes, apmokestinamojo asmens pristatytas į valstybės narės teritoriją, be pridėtinės vertės mokesčio. Minėtos sumos deklaruojamos už kalendorinį ketvirtį, per kurį prekės buvo apmokestintos.",- 22 straipsnio 11 dalies pradžioje įterpiama: "11. Bendrijoje įsigyjant 28a straipsnio 1 dalies c punkte nurodytus akcizu apmokestinamus produktus bei".21. 28i straipsnis keičiamas taip:"28i straipsnisSpeciali schema mažoms įmonėms"Bet kuriuo atveju naujos transporto priemonės, tiekiamos pagal 28c straipsnio A dalyje nustatytas sąlygas, bei apmokestinamojo asmens, kuris yra įsteigtas ne atitinkamos šalies teritorijoje, tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos neatleidžiamos nuo pridėtinės vertės mokesčio pagal šio straipsnio 2 dalį.""22. Pridedamas toks straipsnis:"28 straipsnisPereinamojo laikotarpio priemonės1. Kai prekės:- į atitinkamos šalies teritoriją buvo įvežtos pagal 3 straipsnį iki 1993 m. sausio 1 d.ir- įvežant prekes į šios šalies teritoriją buvo taikoma viena iš 14 straipsnio 1 dalies b arba c punktuose arba 16 straipsnio 1 dalies A punkte nurodytų procedūrųir- ši procedūra joms buvo taikoma iki 1993 m. sausio 1 d., nuostatos, galiojusios pradėjus taikyti minėtą procedūrą, toliau galioja per visą jos taikymo laikotarpį, kaip ir numatyta šiose nuostatose.2. Pagal 7 straipsnio 1 dalį prekių importas yra:a) 14 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytos procedūros nebetaikymas, įskaitant nereguliarų procedūros netaikymą, kuris prekėms buvo taikomas iki 1993 m. sausio 1 d., remiantis 1 dalyje nustatytomis sąlygomis;b) 16 straipsnio 1 dalies A punkte nurodytos procedūros nebetaikymas, įskaitant nereguliarų procedūros netaikymą, kuris prekėms buvo taikomas iki 1993 m. sausio 1 d. pagal 1 dalyje nustatytas sąlygas;c) Bendrijos vidaus tranzito operacijos, kuri buvo pradėta Bendrijoje iki 1993 m. sausio 1 d. prekėms, kurias už mokestį iki 1993 m. sausio 1 d. Bendrijoje tiekė apmokestinamasis asmuo, nutraukimas;d) išorinio tranzito procedūros, pradėtos iki 1993 m. sausio 1 d., nutraukimas;e) bet koks pažeidimas arba nusižengimas, padarytas atliekant išorinio tranzito operaciją, kuri buvo pradėta c punkte nustatytomis sąlygomis, arba atliekant bet kokią d punkte nurodytą Bendrijos išorinio tranzito operaciją;f) apmokestinamojo arba neapmokestinamojo asmens iki 1993 m. sausio 1 d. atitinkamoje šalyje gautų prekių naudojimas kitoje valstybėje narėje, jeigu laikomasi šių sąlygų:- šios prekės buvo arba galėjo būti atleistos nuo mokesčio pagal 15 straipsnio 1 ir 2 dalis,- jos nebuvo įvežtos į šalį iki 1993 m. sausio 1 d.Taikant c punktą, žodžiai "Bendrijos vidaus tranzito operacija" reiškia prekių siuntimą arba gabenimą, remiantis Bendrijos vidaus tranzito procedūra arba T2 L dokumentu, arba pervežimą Bendrijos viduje su muitinės licencija, arba prekių siuntimą paštu.3. 2 dalies a–e punktuose nurodytais atvejais importo vieta pagal 7 straipsnio 2 dalį yra valstybė narė, kurios teritorijoje prekėms nustoja galioti procedūra, kuri joms buvo taikoma iki 1993 m. sausio 1 d.4. Nukrypstant nuo 10 straipsnio 3 dalies, prekių importas pagal šio straipsnio 2 dalį baigiasi neatsiradus apmokestinimo momentui, kai:a) importuojamos prekės yra siunčiamos arba gabenamos už Bendrijos ribų pagal 3 straipsnį;arbab) importuojamos prekės pagal 2 dalies a punktą yra kitos nei naujos transporto priemonės ir yra siunčiamos arba gabenamos į valstybę narę, iš kurios jos buvo eksportuotos, ir jas eksportavusiam asmeniui;arbac) importuojamos prekės pagal 2 dalies a punktą yra transporto priemonės, kurios buvo įsigytos arba įvežtos iki 1993 m. sausio 1 d. pagal bendrąsias apmokestinimo sąlygas, galiojančias vietinėje valstybės narės rinkoje, kaip nustatyta 3 straipsnyje, ir (arba) kurioms dėl reeksporto nebuvo taikytas atleidimas nuo pridėtinės vertės mokesčio arba pridėtinės vertės mokesčio grąžinimas.Ši sąlyga laikoma įvykdyta, kai atitinkama transporto priemonė pirmą kartą buvo panaudota iki 1985 m. sausio 1 d. arba kai mokėtino mokesčio suma importuojant yra nedidelė."23. 33a straipsnio 1 ir 2 dalys keičiamos taip:"1. 7 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytoms prekėms, įvežamoms į Bendriją iš bet kurios teritorijos, kuri priklauso Bendrijos muitų teritorijai, tačiau kuri šioje direktyvoje laikoma trečiąja teritorija, yra taikomos toliau išvardytos nuostatos:a) formalumai, susiję su tokių prekių įvežimu į Bendriją, atitinka formalumus, numatytus Bendrijos muitų nuostatose, taikomose į Bendrijos muitų teritoriją įvežamoms prekėms;b) kai šių prekių atsiuntimo ar atgabenimo vieta yra ne toje valstybėje narėje, į kurią jos patenka įvežimo į Bendriją metu, kai jos Bendrijoje cirkuliuoja pagal Bendrijos vidaus tranzito procedūrą, nustatytą galiojančiose Bendrijos muitų nuostatose, jeigu pagal šią procedūrą prekes įvežant į Bendriją reikėjo pateikti deklaraciją;c) kai prekių įvežimo į Bendriją momentu jos patenka į vieną iš situacijų, kuriai esant joms yra taikoma viena iš 16 straipsnio 1 dalies B punkto a, b, c ir d papunkčiuose nurodytų procedūrų, jeigu jos būtų importuojamos pagal 7 straipsnio 1 dalies a punktą, arba jos laikinai visiškai atleidžiamos nuo importo mokesčių, valstybės narės imasi priemonių, užtikrinančių, kad prekėms Bendrijoje ir toliau galiotų tokių procedūrų taikymui nustatytos sąlygos.2. 7 straipsnio 1 dalies a punkte nenurodytoms prekėms, siunčiamoms arba gabenamoms iš valstybės narės į pristatymo vietą, kuri yra Bendrijos muitų teritorijos dalis, tačiau kuri šioje direktyvoje yra laikoma trečiąja teritorija, yra taikomos toliau išvardytos nuostatos:a) formalumai, susiję su šių prekių eksportu už Bendrijos teritorijos ribų, yra tokie pat kaip galiojančios Bendrijos muitų nuostatos dėl prekių eksporto už Bendrijos muitų teritorijos ribų;b) norėdamos reeksportuoti laikinai už Bendrijos teritorijos ribų eksportuotas prekes, valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad reimportuojant šias prekes į Bendriją, joms būtų taikomos tokios pat nuostatos, kaip ir prekėms, laikinai eksportuojamoms už Bendrijos muitų teritorijos ribų."24. Direktyva 85/362/EEB [8] galioja iki 1992 m. gruodžio 31 d.25. Direktyvos 69/169/EEB [9] 6 straipsnis panaikinamas nuo 1993 m. sausio 1 d.2 straipsnis1. Nuo 1993 m. sausio 1 d. dvejus metus Ispanijos Karalystė ir Italijos Respublika gali taikyti nuostatas, nukrypstančias nuo 18 straipsnio 2 dalies pirmojoje pastraipoje numatyto neatidėliotino mokesčių išskaitymo principo. Dėl šių nuostatų terminas, per kurį galima pasinaudoti įgyta neatidėliotino mokesčių išskaitymo teise, kaip nustatyta 18 straipsnio 1 dalyje, neturi vėluoti daugiau kaip vieną mėnesį.Tačiau Ispanijos Karalystė ir Italijos Respublika gali numatyti, kad apmokestinamieji asmenys, kurie 22 straipsnio 4 dalyje nurodytas deklaracijas teikia už apmokestinamą laikotarpį kas ketvirtį, atsiradusia mokesčių atskaitymo teise, kuria pagal 18 straipsnio 1 dalį negalėjo pasinaudoti per atitinkamą ketvirtį, negalės naudotis iki kito ketvirčio. Ši nuostata taikoma tik tuo atveju, jeigu Ispanijos Karalystė ar Italijos Respublika leidžia tokiems apmokestinamiesiems asmenims nuspręsti teikti mėnesio pajamų deklaracijas.2. Nukrypstant nuo 15 straipsnio 10 dalies trečiosios pastraipos, Portugalijos Respublikai, Prancūzijos Respublikai, Nyderlandų Karalystei ir Vokietijos Federacinei Respublikai suteikiama teisė panaikinti pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo procedūrą sutartims, sudarytoms po 1992 m. gruodžio 31 d., jeigu ji draudžiama pagal šią direktyvą, ne vėliau kaip iki 1993 m. spalio 1 d.3 straipsnisTaryba, Komisijos pasiūlymu, iki 1993 m. birželio 30 d. vieningai priima išsamias mokesčių taikymo grandininiams sandoriams tarp apmokestinamųjų asmenų taisykles, kad jos galėtų įsigalioti 1994 m. sausio 1 d.4 straipsnis1. Valstybės narės suderina savo dabartines pridėtinės vertės mokesčio sistemas su šia direktyva.Jos priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kad jų suderintos sistemos įsigaliotų 1993 m. sausio 1 d.Tačiau valstybės narės gali numatyti, kad informacija, susijusi su 22 straipsnio 6 dalies b punkto paskutinėje pastraipoje nurodytais sandoriais, už kuriuos mokestis turi būti sumokėtas per pirmuosius tris 1993 metų kalendorinius mėnesius, būtų pateikta ne vėliau kaip 1993 m. antrojo kalendorinio ketvirčio pasirašytoje suvestinėje ataskaitoje.2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos, valstybėms narėms leidžiama priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1984 m. sausio 1 d., įgyvendina šiose 1 straipsnio dalyse išdėstytas nuostatas:- 11 dalyje,- 13 dalyje, jeigu ji yra susijusi su 28c straipsnio E dalies 3 punktu,- 19 dalyje, jeigu ji yra susijusi su 21 straipsnio 1 dalies a punkto trečiąja pastraipa,- 20 dalyje, jeigu ji yra susijusi su įsipareigojimais dėl pirmiau pateiktose įtraukose nurodytų sandorių.Valstybės narės, kurios 1993 m. sausio 1 d. taiko priemones, lygiavertes pirmiau išvardytoms, priima būtinas priemones, užtikrinančias, kad 22 straipsnio 6 dalyje ir dabartinėse Bendrijos nuostatose dėl administracinio bendradarbiavimo netiesioginio apmokestinimo srityje nustatyti principai būtų sėkmingai įgyvendinami nuo 1993 m. sausio 1 dienos.3. Nukrypstant nuo 1 dalies antrosios pastraipos, Vokietijos Federacinei Respublikai leidžiama priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip nuo 1993 m. spalio 1 d., įgyvendina 1 straipsnio 10 dalyje nustatytas nuostatas dėl 28a straipsnio 1a dalies a punkto.4. Valstybės narės informuoja Komisiją apie nuostatas, kurias jos priima taikydamos šią direktyvą.5. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.6. Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1992 m. gruodžio 14 d.Tarybos varduPirmininkasN. Lamont[1] OL C 337, 1992 12 21.[2] 1992 m. lapkričio 24 d. pateikta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL L 376, 1991 12 31, p. 1.[4] OL L 192, 1985 7 24, p. 20. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/237/EEB (OL L 133, 1990 5 24, p. 91).[5] OL L 76, 1992 3 23, p. 1.[6] OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/77/EEB (OL L 316, 1992 10 31, p. 1).[7] OL L 76, 1992 3 23, p. 1.[8] OL L 192, 1985 7 24, p. 20. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/237/EEB (OL L 133, 1990 5 24, p. 91).[9] OL L 133, 1969 6 4, p. 6. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/680/EEB (OL L 376, 1991 12 31, p. 1).--------------------------------------------------