Svarbus teisinis pranešimas

|

31982L0242

1982 m. kovo 31 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo bandymo metodais, suderinimo, iš dalies keičianti Direktyvą 73/404/EEB

Oficialusis leidinys L 109 , 22/04/1982 p. 0001 - 0017 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 3 p. 0217  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 12 p. 0118  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 3 p. 0217  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 12 p. 0118  CS.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 ET.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 HU.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 LT.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 LV.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 MT.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 PL.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 SK.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233 SL.ES skyrius 13 tomas 006 p. 217  - 233

		Tarybos direktyva1982 m. kovo 31 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo bandymo metodais, suderinimo, iš dalies keičianti Direktyvą 73/404/EEB(82/242/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi bandymo metodai, naudojami valstybėse narėse siekiant tų pačių tikslų, kai kuriais atžvilgiais skiriasi ir todėl gali kenkti tinkamam bendrosios rinkos veikimui;kadangi 1973 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyvos 73/404/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su plovikliais, suderinimo [4] 4 straipsnyje numatyta priimti direktyvas, apibrėžiančias bandymo metodus, taip pat nustatyti atitinkamas leistinas paklaidas, leidžiančias nustatyti atitiktį šios direktyvos reikalavimams; kadangi 1973 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyva 73/405/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su anijoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo bandymo metodais, suderinimo [5] apibrėžia tokius metodus ir leistinas paklaidas, taikomas anijoninėms aktyviosioms paviršiaus medžiagoms;kadangi tam, kad valstybės narės galėtų nustatyti nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo laipsnį, reikėtų taikyti kai kuriose valstybėse narėse jau naudojamus bandymo metodus; kadangi ginčo atveju vis dėlto biologinis skilimas privalo būti nustatomas bendruoju pamatiniu metodu;kadangi, derinant valstybių narių įstatymus, susijusius su plovikliais, reikėtų, laikantis Tarybos direktyvos 73/404/EEB 4 straipsnio, nustatyti tinkamas leistinas biologinio skilimo įvertinimo paklaidas, kad būtų išvengta bandymo metodų netikslumų, dėl kurių gali būti priimta neigiamų sprendimų, galinčių turėti reikšmingų ekonominių pasekmių; kadangi neigiami sprendimai turi būti priimami tik tuo atveju, kai pagal analizės metodo, paminėto 2 straipsnyje, rezultatus biologinis skilimas yra mažesnis nei 80 %;kadangi šiuo metu tam tikrų nejoninių mažai skylančių aktyviųjų paviršiaus medžiagų kai kuriems tikslams reikia naudoti nedidelius kiekius dėl kylančių techninių problemų bei siekiant išvengti kito nepageidaujamo poveikio žmogaus sveikatai ir aplinkai; kadangi vis dėlto reikės peržiūrėti šių mažai skylančių aktyviųjų paviršiaus medžiagų naudojimą technikos pažangos požiūriu;kadangi, spartėjant technikos pažangai, reikia kuo greičiau patvirtinti techninius reikalavimus, apibrėžtus plovikliams taikomose direktyvose; kadangi, siekiant palengvinti priemonių, skirtų minėtiems tikslams pasiekti, įgyvendinimą, reikėtų nustatyti valstybių narių ir Komisijos glaudaus bendradarbiavimo tvarką Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo ploviklių prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komitete,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje pateikiami nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų, kurių yra Direktyvos 73/404/EEB 1 straipsnyje apibrėžtuose plovikliuose, biologinio skilimo bandymo metodai.2 straipsnisPagal Direktyvos 73/404/EEB 4 straipsnį valstybės narės turi drausti pateikti į rinką ir jų teritorijoje naudoti ploviklius, jei juose esančių nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo laipsnis yra mažesnis kaip 80 %, kai šis laipsnis yra nustatomas atlikus vieną analizę vienu iš išvardytų metodų:- OECD metodu, paskelbtu 1976 m. birželio 11 d. OECD techninėje ataskaitoje "Siūlomas aktyviųjų paviršiaus medžiagų, esančių sintetiniuose plovikliuose, biologinio skilimo bandymo metodas",- – Vokietijoje naudojamu metodu, nustatytu 1977 m. sausio 30 d. "Verordnung über die Abbaubarkeit anionischer und nichtionischer grenzflächenaktiver Stoffe in Wasch- und Reiningungsmitteln", paskelbtu leidinyje Bundesgesetzblatt (1977 m., I dalis, p. 244), kaip nustatyta šį reglamentą iš dalies pakeičiančiame 1980 m. birželio 18 d. reglamente, paskelbtame leidinyje Bundesgesetzblatt (1980 m., I dalis, p. 706),- Prancūzijoje naudojamu metodu, patvirtintu 1977 m. gruodžio 28 d. dekretu, paskelbtu 1978 m. sausio 18 d. Journal officiel de la République française, ir 1974 m. kovo mėn. eksperimentiniu standartu T 73-270, paskelbtu Prancūzijos standartizacijos organizacijos (AFNOR),- Jungtinėje Karalystėje naudojamu metodu, vadinamu "akyto indo bandymu" (Porous Pot Test), aprašytu Vandens tyrimo centro techninėje ataskaitoje Nr. 70/1978.3 straipsnisDirektyvos 73/404/EEB 5 straipsnio 2 dalyje išdėstyta tvarka laboratorijos nuomonė apie nejonines aktyviąsias paviršiaus medžiagas pateikiama remiantis pamatiniu metodu (patvirtinančiuoju tyrimu), aprašytu šios direktyvos priede.4 straipsnisPakeitimai, kurių reikia šiam priedui suderinti su technikos pažanga, priimami Direktyvos 73/404/EEB 7b straipsnyje nustatyta tvarka.5 straipsnisDirektyva 73/404/EEB papildoma šiais straipsniais:"2a straipsnis1. Iki 1986 m. kovo 31 d.:a) valstybės narės gali netaikyti 2 straipsnio 1 dalies reikalavimų šiems produktams: mažai putojantiems alkenų grupės oksidams, kurie naudojami kaip alkoholių, alkilfenolių, glikolių, poliolių, riebalų rūgščių, amidų ar aminų priedai indų plovimui skirtuose preparatuose;b) 2 straipsnio 1 dalies reikalavimai netaikomi šarmui atspariems, terminiu būdu blokuotiems alkil ir alkil-aril poliglikolių esteriams ir įvairių tipų medžiagoms, nurodytoms a punkte, naudojamoms gaminant valiklius maisto, gėrimų ir metalų apdirbimo pramonei.2. 1 dalis taikoma pirmiau išvardytoms nejoninėms aktyviosioms paviršiaus medžiagoms, patekusioms į rinką po 1983 m. rugsėjo 30 d., tik tada, kai jų biologinio skilimo laipsnis yra didesnis nei rinkoje esančių ir tam pačiam tikslui naudojamų medžiagų.3. Naudojamos normaliomis sąlygomis, nejoninės aktyviosios paviršiaus medžiagos, kurioms taikomos šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytos laikinosios išimtys, turi nekenkti žmogaus arba gyvūnų sveikatai.7a straipsnis1. Įsteigiamas šios direktyvos derinimo su mokslo ir technikos pažanga komitetas (toliau – komitetas), jį sudaro valstybių narių atstovai, pirmininkauja Komisijos atstovas.2. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.7b straipsnis1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, klausimą komitetui svarstyti perduoda jo pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu.2. Komisijos atstovas komitetui pateikia numatomų priemonių projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama kvalifikuota balsų dauguma valstybių narių balsus paskirstant taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje.Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina pasiūlytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.b) Tais atvejais, kai pasiūlytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl numatomų priemonių. Taryba priima sprendimą nustatytąja balsų dauguma.c) Jeigu, gavusi pasiūlymą, Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, Komisija patvirtina pasiūlytas priemones.7c straipsnis1. 7b straipsnyje nustatyta tvarka:- nuorodos į 4 straipsnyje minimose direktyvose pateiktus bandymo metodus prireikus yra peržiūrimos arba papildomos kitomis nuorodomis į kitose valstybėse priimtus bandymo metodus,- pamatiniai metodai (patvirtinantys tyrimai), pateikti 4 straipsnyje nurodytų direktyvų prieduose, modifikuojami, siekiant juos suderinti su technikos pažanga.2. Šis derinimas neturi daryti neigiamo poveikio aktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo reikalavimams, kurie jau yra nustatyti 4 straipsnyje."6 straipsnis1. Valstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą, ją įgyvendina, ir apie tai praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.7 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1982 m. kovo 31 d.Tarybos varduPirmininkasP. de Keersmaeker[1] OL C 104, 1980 4 28, p. 112.[2] OL C 197, 1980 8 4, p. 66.[3] OL C 310, 1981 11 30, p. 7.[4] OL L 347, 1973 12 17, p. 51.[5] OL L 347, 1973 12 17, p. 53.--------------------------------------------------PRIEDASNEJONINIŲ AKTYVIŲJŲ PAVIRŠIAUS MEDŽIAGŲ BIOLOGINIO SKILIMO NUSTATYMASPamatinis metodas (patvirtinantis tyrimas)I SKYRIUS1.1. ApibrėžimasŠioje direktyvoje nejoninės aktyviosios paviršiaus medžiagos yra medžiagos, kurios išskiriamos praleidžiant produktą pro katijonitą ir anijonitą ir paverčiamos su bismuto reagentu reaguojančia medžiaga 3 skyriuje aprašytu analizės būdu (BiAS).1.2. Tyrimui būtina įrangaNustatant nejoninės APM biologinį skilimą, naudojamas įrenginys su aktyvuotu dumblu, kurio schema pavaizduota 1 paveiksle, o smulkiau – 2 paveiksle. Įrenginį sudaro rinktuvas A, į kurį supilamos paruoštos modelinės nuotekos, dozavimo siurblys B, aerotankas C, nusodintuvas D, oro kompresorius E aktyvuoto dumblo recirkuliacijai ir rinktuvas F, kuriame surenkamos apdorotos nuotekos.Rinktuvai A ir F turi būti stikliniai arba iš tinkamo plastiko. Kiekvieno jų talpa ne mažesnė kaip 24 l. Siurblys B turi nuolat tiekti modelines nuotekas į aerotanką C, kurio naudingasis tūris turi būti ne mažesnis kaip 3 l. Oras į aerotanką pučiamas per akyto stiklo antgalį G, kuris įrengiamas aerotanko C kūginės dalies viršuje. Barbotuojamo oro kiekis aeratoriuje matuojamas debitmačiu H.1.3. Modelinės nuotekosModelinės nuotekos ruošiamos kiekvieną dieną prieš tyrimą. Kiekviename litre vandentiekio vandens ištirpinama:| 160 mg peptono, || 110 mg mėsos sultinio, || 30 mg karbamido CO(NH2)2, || 7 mg natrio chlorido NaCl, || 4 mg kalcio chlorido CaCl2·2H2O, || 2 mg magnio sulfato MgSO4·7H2O, || 28 mg kalio hidrofosfato K2HPO4 |ir | 10 ± 1 mg BiAS. |BiAS išskiriamas iš tiriamo produkto 2 skyriuje aprašytu metodu. Modelinės nuotekos kiekvieną dieną ruošiamos šviežios.1.4. Bandinių ruošimas1.4.1. Grynosios aktyviosios paviršiaus medžiagos tiriamos neapdorotos. Modelinėms nuotekoms (1.3) ruošti turi būti nustatytas BiAS kiekis.1.4.2. Kai tiriama kompozicija (ploviklis), BiAS, MBAS ir muilas išskiriami ekstrahuojant alkoholiu (žr. 2 skyrių). Ruošiant modelines nuotekas turi būti žinoma, koks kiekis BiAS yra ekstrakte.1.5. Tyrimo eigaIš pradžių aerotankas C ir nusodintuvas D pripildomi paruoštų modelinių nuotekų. Nusodintuvas D turi būti įrengtas tokiame aukštyje, kad aerotanke C būtų 3 l mišinio. Procesui sužadinti ten pat įpilama 3 ml geros kokybės nuotekų, ką tik paimtų iš buitinių nuotekų valymo įrenginio. Jos nuo paėmimo iki naudojimo turi būti laikomos aerobinėmis sąlygomis. Paleidžiamas oro kompresorius E, dozavimo siurblys B ir įjungiama aeravimo sistema. Modelinės nuotekos į aerotanką turi tekėti 1 l/val. greičiu. Tai užtikrina vidutinę 3 valandų nuotekų aeravimo trukmę.Aeravimo intensyvumas turi būti toks, kad visos kietosios dalelės aerotanke C būtų pakibusios skystyje (suspenduotos), o ištirpusio deguonies kiekis būtų ne mažesnis kaip 2 mg/l. Neleidžiama susidaryti putoms. Tuo tikslu naudojami putojimą mažinantys preparatai, jie neturi slopinti (inhibuoti) aktyvuoto dumblo ir juose negali būti BiAS. Oras turi būti pučiamas taip, kad aerotanke C būtų nuolatinė ir tolygi iš nusodintuvo patenkančio mišinio recirkuliacija. Dumblas, susikaupiantis aerotanko viršuje, nusodintuvo D apačioje ir visoje cirkuliacijos sistemoje turi būti bent kartą per parą nuvalomos šepečiu ar kitu tinkamu būdu ir grąžinamas į sistemą. Jei dumblas nenusėda, nusodinimą galima paskatinti įpilant 2 ml 5 % geležies (III) chlorido tirpalo. Jei to nepakanka, įpilama dar.Apdorotos nuotekos iš nusodintuvo D per 24 valandas sukaupiamos rinktuve F. Jas sumaišius, paimamas bandinys, o rinktuvas po to turi būti kruopščiai išplaunamas.1.6. Proceso kontrolėBiAS kiekis (mg/l) paruoštose modelinėse nuotekose nustatomas prieš pat darbo pradžią.BiAS kiekis (mg/l) per 24 valandas rinktuve F sukauptose nuotekose nustatomas tuo pačiu analizės metodu iš karto paėmus bandinį. Jei tai neįmanoma, bandiniai konservuojami, geriausiai – užšaldomi. Koncentracija turi būti nustatoma 0,1 mg/l BiAS tikslumu.Proceso reikiamai eigai patikrinti ne rečiau kaip du kartus per savaitę modelinėse nuotekose, esančiose rinktuvuose F ir A, nustatomas cheminis deguonies poreikis (COD) arba ištirpusios organinės anglies kiekis (DOC), analizei imamas per stiklo filtrą nufiltruotų nuotekų mėginys.COD arba DOC mažėjimas turi stabilizuotis, kai nusistovi kasdieninis biologinio skilimo procesas, t. y. 3 paveiksle pavaizduoto pradinio laikotarpio pabaigoje.Aerotanke esančiame aktyvuotame dumble sausųjų mineralinių medžiagų kiekis (g/l) turi būti nustatomas du kartus per savaitę. Jei jis didesnis kaip 2,5 g/l, aktyvuoto dumblo perteklius turi būti pašalintas.Biologinio skilimo bandymas atliekamas kambario temperatūroje. Ji turi būti pastovi ir palaikoma 292–297 K (19–24 °C).1.7. Biologinio skilimo apskaičiavimasBiologiškai suskilusios per parą BiAS dalis procentais apskaičiuojama nustačius BiAS kiekį (mg/l) pradinėse (paruoštose) modelinėse nuotekose ir vėliau surinktuve F sukauptose nuotekose.Taip gautos vertės turi būti pavaizduotos grafiškai, kaip parodyta 3 paveiksle.BiAS biologinis skilimas apskaičiuojamas imant aritmetinį vidurkį verčių, gautų per 21 dieną, pasibaigus pradiniam laikotarpiui, per kurį, įrenginiui veikiant be sutrikimų, biologinio skilimo procesas tampa pastovus. Bet kokiu atveju pradinio laikotarpio trukmė neturi viršyti šešių savaičių.Kasdieninės biologinio skilimo vertės apskaičiuojamos 0,1 % tikslumu, tačiau galutinis rezultatas pateikiamas sveiko skaičiaus tikslumu.Kai kuriais atvejais bandiniai gali būti imami rečiau, tačiau vidurkiui apskaičiuoti turi būti imami pradiniam laikotarpiui pasibaigus gauti rezultatai ne mažiau kaip 14 kasdieninių tyrimų, tolygiai paskirstytų per 21 dieną.2 SKYRIUSPRADINIS ANALIZUOJAMŲ PRODUKTŲ PARUOŠIMAS2.1. Įžanginės pastabos2.1.1. Bandinių paruošimasNejoninės aktyviosios paviršiaus medžiagos ir plovikliai prieš biologinio skilimo nustatymą patvirtinančiuoju tyrimu paruošiami taip:Produktai | Paruošimas |Nejoninės aktyviosios paviršiaus medžiagos | Bandomos be paruošimo |Plovikliai | Ekstrahavimas alkoholiu, po to nejoninių APM atskyrimas praleidžiant per jonitus |Ekstrahavimo alkoholiu tikslas – pašalinti iš ploviklio netirpius ir neorganinius komponentus, kurie gali trukdyti atlikti biologinio skilimo bandymą.2.1.2. Jonų mainų procesasNejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo tiksliam rezultatui gauti būtina jas atskirti nuo muilo bei nuo katijoninių ir anijoninių APM.Tai pasiekiama pritaikius jonų mainų metodą naudojant labai akytą anijonitinę dervą ir atitinkamus tirpiklius komponentų frakciniam išskyrimui. Muilas, anijoninės bei nejoninės aktyviosios paviršiaus medžiagos atskiriamos vienu veiksmu.2.1.3. Analizinė kontrolėAnijoninių ir nejoninių APM kiekis sintetiniame ploviklyje jį homogenizavus nustatomas MBAS ir BiAS nustatymo metodais. Atitinkamu analizės metodu nustatomas muilo kiekis ploviklyje.Šie duomenys reikalingi ploviklio bandinio, būtino biologiniam skilimui nustatyti, kiekiui apskaičiuoti.Nebūtina išekstrahuoti iš ploviklio kuo didesnį nejoninių APM kiekį, kadangi jų išekstrahuojama ne mažiau kaip 80 %, o dažniausiai 90 % ir daugiau.2.2. Tyrimo esmėIš vienalyčio bandinio (miltelių, pastos, skysto koncentrato) ekstrahuojant etanoliu gaunamas APM, muilo ir kitų alkoholyje tirpių komponentų ekstraktas.Etanolinis ekstraktas garinamas, kol gaunama sausa medžiaga, kuri ištirpinama izopropanolio ir vandens mišinyje. Toks tirpalas 323 K (50 °C) temperatūroje praleidžiamas per mišrų jonų mainų įrenginį, sudarytą iš stipriai rūgštinio katijonito ir labai akyto anijonito. Nurodytos aukštos temperatūros reikia todėl, kad rūgštinėje terpėje pasigaminusios riebalų rūgštys nesudarytų nuosėdų.Nejoninės APM išskiriamos išgarinus tirpiklį.Katijoninės APM, galinčios trukdyti biologinio skilimo bandymui ir analizei, atskiriamos katijonito kolonėlėje, įrengtoje virš anijonito kolonėlės.2.3. Reagentai, įrenginiai2.3.1. Dejonizuotas vanduo.2.3.2. Etanolis 95 % (v/v) C2H5OH(leistini denatūrantai: metiletilketonas, metanolis).2.3.3. Izopropanolio ir vandens mišinys (50/50 v/v):50 dalių izopropanolio (CH3CHOH·CH3),50 dalių vandens (2.3.1).2.3.4. Amonio hidrokarbonato tirpalas (60/40 v/v):0,3 molio (grammolio) NH4HCO3 ištirpinama 1000 ml izopropanolio ir vandens mišinio, sudaryto iš 60 dalių izopropanolio ir 40 dalių vandens (2.3.1).2.3.5. Katijonitas (KAT), stipriai rūgštinis, atsparus alkoholiui (akytumas 50–100 mešų).2.3.6. Anijonitas (AAT), labai akytas, Merck Lewatit MP 7080 (70–150 mešų) arba ekvivalentas.2.3.7. Druskos rūgštis, 10 % HCl w/w.2.3.8. 2000 ml talpos kolba apvaliu dugnu su kūgine šlifuota įmova ir grįžtamuoju kondensatoriumi.2.3.9. 90 mm skersmens filtravimo piltuvas su popieriniais filtrais.2.3.10. 2000 ml talpos filtravimo kolba.2.3.11. Mainų kolonėlės su apšildymo gaubtu ir čiaupu: vidinis skersmuo – 60 mm ir aukštis – 450 mm (4 paveikslas).2.3.12. Vandens vonia.2.3.13. Vakuuminė džiovinimo spinta.2.3.14. Termostatas.2.3.15. Rotorinis garintuvas.2.4. Nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų ekstrahavimas ir atskyrimas2.4.1. Ekstrakto gavimasAktyviųjų paviršiaus medžiagų biologinio skilimo laipsniui nustatyti reikia apie 25 g BiAS.Paprastai ekstrahuojamo produkto neturi būti daugiau kaip 2000 g. Kai reikia gauti didesnį kiekį medžiagos tolesniems tyrimams, ekstrahuojama du ar daugiau kartų. Patirtis parodė, kad geriau ekstrahuoti mažesniais kiekiais kelis kartus negu iš karto didelį produkto kiekį.2.4.2. Tirpių medžiagų atskyrimas alkoholyjeĮ kolbą su 1250 ml etanolio įpilama 250 g tiriamo sintetinio ploviklio. Mišinys užvirinamas ir, prijungus grįžtamąjį kondensatorių, maišant virinamas vieną valandą. Po to karštas alkoholinis tirpalas nufiltruojamas greitai nusiurbiant per didelio akytumo filtravimo piltuvą, pašildytą iki 323 K (50 °C) temperatūros. Kolba ir filtravimo piltuvas praplaunami maždaug 200 ml šilto etanolio. Filtratas ir kolbai bei piltuvui praplauti naudotas etanolis supilami į filtravimo kolbą.Kai tiriami produktai yra pastos ar skysčiai ir laikoma, kad bandinyje anijoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų gali būti ne daugiau kaip 25 g, o muilo – ne daugiau kaip 35 g, pasvertas bandinys džiovinamas, kol gaunama sausa medžiaga, kuri po to sumaišoma su 500 ml etanolio. Ekstrahavimas toliau atliekamas jau aprašytu būdu.Kai tiriami mažo piltinio tankio (<300 g/l) milteliai, etanolio kiekį rekomenduojama padidinti iki santykio 20:1.Etanolio filtratas garinamas, kol gaunama sausa medžiaga. Tam tikslui geriausiai tinka rotorinis garintuvas. Jei medžiagos reikia išekstrahuoti daugiau, operacija pakartojama. Po to sausa medžiaga ištirpinama 5000 ml izopropanolio ir vandens mišinyje.2.4.3. Jonų mainų kolonėlių paruošimasKatijonų mainų kolonėlėĮ 3000 ml talpos cheminę stiklinę suberiama 600 ml katijonitinės (2.3.5) dervos ir užpilama 2000 ml druskos rūgšties (2.3.7). Laikoma, kartais pamaišant, ne mažiau kaip 2 val. Rūgštis nupilama, o derva sumaišoma su dejonizuotu vandeniu, supilama į kolonėlę (2.3.11), kurioje turi būti įdėtas stiklo vatos kamštelis. Derva kolonėlėje plaunama dejonizuotu vandeniu 10–30 ml/min. greičiu tol, kol plovimo vandenyje nelieka chloridų. Po to dar 10–30 ml/min. greičiu plaunama izopropanolio ir vandens mišiniu (2.3.3). Mainų kolonėlė jau paruošta darbui.Anijonų mainų kolonėlėĮ 3000 ml talpos cheminę stiklinę suberiama 600 ml anijonitinės dervos (2.3.6) ir užpilama 2000 ml dejonizuoto vandens. Anijonitas paliekamas brinkti ne mažiau kaip 2 val. Nupylus vandens perteklių, derva kartu su likusiu dejonizuotu vandeniu supilama į kolonėlę, kurioje dervai sulaikyti turi būti įdėtas stiklo vatos kamštelis.Kolonėlė po to plaunama 0,3 mol/l koncentracijos amonio hidrokarbonato tirpalu (2.3.4), kol plovimui naudojamame tirpale nelieka chloridų. Tam sunaudojama apie 5000 ml tirpalo. Vėliau praplaunama 2000 ml dejonizuoto vandens ir pagaliau 10–30 ml/min. greičiu – 2000 ml izopropanolio ir vandens mišinio. Mainų kolonėlė jau paruošta darbui.2.4.4. Jonų mainų procesasKolonėlės sustatomos taip, kad katijonitas būtų virš kolonėlės su anijonitu. Kolonėlėse termostatu palaikoma 323 K (50°C) temperatūra. Imama 5000 ml tirpalo, gauto pagal 2.4.2, pašildoma iki 333 K (60°C) ir 20 ml/min. greičiu praleidžiama per kolonėles. Po to kolonėlės praplaunamos 100 ml karšto izopropanolio ir vandens mišinio (2.3.3).Tada abu tirpalai (praleistasis per kolonėles ir naudotas kolonėlėms praplauti) sumaišomi ir rotoriniu garintuvu garinama, kol gaunama sausa medžiaga. Likutį sudaro BiAS. Įpilama iki nustatyto tūrio dejonizuoto vandens ir vandeninėje dalyje nustatomas BiAS kiekis, kaip aprašyta 3.3 skyriuje. Tirpalas naudojamas kaip pagrindinis nejoninių APM tirpalas biologiniam skilimui nustatyti. Tirpalas turi būti laikomas žemesnėje kaip 278 (5°C) temperatūroje.2.4.5. Jonitinių dervų regeneravimasNaudotas katijonitas išmetamas.Anijonitas regeneruojamas leidžiant per kolonėlę 5000–6000 ml amonio hidrokarbonato tirpalo (2.3.4) 10 ml/min. greičiu, kol tirpale nebelieka anijoninių APM (tikrinama su metileno mėlynuoju). Po to anijonitas dar praplaunamas 2000 ml izopropanolio ir vandens mišinio (2.3.3). Taip apdorotą anijonitą vėl galima naudoti.III SKYRIUSNEJONINIŲ AKTYVIŲJŲ PAVIRŠIAUS MEDŽIAGŲ NUSTATYMAS BIOLOGINIO SKILIMO TYRIMO METU3.1. Metodo esmėAktyviosios paviršiaus medžiagos sukoncentruojamos ir išskiriamos dujinio ekstrahavimo būdu. Pradiniame bandinyje nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų turi būti 250–800 μg.Išekstrahuotos aktyviosios paviršiaus medžiagos tirpinamos etilacetate.Jos garinamos, kol gaunama sausa medžiaga, ir vėliau nusodinamos iš vandeninio tirpalo naudojant modifikuotą Dragendorfo reagentą (KBiJ4+BaCl2+ledinė acto rūgštis).Gautos nuosėdos filtruojamos, plaunamos ledine acto rūgštimi ir tirpinamos amonio tartrato tirpale. Tirpale esantis bismutas potenciometriškai titruojamas pirolidinditiokarbamato tirpalu (palaikant terpės pH 4–5) naudojant šviesios platinos indikatorinį elektrodą ir kalomelio arba sidabro – sidabro chlorido etaloninį elektrodą.Šis metodas taikomas nejoninėms aktyviosioms paviršiaus medžiagoms, turinčioms 6–30 alkilenų oksidų grupių.Gauti titravimo rezultatai dauginami iš empyrinio koeficiento 54, kad būtų galima juos sulyginti su etalonine nejonine APM – nonilfenoliu su 10 molių etilenoksido (NP 10 ekvivalentas).3.2. Reagentai ir įrenginiaiReagentai turi būti paruošti dejonizuotame vandenyje.3.2.1. Švarus, ką tik distiliuotas etilacetatas.3.2.2. Natrio hidrokarbonatas (NaHCO3), analiziškai grynas.3.2.3. Praskiesta druskos rūgštis (20 ml koncentruotos HCl praskiedžiama dejonizuotu vandeniu iki 1000 ml).3.2.4. Ką tik distiliuotas metanolis, analiziškai grynas, laikomas stiklo butelyje.3.2.5. Bromkrezolio purpurinis indikatorius (0,1 g medžiagos ištirpinama 100 ml metanolio).3.2.6. Nusodinantysis agentas – tai mišinys, pagamintas iš dviejų tūrių tirpalo A ir vieno tūrio tirpalo B. Jis laikomas rudos spalvos butelyje. Pagamintas gali būti naudojamas vieną savaitę.3.2.6.1. Tirpalo A ruošimas1,7 g bismuto nitrato (BiONO3 × H2O), analiziškai gryno, ištirpinama 20 ml ledinės acto rūgšties ir iki 100 ml pripilama vandens. Po to 65 g kalio jodido, analiziškai gryno, ištirpinama 200 ml dejonizuoto vandens. Abu paruošti tirpalai sumaišomi 1000 ml talpos matavimo kolboje, įpilama 200 ml ledinės acto rūgšties (3.2.7) ir pripilama dejonizuoto vandens iki 1000 ml.3.2.6.2. Tirpalo B ruošimas290 g bario chlorido (BaCl2×2H2O), analiziškai gryno, ištirpinama 1000 ml dejonizuoto vandens.3.2.7. 99–100 % koncentracijos ledinė acto rūgštis (mažesnės koncentracijos rūgštis netinka).3.2.8. Amonio tartrato tirpalas: 12,4 g tartratinės rūgšties, analiziškai grynos, sumaišoma su 12,4 ml amoniako tirpalo (d = 0,910 g/ml), analiziškai gryno, ir praskiedžiama dejonizuotu vandeniu iki 1000 ml (arba naudojamas ekvivalentiškas amonio tartrato, analiziškai gryno, kiekis).3.2.9. Praskiestas amoniako tirpalas: 40 ml amoniako tirpalo (d = 0,910 g/ml), analiziškai gryno, praskiedžiama dejonizuotu vandeniu iki 100 ml.3.2.10. Standartinis acetatinis buferis: cheminėje stiklinėje 40 g kieto natrio hidroksido, analiziškai gryno, ištirpinama 500 ml dejonizuoto vandens. Tirpalui atvėsus, įpilama 120 ml ledinės acto rūgšties (2.3.7). Gautas tirpalas gerai išmaišomas, atvėsinamas ir perpilamas į 1000 ml talpos matavimo kolbą. Praskiedžiama dejonizuotu vandeniu iki 1000 ml.3.2.11. Pirolidinditiokarbamato tirpalo (vadinamo "karbato tirpalu") ruošimas: 103 mg natrio pirolidinditiokarbamato (C5H8NNaS2×2H2O) ištirpinama 500 ml dejonizuoto vandens, įpilama 10 ml n-pentilo alkoholio, analiziškai gryno, ir 0,5 g NaHCO3, analiziškai gryno, ir praskiedžiama dejonizuotu vandeniu iki 1000 ml.3.2.12. Vario sulfato tirpalo ruošimas (naudojama 3.2.11 nurodyto tirpalo kalibravimui)šPamatinio tirpalo ruošimas1,249 g vario sulfato (CuSO4×5H2O), analiziškai gryno, sumaišoma su 50 ml 0,5 M sieros rūgšties ir praskiedžiama dejonizuotu vandeniu iki 1000 ml.Darbinio tirpalo ruošimas50 ml pamatinio tirpalo sumaišoma su 10 ml 0,5 M sieros rūgšties ir praskiedžiama dejonizuotu vandeniu iki 1000 ml.3.2.13. Natrio chloridas, analiziškai grynas.3.2.14. Dujinio ekstrahavimo aparatas (žr. 5 paveikslą).Akyto disko skersmuo turi būti toks pat kaip vidinis cilindro skersmuo.3.2.15. Dalijamasis 250 ml talpos piltuvas.3.2.16. Magnetinė maišyklė su 25–30 mm dydžio magnetu.3.2.17. Porcelianinis tiglis (G4 tipo), vidinio pagrindo skersmuo – 25 mm.3.2.18. Apskritas 27 mm skersmens stiklo pluošto filtras, akytumas 0,5–1,5 μm.3.2.19. Dvi 500 ml ir 250 ml talpos filtravimo kolbos su laikikliais, turinčiais gumines tarpines.3.2.20. Užrašantis potenciometras su platinos indikatoriniu elektrodu ir kalomelio arba sidabro/sidabro chlorido etaloniniu elektrodu ir automatine 20–25 ml titravimo biurete arba analogiška neautomatine įranga.3.3. Tyrimo eiga3.3.1. Aktyviųjų paviršiaus medžiagų sukoncentravimas ir atskyrimas.Tiriamosios medžiagos vandeninis tirpalas filtruojamas per kokybišką filtravimo popierių.Pirmieji 100 ml filtrato išpilami. Išmatuotas nufiltruoto bandinio kiekis supilamas į etilacetatu praplautą dujinio ekstrahavimo aparatą. Bandinyje turėtų būti 250–800 μg nejoninių aktyviųjų paviršiaus medžiagų.Medžiagų atskyrimo procesui pagerinti įdedama 100 g natrio chlorido ir 5 g natrio hidrokarbonato.Jei bandinio tūris didesnis kaip 500 ml, nurodytos druskos suberiamos į aparatą ir ištirpinamos bandinyje praleidžiant per jį azotą arba orą.Kai bandinio kiekis mažesnis, druskos ištirpinamos 400 ml dejonizuoto vandens ir supilamos į ekstrahavimo aparatą.Po to į aparate esantį tirpalą iki viršutinės prietaiso žymos pripilama dejonizuoto vandens.Galiausiai ant viršaus atsargiai dar užpilama 100 ml etilacetato.Du trečdaliai aparato plovimo indo tūrio, esančio dujų (azoto arba oro) srauto kelyje, užpildoma etilacetatu.Per aparatą 30–60 l/val. greičiu leidžiamos dujos. Rekomenduojama turėti dujų greičio matuoklį. Dujų srauto greitis iš pat pradžių turi būti didinamas palaipsniui ir sureguliuotas taip, kad skiriamajame dviejų fazių (etilacetato ir tirpalo) sąlyčio paviršiuje maišymasis būtų minimalus. Po 5 min. dujų leidimas nutraukiamas.Jei šio proceso metu etilacetato fazės tūris sumažėja daugiau kaip 20 % (ištirpsta vandenyje), dujos turi būti leidžiamos pakartotinai, ypač didelį dėmesį reikia skirti dujų tekėjimo greičiui.Etilacetato fazė perpilama į dalijamąjį piltuvą. Nusistojęs vandeninis tirpalas (jo būna keli mililitrai) vėl supilamas į aparatą. Etilacetato fazė filtruojama per sausą kokybišką popierinį filtrą. Filtratas surenkamas 250 ml talpos cheminėje stiklinėje.Į aparatą pripilama dar 100 ml etilacetato ir vėl 5 min. per jį leidžiamas oras arba azotas. Po to etilacetato fazė perpilama į tą patį dalijamąjį piltuvą, vandeninė fazė atskiriama, o etilacetatas per tą patį filtrą nufiltruojamas. Filtratas sumaišomas su pirmuoju. Čia taip pat supilama 20 ml etilacetato, kuriuo buvo praplautas dalijamasis piltuvas ir filtras.Etilacetatinis ekstraktas garinamas vandens vonelėje, kol gaunama sausa medžiaga. Garavimui pagreitinti virš tirpalo nestipriai pučiamas oras.3.3.2 Nusodinimas ir filtravimasSausa medžiaga, gauta pagal 3.3.1, ištirpinama 5 ml metanolio. Įpilama 40 ml dejonizuoto vandens ir 0,5 ml praskiestos druskos rūgšties (3.2.3). Viskas sumaišoma magnetine maišykle.Į šį tirpalą, maišant toliau, iš matavimo cilindro įpilama 30 ml nusodinančiojo agento (3.2.6). Susidarant nuosėdoms, maišoma 10 min., po to mišinys paliekamas stovėti ne mažiau kaip 5 min.Tada jis nufiltruojamas per Gučo tiglį, kurio viduje yra stiklo pluošto filtro pertvara. Pirmą sykį filtras praplaunamas 2 ml ledinės acto rūgšties. Po to 40–50 ml ledinės acto rūgšties gerai išplaunama cheminė stiklinė, magnetas ir tiglis. Prilipusias prie stiklinės ir filtro sienelių nuosėdas nebūtina stengtis nuplauti, nes jos toje pačioje stiklinėje ištirps, kai čia bus supiltas tirpalas prieš titravimą.3.3.3. Nuosėdų titravimasNuosėdos, esančios ant filtro, ištirpinamos trimis porcijomis po 10 ml karšto (apie 80 °C, 353 K temperatūros) amonio tartrato tirpalo (3.2.8). Kiekvieną kartą, prieš nusiurbiant, tirpalo porcija turi kelias minutes pabūti filtre.Visas nufiltruotas tirpalas supilamas į cheminę stiklinę, kurioje buvo atliekamas nusodinimas. Stiklinė praskalaujama 20 ml karšto tartrato tirpalo, kad ištirptų prilipusios ant sienelių nuosėdos.Pagaliau 150–200 ml dejonizuoto vandens gerai išplaunamas filtravimo tiglis, sujungimai ir kolba. Praplovos supilamos į cheminėje stiklinėje esantį tirpalą.3.3.4. TitravimasCheminėje stiklinėje esantis tirpalas maišomas magnetine maišykle (3.2.16), įlašinami keli lašai bromkrezolio purpurinio indikatoriaus (3.2.5) ir pilamas praskiestas amoniako tirpalas (3.2.9), kol pasirodys violetinė spalva (dėl praplovimui naudotos acto rūgšties tirpalo reakcija bus silpnai rūgštinė).Po to įpilama 10 ml standartinio acetatinio buferio (3.2.10) ir įmerkus į tirpalą elektrodus potenciometriškai titruojama "karbato tirpalu" (3.2.11). Biuretės galiukas turi būti įmerktas į tirpalą.Titruojama ne didesniu kaip 2 ml/min. greičiu.Titravimo pabaigos taškas yra dviejų koordinačių ir tangentinės potenciometrinės kreivės susikirtimas. Kartais pastebima, kad tangentinė potenciometrinė kreivė išsilygina. Tai pašalinama gerai nušveitus platininį elektrodą švitriniu popieriumi.3.3.5. Kontrolinis tyrimas ir titravimasTuo pat metu 3.3.2 aprašyta tvarka atliekamas kontrolinis bandymas naudojant 5 ml metanolio ir 40 ml dejonizuoto vandens. Kontrolinio titravimo rezultatas turi būti mažesnis kaip 1 ml. Priešingu atveju reikia patikrinti naudojamų reagentų (3.2.3, 3.2.7, 3.2.8, 3.2.9 ir 3.2.10) švarumą, ypač juose esančių sunkiųjų metalų kiekį.3.3.6. "Karbato tirpalo"koeficiento nustatymasŠis koeficientas nustatomas kiekvieną tyrimo dieną. Tam tikslui 10 ml vario sulfato tirpalas (3.2.12), praskiedus jį 100 ml dejonizuoto vandens ir įpylus 10 ml standartinio buferio (3.2.10), titruojamas "karbato tirpalu". Koeficientas f apskaičiuojamas pagal formulę, kurioje a yra sunaudoto "karbato tirpalo" kiekis ml:f =10aVisi titruojant gauti rezultatai dauginami iš šio koeficiento.3.4. Rezultatų apskaičiavimasKiekviena nejoninė APM turi savo daugiklį, kuris priklauso nuo tos medžiagos sudėties, o ypač nuo alkenų oksidų grandinės ilgio. Nejoninių APM koncentracija išreiškiama per santykį su standartine medžiaga nonilfenolu, turinčiu 10 etilenoksido grupių (NP 10 ekvivalentas), kurio daugiklis lygus 0,054.Įvedus šį daugiklį, bandinyje esančios aktyviosios paviršiaus medžiagos kiekis išreiškiamas NP 10 ekvivalentu mg. Tokia išraiška apskaičiuojama pagal formulę:(b-c) × f × 0,054 = nejoninės APM, išreikštos NP 10 ekvivalentu, mg;čia: | b"karbato tirpalo", sunaudoto bandinio titravimui, tūris ml;c"karbato tirpalo", sunaudoto kontroliniam titravimui, tūris ml;f"karbato tirpalo" koeficientas. |3.5. Rezultatų išraiškaRezultatai 0,1 tikslumu išreiškiami NP 10 ekvivalentu mg/l.+++++ TIFF +++++1 paveikslas+++++ TIFF +++++2 paveikslas+++++ TIFF +++++Biologinio suardomumo apskaičiavimas. Patvirtinamasis tyrimas+++++ TIFF +++++Šildoma mainų kolonėlė+++++ TIFF +++++Ekstrahavimo dujomis aparatas--------------------------------------------------


title: 2010 m. rugpjūčio 26 d. Komisijos direktyva 2010/59/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/32/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus, suderinimo  Tekstas svarbus EEE

text:
27.8.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 225/10

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2010/59/ES
   2010 m. rugpjūčio 26 d.
   kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/32/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus, suderinimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/32/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus (1), ypač į jos 4 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyva 2009/32/EB yra taikoma maisto produktų ar maisto ingredientų gamyboje naudojamiems ar numatytiems naudoti ekstrahentams. Ši direktyva netaikoma maisto priedų, vitaminų ir kitų maistinių priedų gamyboje naudojamiems ekstrahentams, jei tokie maisto priedai, vitaminai ar maistiniai priedai nėra išvardyti I priede. Europos maisto saugos tarnyba (toliau – Tarnyba) įvertino dimetileterio kaip ekstrahento, skirto pašalinti riebalus iš gyvūninių baltyminių žaliavų, saugą ir 2009 m. sausio 29 d. pareiškė savo nuomononę (2). Tarnyba padarė išvadą, kad sveikatai pavojaus nekyla, jei dimetileterio likučio koncentracija neviršija 9 μg/kg. Todėl dimetileterį kaip ekstrahentą, skirtą pašalinti riebalus iš gyvūninių baltyminių žaliavų, turėtų būti leidžiama naudoti, su sąlyga, kad baltyminiuose produktuose, iš kurių pašalinti riebalai, dimetileterio likučio koncentracija neviršytų 9 μg/kg.

               (2)

               Direktyvos 2009/32/EB I priedo III dalyje nėra nustatyta konkrečios metanolio ir 2-propanolio, gaunamų ruošiant kvapiąsias medžiagas, didžiausios leidžiamos koncentracijos maisto produktuose. Valstybės narės ir Komisija pažymėjo, kad bendra leidžiamoji koncentracija, kuri metanoliui ir 2-propanoliui siekia 10 mg/kg, yra pernelyg griežta, jei ji tiesiogiai taikoma kvapiosioms medžiagoms.

               (3)

               Todėl turėtų būti nustatyta konkreti metanolio ir 2-propanolio, gaunamų ruošiant kvapiąsias medžiagas, didžiausia leidžiamoji koncentracija maisto produktuose. Ši koncentracija, kad nekeltų pavojaus sveikatai, turėtų būti žemesnė nei 10 mg/kg, kurią Maisto mokslinis komitetas (3) įvertino kaip nekeliančią pavojaus sveikatai.

               (4)

               Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę, dėl jų neprieštarauja nei Europos Parlamentas, nei Taryba.

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2009/32/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2011 m. rugsėjo 15 d. turi priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, kad užtikrintų atitiktį šiai direktyvai. Jos nedelsdamos Komisijai pateikia tų nuostatų tekstus.
   Priimdamos tas nuostatas, valstybės narės pateikia nuorodą į šią direktyvą arba ši nuoroda pateikiama jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato šios nuorodos pateikimo tvarką.
   2.   Valstybės narės Komisijai pateikia šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2010 m. rugpjūčio 26 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 141, 2009 6 6, p. 3.

      (2)  Medžiagų, kurios liečiasi su maistu, fermentų, kvapiųjų medžiagų ir perdirbimo priemonių specialistų grupės mokslinė nuomonė dėl dimetileterio kaip ekstrahento vartojimo saugos, pateikta Europos Komisijos prašymu. EMST leidinys (2009) 983, p. 1–13.

      (3)  Maisto produktų mokslinis komitetas. 1991 m. birželio 21 d. paskelbta antra nuomonė dėl ekstrahentų. Maisto produktų mokslinio komiteto ataskaitos dėl mokslo apie maistą ir technologijas, 29-as numeris (angl. Food Science and Techniques Reports of the Scientific Committee for Food, 29th series), p. 1–11.

      PRIEDAS
      Direktyvos 2009/32/EB I priedas iš dalies keičiamas taip:

                  1.

                  Prie II dalies pridedama tokia eilutė:

                              „Dimetileteris

                              Gyvūninių baltyminių produktų, iš kurių pašalinti riebalai, gamyba

                              0,009 mg/kg baltyminiame produkte, iš kurio pašalinti riebalai“

                  2.

                  III dalyje įrašomos šios eilutės:

                              „Metanolis

                              1,5 mg/kg

                              2-propanolis

                              1 mg/kg“


title: 2005 m. rugsėjo 21 d. Komisijos direktyva 2005/57/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąsias medžiagas MCPA ir MCPB   (Tekstas svarbus EEE)

text:
22.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 246/14

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2005/57/EB
   2005 m. rugsėjo 21 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąsias medžiagas MCPA ir MCPB
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 6 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               1992 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 3600/92, nustatančiu išsamias darbų programos, minėtos Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalyje, pirmojo etapo įgyvendinimo taisykles (2), nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti siekiant įtraukti į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, sąrašas. Tame sąraše yra MCPA ir MCPB.

               (2)

               Šių veikliųjų medžiagų poveikis žmonių sveikatai ir aplinkai pareiškėjų pasiūlytais vartojimo atvejais buvo įvertintas pagal Reglamente (EEB) Nr. 3600/92 išdėstytas nuostatas. 1994 m. balandžio 27 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 933/94, nustatančiu augalų apsaugos produktų veikliąsias medžiagas ir skiriančiu ataskaitų rengėjas valstybes nares Reglamentui (EEB) Nr. 3600/92 įgyvendinti (3), Italija buvo paskirta valstybe nare pranešėja. 2001 m. balandžio 5 d. ir 2001 m. gruodžio 19 d. Italija Komisijai pateikė atitinkamas įvertinimo ataskaitas ir rekomendacijas pagal Reglamento (EEB) Nr. 3600/92 7 straipsnio 1 dalies c punktą.

               (3)

               Šias įvertinimo ataskaitas valstybės narės ir Komisija persvarstė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete. Šis svarstymas buvo baigtas 2005 m. balandžio 15 d. parengus Komisijos peržiūros ataskaitas apie MCPA ir MCPB.

               (4)

               Svarstymuose dėl MCPA ir MCPB neliko neišspręstų klausimų, kuriuos turėtų spręsti Augalų mokslinis komitetas arba jo pareigas perėmusi Europos maisto saugos tarnyba (EFSA).

               (5)

               Po įvairiapusių tyrimų nustatyta, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra MCPA arba MCPB, gali būti laikomi iš esmės atitinkančiais Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatytus reikalavimus, visų pirma, dėl vartojimo, kuris buvo išnagrinėtas ir išsamiai pateiktas Komisijos peržiūros ataskaitose. Todėl šias veikliąsias medžiagas tikslinga įtraukti į I priedą siekiant užtikrinti, kad leidimai augalų apsaugos produktams, kurių sudėtyje yra šių veikliųjų medžiagų, visose valstybėse narėse būtų suteikiami vadovaujantis tos direktyvos nuostatomis.

               (6)

               Prieš įtraukiant veikliąją medžiagą į I priedą turėtų būti skirtas tinkamas laikotarpis, per kurį valstybės narės ir suinteresuotosios šalys galėtų pasirengti laikytis dėl veikliosios medžiagos įtraukimo atsiradusių naujų reikalavimų.

               (7)

               Nepažeidžiant Direktyvoje 91/414/EEB apibrėžtų reikalavimų, įtraukus veikliąją medžiagą į I priedą, valstybėms narėms turėtų būti suteiktas šešių mėnesių laikotarpis nuo tos medžiagos įtraukimo, kad jos persvarstytų esančių augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra MCPA arba MCPB, leidimus, siekdamos įsitikinti, kad laikomasi Direktyvoje 91/414/EEB, ypač jos 13 straipsnyje nustatytų reikalavimų ir I priede išdėstytų atitinkamų sąlygų. Valstybės narės prireikus turėtų iš dalies keisti, pakeisti naujais arba panaikinti galiojančius leidimus pagal Direktyvos 91/414/EEB nuostatas. Nukrypstant nuo pirmiau minėto galutinio termino, reikėtų suteikti ilgesnį laikotarpį, per kurį pagal Direktyvoje 91/414/EEB nustatytus vienodus principus kiekvienu numatytu vartojimo atveju būtų pateikiamas ir įvertinamas III priede nurodytas visas kiekvieno augalų apsaugos produkto dokumentų rinkinys.

               (8)

               Patirtis, įgyta į Direktyvos 91/414/EEB I priedą anksčiau įtraukus veikliąsias medžiagas, įvertintas remiantis Reglamento (EEB) Nr. 3600/92 nuostatomis, rodo, kad gali kilti sunkumų interpretuojant galiojančių leidimų turėtojų pareigas, susijusias su galimybe naudotis duomenimis. Todėl siekiant išvengti tolesnių sunkumų, būtina aiškiau apibrėžti valstybių narių pareigas, visų pirma pareigą patikrinti, ar leidimo turėtojas gali naudotis tos direktyvos II priedo reikalavimus atitinkančiu dokumentų rinkiniu. Tačiau aiškiau apibrėžus esamas pareigas valstybėms narėms arba leidimų turėtojams neatsirastų naujų įsipareigojimų lyginant su iki šiol priimtomis I priedą iš dalies keičiančiomis direktyvomis.

               (9)

               Todėl Direktyvą 91/414/EEB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (10)

               Šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/414/EEB I priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nurodyta šios direktyvos priede.
   2 straipsnis
   Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2006 m. spalio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą ir koreliacijos tarp tų nuostatų ir šios direktyvos lentelę.
   Jos tas nuostatas taiko nuo 2006 m. lapkričio 1 dienos.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma, jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato tokios nuorodos darymo tvarką.
   3 straipsnis
   1.   Vadovaudamosi Direktyva 91/414/EEB, valstybės narės, jei būtina, iki 2006 m. spalio 31 d. iš dalies keičia arba panaikina galiojančius leidimus augalų apsaugos produktams, kurių sudėtyje yra veikliųjų medžiagų MCPA arba MCPB. Iki tos dienos jos ypač tikrina, ar laikomasi tos direktyvos I priede nurodytų reikalavimų, atitinkamai susijusių su MCPA ir MCPB, išskyrus su jomis susijusius reikalavimus, apibrėžtus įrašo B dalyje, ir ar leidimo turėtojas turi arba gali naudotis visu dokumentų rinkiniu, atitinkančiu tos direktyvos II priedo reikalavimus, pagal 13 straipsnyje išdėstytas sąlygas.
   2.   Nukrypdamos nuo 1 dalies nuostatų, kiekvieną leistiną augalų apsaugos produktą, kurio sudėtyje MCPA arba MCPB yra vienintelė veiklioji medžiaga arba viena iš keleto veikliųjų medžiagų, kurios visos įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą ne vėliau kaip iki 2006 m. balandžio 30 d., valstybės narės iš naujo įvertina pagal Direktyvos 91/414/EEB VI priede numatytus vienodus principus, vadovaudamosi tos direktyvos III priedo nuostatas atitinkančiu dokumentų rinkiniu ir atsižvelgdamos į jos I priedo įrašo B dalyje apibrėžtus reikalavimus, atitinkamai susijusius su MCPA ir MCPB. Remdamosi tuo vertinimu, jos nustato, ar produktas atitinka Direktyvos 91/414/EEB 4 straipsnio 1 dalies b, c, d ir e punktuose išdėstytas sąlygas.
   Tai nustačiusios, valstybės narės:

               a)

               jei būtina, ne vėliau kaip iki 2010 m. balandžio 30 d. iš dalies pakeičia arba panaikina leidimą produktui, kurio sudėtyje MCPA arba MCPB yra vienintelė veiklioji medžiaga, arba,

               b)

               jei būtina, iš dalies pakeičia arba panaikina leidimą produktui, kurio sudėtyje MCPA arba MCPB yra viena iš kelių veikliųjų medžiagų, iki 2010 m. balandžio 30 d. arba iki tokiam pakeitimui ar panaikinimui skirtos dienos, nustatytos atitinkama direktyva ar direktyvomis, kuriomis atitinkama medžiaga ar medžiagos buvo įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, atsižvelgiant į tai, kuri data yra vėlesnė.

         4 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja 2006 m. gegužės 1 d.
   5 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. rugsėjo 21 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 230, 1991 8 19, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 396/2005 (OL L 70, 2005 3 16, p. 1).

      (2)  OL L 366, 1992 12 15, p. 10. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2266/2000 (OL L 259, 2000 10 13, p. 10).

      (3)  OL L 107, 1994 4 28, p. 8. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2230/95 (OL L 225, 1995 9 22, p. 1).

      PRIEDAS
      Direktyvos 91/414/EB I priedo pabaigoje įrašoma:

                     Nr.

                     Bendrinis pavadinimas, Identifikacijos Nr.

                     IUPAC pavadinimas

                     Grynumas (1)

                     Įsigaliojimas

                     Įtraukimo galiojimo pabaiga

                     Specialios nuostatos

                     „108

                     MCPA
                     CAS Nr. 94-74-6
                     CIPAC Nr. 2

                     4-chlor-o-toliloksiacto rūgštis

                     ≥ 930 g/kg

                     2006 m. gegužės 1 d.

                     2016 m. balandžio 30 d.

                     A DALIS
                     Leidžiama naudoti tik kaip herbicidą.
                     B DALIS
                     Įgyvendinant VI priede numatytus vienodus principus, atsižvelgiama į MCPA peržiūros ataskaitos išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius, priimtus Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete 2005 m. balandžio 15 d.
                     Valstybės narės turėtų skirti ypatingą dėmesį galimai požeminio vandens taršai, kai veiklioji medžiaga naudojama vietovėse, kurių dirvožemio ir (arba) klimato sąlygos yra lengvai pažeidžiamos. Leidimo sąlygose prireikus turėtų būti numatytos rizikos sumažinimo priemonės.
                     Valstybės narės privalo ypatingą dėmesį skirti vandens organizmų apsaugai bei užtikrinti, kad leidimo sąlygose prireikus būtų numatytos rizikos sumažinimo priemonės, pavyzdžiui, apsaugos zonų kūrimas.

                     109

                     MCPB
                     CAS Nr. 94-81-5
                     CIPAC Nr. 50

                     4-(4-chloro-o-toliloksi) sviesto rūgštis

                     ≥ 920 g/kg

                     2006 m. gegužės 1 d.

                     2016 m. balandžio 30 d.

                     A DALIS
                     Leidžiama naudoti tik kaip herbicidą.
                     B DALIS
                     Įgyvendinant VI priede numatytus vienodus principus, atsižvelgiama į MCPB peržiūros ataskaitos išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius, priimtus Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete 2005 m. balandžio 15 d.
                     Valstybės narės turėtų skirti ypatingą dėmesį galimai požeminio vandens taršai, kai veiklioji medžiaga naudojama vietovėse, kurių dirvožemio ir (arba) klimato sąlygos yra lengvai pažeidžiamos. Leidimo sąlygose prireikus turėtų būti numatytos rizikos sumažinimo priemonės.
                     Valstybės narės privalo ypatingą dėmesį skirti vandens organizmų apsaugai bei užtikrinti, kad leidimo sąlygose prireikus būtų numatytos rizikos sumažinimo priemonės, pavyzdžiui, apsaugos zonų kūrimas.“

         (1)  Išsamesnė informacija apie veikliosios medžiagos tapatumą ir specifikaciją pateikiama peržiūros ataskaitoje.


title: 1985 m. liepos 8 d. Tarybos direktyva iš dalies keičianti Direktyvą 68/297/EEB dėl nuostatų, leidžiančių įvežti degalus be muitų komercinių motorinių transporto priemonių bakuose standartizavimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31985L0347

Oficialusis leidinys L 183 , 16/07/1985 p. 0022 - 0023 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 9 tomas 1 p. 0124  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 07 tomas 4 p. 0003  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 9 tomas 1 p. 0124  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 07 tomas 4 p. 0003

		Tarybos direktyva1985 m. liepos 8 d.iš dalies keičianti Direktyvą 68/297/EEB dėl nuostatų, leidžiančių įvežti degalus be muitų komercinių motorinių transporto priemonių bakuose standartizavimo(85/347/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 ir 99 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Direktyva 68/297/EEB [4] su pakeitimais, padarytais Direktyva 83/127/EEB [5], nustatė mažiausią komercinių motorinių transporto priemonių bakuose esantį degalų kiekį, kurį leidžiama įvežti be muitų per Bendrijos vidaus sienas;kadangi, siekiant palengvinti šių sienų pervažiavimą, pradiniuose etapuose nurodytas kiekis turėtų būti padidintas transporto priemonėms, kurios suprojektuotos keleiviams vežti ir gali juos vežti; kadangi Taryba vėliau turi nuspręsti, kiek muitais neapmokestinamą kiekį padidinti transporto priemonėms, suprojektuotoms ir galinčioms vežti krovinius;kadangi būtina apibrėžti sąvoką "standartinis degalų bakas",PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 68/297/EEB iš dalies keičiama taip:1. 1 straipsnis pakeičiamas taip:"1 straipsnisVadovaudamosi šia direktyva, valstybės narės standartizuoja nuostatas, leidžiančias įvežti degalus be muitų komercinių motorinių transporto priemonių, kertančių valstybių narių tarpusavio sienas, standartiniuose bakuose."2. 2 straipsnis pakeičiamas taip:"2 straipsnisŠiame reglamente:- "komercinė motorinė transporto priemonė" - tai bet kuri motorizuota kelių transporto priemonė, kuri pagal savo konstrukcijos ir įrangos tipą yra suprojektuota ir gali vežti už atlygį ar be jo:a) daugiau kaip devynis asmenis, įskaitant vairuotoją;b) krovinius;- "standartiniai degalų bakai" - tai bakai, gamintojo nuolatinai pritvirtinti prie visų to paties tipo kaip ir aptariamoji transporto priemonė motorinių transporto priemonių, kai dėl tokio pritvirtinimo degalus galima naudoti tiesiai transporto priemonės varikliui ir atitinkamai šaldymo sistemai.Prie motorinių transporto priemonių pritaisyti dujų bakai, suprojektuoti dujas naudoti tiesiogiai kaip degalus, taip pat laikomi standartiniais degalų bakais."3. 3 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Valstybės narės be muitų komercinių motorinių transporto priemonių standartiniuose bakuose leidžia įvežti šiuos degalų kiekius:a) 200 litrų vienai transporto priemonei ir vienai kelionei, kai transporto priemonės yra suprojektuotos ir gali vežti krovinius už užmokestį ar be jo;b) 600 litrų vienai transporto priemonei ir vienai kelionei, kai transporto priemonės yra suprojektuotos ir gali vežti daugiau kaip devynis asmenis, įskaitant vairuotoją.Laikydamasi Sutartyje šiuo klausimu nurodytos tvarkos, Taryba Komisijos pasiūlymu iki 1986 m. liepos 1 d. priima sprendimą dėl leidžiamo be muitų įvežti degalų, esančių standartiniuose pirmos dalies a punkte nurodytų transporto priemonių bakuose, kiekio padidinimo."4. 5 straipsnis išbraukiamas.2 straipsnisValstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios iki 1985 m. spalio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1985 m. liepos 8 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Santer[1] OL C 95, 1984 4 6, p. 4.[2] OL C 172, 1984 7 2, p. 15.[3] OL C 248, 1984 9 17, p. 13.[4] OL L 175, 1968 7 23, p. 15.[5] OL L 91, 1983 4 9, p. 28.--------------------------------------------------