title: 1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 96/92/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0092

Oficialusis leidinys L 027 , 30/01/1997 p. 0020 - 0029

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/92/EB1996 m. gruodžio 19 d.dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisykliųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalį, 66 ir 100a straipsnius,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],(1) kadangi svarbu patvirtinti priemones, garantuojančias sklandų vidaus rinkos veikimą; kadangi vidaus rinką sudaro teritorija be vidaus sienų, kurioje garantuojamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;(2) kadangi konkurencinės elektros energijos rinkos sukūrimas yra svarbus žingsnis formuojant vidaus energetikos rinką;(3) kadangi šios direktyvos nuostatos neturėtų daryti įtakos Sutarties visapusiškam taikymui, o svarbiausia vidaus rinkos ir konkurencijos nuostatoms;(4) kadangi elektros energijos vidaus rinkos sukūrimas ypač svarbus šio produkto gamybos, perdavimo ir paskirstymo efektyvumui didinti, kartu padidinant tiekimo saugumą ir Europos ekonomikos konkurencingumą bei gerinant aplinkos apsaugą;(5) kadangi elektros energijos vidaus rinka turi būti kuriama nuosekliai, kad pramonės įmonės lanksčiai ir tvarkingai prisitaikytų prie naujų sąlygų ir būtų atsižvelgta į įvairius būdus, kuriais šiuo metu veikia elektros energijos sistemos;(6) kadangi elektros energijos sektoriaus vidaus rinkos kūrimas turėtų sudaryti palankias sąlygas sistemų sujungimui ir jų tarpusavio suderinamumui;(7) kadangi 1990 m. spalio 29 d. Tarybos direktyva 90/547/EEB dėl elektros energijos perdavimo tinklais [4] ir 1990 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 90/377/EEB dėl Bendrijos tvarkos, leidžiančios padidinti dujų ir elektros energijos kainų galutiniams pramonės vartotojams skaidrumą [5], numato elektros energijos vidaus rinkos sukūrimo pirmąjį etapą;(8) kadangi dėl to dabar būtina imtis tolesnių priemonių, siekiant sukurti elektros energijos vidaus rinką;(9) kadangi vidaus rinkoje veikiančios elektros energijos įmonės, nepažeisdamos komunalinių paslaugų teikimo įsipareigojimų, turi siekti konkurencijos elektros energijos rinkoje;(10) kadangi valstybių narių sistemos, reguliuojančias elektros energijos sektorių, yra skirtingos dėl šiuo metu esančių struktūrinių skirtumų;(11) kadangi, remiantis subsidiarumo principu, Bendrijoje turėtų būti patvirtinti bendrieji sistemos kūrimo principai, leidžiant kiekvienai valstybei narei pačiai pasirinkti jos konkrečią padėtį geriausiai atitinkantį režimą, tačiau šiuos principus detaliai turėtų įgyvendinti valstybės narės;(12) kadangi, nepaisant vyraujančios rinkos struktūros, remiantis šios direktyvos nuostatomis, sistema turi būti atvira ir padedanti siekti lygiaverčių ekonominių rezultatų valstybėse, tuo pačiu siekiant panašaus rinkų atsivėrimo laipsnio bei panašių galimybių naudotis elektros energijos rinkomis;(13) kadangi kai kuriose valstybėse narėse turi būti nustatyti komunalinių paslaugų teikimo įpareigojimai, garantuojantys saugų tiekimą ir vartotojų bei aplinkos apsaugą, kurių, jų nuomone, negali garantuoti laisva konkurencija;(14) kadangi ilgalaikis planavimas gali būti viena iš priemonių vykdyti šiuos komunalinių paslaugų teikimo įpareigojimus;(15) kadangi Sutartyje yra nustatytos konkrečios taisyklės, ribojančios laisvą prekių judėjimą ir konkurenciją;(16) kadangi Sutarties 90 straipsnio 1 dalies nuostatos ypač įpareigoja valstybes nares taikyti šias taisykles valstybinėms įmonėms ir įmonėms, kurioms suteiktos specialios ir išimtinės teisės;(17) kadangi Sutarties 90 straipsnio 2 dalies nuostatos tam tikromis sąlygomis įpareigoja įmones, kurioms pavesta vykdyti bendrų ekonominių interesų paslaugas, laikytis šių taisyklių;(18) kadangi šios direktyvos taikymas nedaro įtakos tokių įmonių veiklai;(19) kadangi valstybės narės, nustatydamos elektros energijos sektoriaus įmonėms komunalinių paslaugų teikimo įpareigojimus, turi pripažinti atitinkamas Sutarties taisykles taip, kaip jas aiškina Teisingumo Teismas;(20) kadangi, kuriant elektros energijos vidaus rinką, reikia visapusiškai atsižvelgti į Bendrijos ekonominę ir socialinę sanglaudą, ypač nacionalinių ir Bendrijos elektros energijos perdavimo infrastruktūrų srityje;(21) kadangi 1996 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas 1254/96/EB, nustatantis tam tikras gaires dėl transeuropinių energetikos tinklų [6], prisidėjo prie elektros energijos perdavimo integruotos infrastruktūros plėtojimo;(22) kadangi dėl to būtina nustatyti bendras elektros energijos gamybos bei perdavimo ir paskirstymo sistemų eksploatavimo taisykles;(23) kadangi gamybos rinkos kūrimui gali būti taikoma leidimų išdavimo ir viešųjų konkursų tvarka, ir ji turi būti taikoma remiantis objektyviais, skaidriais ir nediskriminuojančiais kriterijais;(24) kadangi taikant šią tvarką reiktų atsižvelgti į turinčių autonomiją ir nepriklausomų gamintojų padėtį;(25) kadangi, siekiant apsaugoti gamintojų ir jų vartotojų interesus, sistemos saugumui, patikimumui ir efektyvumui garantuoti visos perdavimo sistemos turi būti valdomos ir kontroliuojamos centralizuotai; kadangi turi būti paskirtas perdavimo sistemos operatorius, kuriam būtų pavesta sistemą eksploatuoti, prižiūrėti, ir, jei reikia, plėtoti; kadangi perdavimo sistemos operatorius turi veikti objektyviai, skaidriai ir nediskriminaciniu pagrindu;(26) kadangi perdavimo sistemų eksploatavimo ir tiesioginių linijų techninės taisyklės turi būti skaidrios ir garantuoti tarpusavio sąveiką;(27) kadangi elektrinių dispečeriniam valdymui turi būti nustatyti objektyvūs ir nediskriminuojantys kriterijai;(28) kadangi, siekiant saugoti aplinką, prioritetas gali būti suteiktas elektros energijos gavybai iš atsinaujinančių energijos šaltinių;(29) kadangi, paskirstymo lygiu, tam tikroje teritorijoje esantiems vartotojams gali būti suteiktos teisės tiekti energiją ir paskirtas vadovas valdyti, eksploatuoti, o prireikus, plėtoti paskirstymo sistemą;(30) kadangi, siekiant garantuoti skaidrumą ir nediskriminuojantį pobūdį, vertikalios integracijos įmonių perdavimo funkcija turėtų būti vykdoma atskirai nuo kitų veiklos rūšių;(31) kadangi vienintelio pirkėjo veikla turi būti atskirta nuo vertikalios integracijos įmonių gamybos bei paskirstymo veiklos; kadangi keitimasis informacija apie vienintelio pirkėjo veiklą ir įmonių gamybos bei paskirstymo veiklą turi būti ribojamas;(32) kadangi visų integruotų elektros energijos įmonių finansinė atskaitomybė turi būti kuo skaidresnė, ypač nustatant galimą piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi, pavyzdžiui, nurodant nepaprastai aukštus ar žemus tarifus arba vykdant diskriminacinius veiksmus lygiavertėms operacijoms; kadangi dėl to kiekvienai veiklos rūšiai turi būti parengta atskira finansinė atskaitomybė;(33) kadangi kompetentingoms valdžios institucijoms būtina sudaryti galimybę susipažinti su įmonės vidaus ataskaitomis, deramai laikantis konfidencialumo reikalavimo;(34) kadangi dėl valstybių narių struktūrų ir tam tikrų sistemų charakteristikų įvairovės turėtų būti įvairūs būdai, suteikiantys teisę naudotis sistemomis ir veikiantys pagal objektyvius, skaidrius ir nediskriminuojančius kriterijus;(35) kadangi turėtų būti priimta nuostata, leidžianti statyti ir naudoti tiesiogines linijas;(36) kadangi turėtų būti numatytos garantijos ir ginčų sprendimo tvarka;(37) kadangi reiktų vengti piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi ir agresyvaus pobūdžio veiklos;(38) kadangi tam tikros valstybės narės gali patirti ypatingų sunkumų pritaikydamos savo sistemas, reiktų priimti nuostatą dėl laikinojo režimo taikymo arba laikinai netaikyti įstatymų, ypač mažoms izoliuotoms sistemoms;(39) kadangi ši direktyva sudaro tolesnį liberalizacijos etapą; kadangi, priėmus ją, vis tiek lieka kliūčių, trukdančių elektros energijos prekybai tarp valstybių narių; kadangi dėl to, atsižvelgus į sukauptą patirtį, gali būti teikiami siūlymai dėl elektros energijos vidaus rinkos gerinimo; kadangi Komisija, taikydama šią direktyvą, yra atskaitinga Tarybai ir Europos Parlamentui,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSTaikymo sritis ir apibrėžimai1 straipsnisŠi direktyva nustato bendras elektros energijos gamybos, perdavimo ir paskirstymo taisykles. Ji nustato taisykles, susijusias su elektros energetikos sektoriaus struktūra ir veikimu, patekimu į rinką, kriterijais ir tvarka, taikoma kvietimams dalyvauti viešuosekonkursuose, leidimų išdavimo tvarka ir sistemų eksploatavimu.2 straipsnisŠioje direktyvoje:1) "gamyba" — elektros energijos gamyba;2) "gamintojas" — gaminantis elektros energiją fizinis ar juridinis asmuo;3) "turintis autonomiją gamintojas" — fizinis ar juridinis asmuo, gaminantis elektros energiją iš esmės tik savo poreikiams;4) "nepriklausomas gamintojas":a) gamintojas, nevykdantis elektros energijos perdavimo ar paskirstymo funkcijų sistemos teritorijoje, kurioje yra jo įstaiga;b) valstybėse narėse, kuriose nėra vertikalios integracijos įmonių ir taikoma konkursų tvarka, a punkte apibrėžtas gamintojas, kuriam gali ir nebūti taikoma ekonominio pirmumo teisė jungtinėse sistemose;5) "perdavimas" — elektros energijos transportavimas aukštos įtampos jungtine sistema, siekiant pristatyti ją galutiniams vartotojams ir skirstytojams;6) "paskirstymas" — elektros energijos transportavimas vidutinės ir žemos įtampos paskirstymo sistemomis, siekiant pristatyti ją vartotojams;7) "vartotojai" — elektros energijos didmenininkai ar galutiniai vartotojai ir paskirstymo įmonės;8) "didmeniniai vartotojai" — fiziniai ar juridiniai asmenys, jeigu valstybės narės pripažįsta juos, perkantys ar parduodantys elektros energiją, tačiau nevykdantys perdavimo, gamybos ar paskirstymo funkcijų sistemoje, kur yra jų įmonės, ar už jos ribų;9) "galutinis vartotojas" — vartotojas, perkantis elektros energiją savo vartojimo reikmėms;10) "jungiamosios linijos" — energetikos sistemas jungiantys įrenginiai;11) "jungtinė sistema" — perdavimo ir paskirstymo sistemos, sujungtos viena ar daugiau jungiamųjų linijų;12) "tiesioginė linija" — elektros linija, papildanti jungtinę sistemą;13) "ekonominė pirmumo teisė" — elektros energijos tiekimo šaltinių klasifikavimas pagal ekonominius kriterijus;14) "papildomos paslaugos" — visos paslaugos, reikalingos perdavimo ir paskirstymo sistemai eksploatuoti;15) "sistemos vartotojas" — fizinis ar juridinis asmuo, tiekiantis elektros energiją arba kuriam ji tiekiama perdavimo ar paskirstymo sistema;16) "tiekimas" — elektros energijos tiekimas ir (arba) pardavimas vartotojams;17) "integruota elektros energijos įmonė" — vertikalios ar horizontalios integracijos įmonė;18) "vertikalios integracijos įmonė" — įmonė, vykdanti dvi ar daugiau elektros energijos gamybos, perdavimo ir paskirstymo funkcijų;19) "horizontalios integracijos įmonė" — įmonė, vykdanti mažiausiai vieną šių funkcijų: gamyba pardavimui arba elektros energijos perdavimas ar paskirstymas, o kitą — nesusijusią su energetine veikla funkciją;20) "viešo konkurso tvarka" — tvarka, kurią taikant numatyti papildomi poreikiai ir pakeistini pajėgumai patenkinami iš naujų ar esamų gamybos pajėgumų;21) "ilgalaikis planavimas" — ilgalaikių investicijų į gamybos ir perdavimo pajėgumus poreikio planavimas, siekiant patenkinti sistemos elektros energijos paklausą ir garantuoti tiekimą vartotojams;22) "vienintelis pirkėjas" — juridinis asmuo, kuris, toje sistemoje, kur jis turi įmonę, yra atsakingas už perdavimo sistemos vieningą valdymą ir (arba) centralizuotą elektros energijos pirkimą ir pardavimą;23) "maža izoliuota sistema" — sistema 1996 m. suvartojusi mažiau kaip 2500 GWh, jeigu mažiau negu 5 % per metus suvartotos energijos gaunama jungiamosiomis linijomis su kitomis sistemomis.II SKYRIUSBendros sektoriaus organizavimo taisyklės3 straipsnis1. Valstybės narės, remdamosi savo institucijų struktūra ir atsižvelgdamos į subsidiarumo principą, nepažeisdamos 2 dalies, garantuoja, kad siekdamos konkurencingos elektros energijos rinkos ir nediskriminuodamos šių įmonių teisių ir įsipareigojimų, elektros energijos įmonės veikia laikydamosi šios direktyvos principų. Du teisės naudotis sistema būdai, nurodyti 17 ir 18 straipsniuose, turi duoti lygiaverčius ekonominius rezultatus, ir tuo pačiu tiesiogiai palyginamą rinkų atvėrimo laipsnį bei tiesiogiai palyginamas galimybes naudotis elektros energijos rinkomis.2. Atsižvelgdamos į Sutarties atitinkamas nuostatas, o ypač į jos 90 straipsnį, valstybės narės, vadovaudamosi bendrais ekonominiais interesais, elektros energijos sektoriaus įmonėms gali nustatyti viešųjų paslaugų teikimo įsipareigojimus, reguliuojančius saugumą, taip pat ir saugų tiekimą, jo reguliarumą, kokybę ir kainą bei aplinkos apsaugą. Šie įsipareigojimai turi būti aiškūs, suprantami, nediskriminuojantys ir patikimi; valstybės narės nedelsiant paskelbia ir praneša apie įsipareigojimus bei jų pakeitimus Komisijai. Norinčios valstybės narės gali taikyti ilgalaikį planavimą, kaip priemonę aukščiau nurodytiems viešųjų paslaugų teikimo įsipareigojimams vykdyti.3. Valstybės narės gali nutarti netaikyti 5, 6, 17, 18 ir 21 straipsnių nuostatų, jeigu šių nuostatų taikymas teisiškai ar faktiškai trukdys vykdyti elektros energijos įmonėms nustatytus įsipareigojimus dėl bendrų ekonominių interesų ir, jeigu tai nedarys tokios įtakos prekybos plėtojimui, kuri būtų priešinga Bendrijos interesams. Bendrijos interesai, remiantis šia direktyva ir Sutarties 90 straipsniu, be kita ko, apima įvykdžiusių tam tikrus reikalavimus vartotojų konkurenciją.III SKYRIUSElektros energijos gamyba4 straipsnisNaujų elektros energijos gamybos pajėgumų statybai valstybės narės gali pasirinkti leidimų ir (arba) viešų konkursų tvarką. Leidimų ir viešo konkurso tvarka turi būti taikoma remiantis objektyviais, skaidriais ir nediskriminuojančiais kriterijais.5 straipsnis1. Jeigu valstybės narės pasirenka leidimų tvarką, valstybės narės nustato leidimų statyti savo teritorijose elektros energijos gamybos įrengimus išdavimo kriterijus. Tokie kriterijai susiję su:a) elektros energetikos sistemos, įrenginių ir įrangos saugumu ir apsauga;b) aplinkos apsauga;c) žemės naudojimu ir statybos vietos parinkimu;d) valstybinės žemės naudojimu;e) energijos naudojimo efektyvumu;f) pirminių energijos šaltinių pobūdžiu;g) konkretaus pareiškėjo charakteristikomis — techninėmis, ekonominėmis ir finansinėmis galimybėmis;h) 3 straipsnio nuostatomis.2. Detalūs kriterijai ir tvarka skelbiami viešai.3. Pareiškėjai informuojami apie objektyvias ir nediskriminuojančias atsisakymo išduoti leidimą priežastis; priežastys turi būti labai gerai pagrįstos; jos persiunčiamos Komisijai. Pareiškėjui turėtų būti suteikta teisė sprendimą apskųsti.6 straipsnis1. Pasirinkusios paraiškų konkurso tvarką, valstybės narės ar atitinkamos valstybės narės paskirta kompetentinga institucija, remdamasi 2 dalyje nurodyta nuosekliai parengta sąmata, parengia naujų gamybos priemonių, tarp jų pakeičiamų pajėgumų, aprašą. Apraše atsižvelgiama į būtinybę sujungti sistemas. Reikalingi pajėgumai paskirstomi konkurso tvarka, laikantis šiame straipsnyje nurodytos procedūros.2. Perdavimo sistemos operatorius ar bet kuri atitinkamos valstybės narės paskirta kompetentinga institucija bent kas dveji metai, valstybei prižiūrint, parengia ir paskelbia nuoseklią sąmatą apie elektros energijos gamybos ir perdavimo pajėgumus, kurie gali būti sujungti su kitomis sistemomis, jungiamųjų linijų su kitomis sistemomis poreikį, potencialius perdavimo pajėgumus ir elektros energijos paklausą. Sąmata apima kiekvienos valstybės narės nurodytą laikotarpį.3. Detali informacija apie gamybos priemonių paraiškų konkurso tvarką paskelbiama Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje mažiausiai prieš šešis mėnesius iki paskutinės pasiūlymų pateikimo konkursui dienos.Kiekvienai valstybės narės teritorijoje įregistruotai įmonei pateikiamos konkurso sąlygos, kad ji turėtų pakankamai laiko pateikti pasiūlymą.Konkurso sąlygose detaliai apibūdinamos sutarties sąlygos ir tvarka, kurių turi laikytis visi paraiškas konkursui pateikiantys asmenys, bei išsamus sąrašas kriterijų, kuriais remiantis atrenkami konkurso dalyviai, kuriems suteikiama teisė pasirašyti sutartis. Šios sąlygos gali sietis su 5 straipsnio 1 dalyje nurodytomis sritimis.4. Kvietimuose dalyvauti paraiškų konkurse reikalingiems elektros energijos gamybos pajėgumams įsigyti būtina atsižvelgti į elektros energijos tiekimo pasiūlymus su ilgalaikėmis garantijomis, kurias suteikia jau veikiančios elektros energijos įmonės, su sąlyga, kad būtų įvykdyti papildomi reikalavimai.5. Valstybės narės paskiria valdžios institucijas arba valstybinę instituciją ar privačią organizaciją, nesusijusią su elektros energijos gamybos, perdavimo ir paskirstymo veikla, atsakinga už konkurso tvarkos organizavimą, priežiūrą ir kontrolę. Ši valdžios institucija ar organizacija imasi visų reikiamų veiksmų pasiūlymuose pateiktos informacijos konfidencialumui garantuoti.6. Konkurso būdą pasirinkusių valstybių narių turintiems autonomiją ir nepriklausomiems gamintojams turėtų būti sudaryta galimybė įsigyti leidimą, remiantis 4 ir 5 straipsniuose nustatytais objektyviais, aiškiais ir nediskriminuojančiais kriterijais.IV SKYRIUSPerdavimo sistemos eksploatavimas7 straipsnis1. Valstybės narės paskiria arba pareikalauja perdavimo sistemas turinčių įmonių paskirti valstybių narių nurodytam laikotarpiui, atsižvelgiant į naudojimo efektyvumo ir ekonominę pusiausvyrą, sistemos dispečerį, atsakingą už perdavimo sistemos ir jungiamųjų linijų su kitomis sistemomis tam tikroje teritorijoje eksploatavimą, garantuoti priežiūrą, o prireikus, jos plėtojimą, siekiant garantuoti saugų tiekimą.2. Valstybės narės turi garantuoti, kad būtų parengtos ir paskelbtos techninės taisyklės, nustatančios minimalius techninės konstrukcijos ir eksploatacijos reikalavimus prijungiant prie sistemos elektros energijos gamybos įrenginius, paskirstymo sistemas, tiesiogiai prijungto vartotojo įrengimus, jungiamąsias grandines ir tiesiogines linijas. Šie reikalavimai garantuoja sistemų sąveiką, yra objektyvūs ir nediskriminuojantys. Apie juos Komisijai pranešama vadovaujantis 1983 m. kovo 28 d. Tarybos direktyvos 83/189/EEB dėl informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarkos [7] 8 straipsniu.3. Sistemos operatorius yra atsakingas už elektros energijos srautų sistemoje valdymą, atsižvelgiant į mainus su kitomis jungtinėmis sistemomis. Todėl sistemos operatorius privalo garantuoti elektros energetikos sistemos saugumą, patikimumą ir efektyvumą ir visas būtinas pagalbines paslaugas.4. Sistemos operatorius suteikia kitos sistemos, su kuria sujungta jo sistema, dispečeriui pakankamai informacijos, kuri garantuotų saugų ir efektyvų darbą, koordinuojamą plėtojimą bei jungtinės sistemos veiklą.5. Sistemos operatorius nediskriminuoja sistemos vartotojų ar sistemos vartotojų kategorijų, ypač savo dukterinių įmonių ar akcininkų naudai.6. Jeigu perdavimo sistema dar neatskirta nuo gamybos ir paskirstymo veiklos, sistemos operatorius bent valdymo atžvilgiu veikia atskirai nuo kitos veiklos rūšių, nesusijusių su perdavimo sistema.8 straipsnis1. Perdavimo sistemos operatorius yra atsakingas už jo teritorijoje esančių elektros energijos gamybos pajėgumų dispečerinį valdymą ir jungiamųjų linijų su kitomis sistemomis naudojimo nustatymą.2. Nepažeidžiant elektros energijos tiekimo, remiantis sutartiniais įsipareigojimais, tarp jų tais, kurie nustatyti konkurso sąlygose, dispečerinis elektros energijos gamybos pajėgumų valdymas ir jungiamųjų linijų naudojimas remiasi objektyviais, paskelbtais ir nediskriminuojant taikomais kriterijais, kuriuos gali patvirtinti valstybė narė, garantuojančiais elektros energijos vidaus rinkos veikimą. Šiuose kriterijuose atsižvelgiama į ekonominę pirmumo teisę esamų pajėgumų bei gaunamai iš jungiamųjų linijų elektros energijai ir į sistemos techninius apribojimus.3. Valstybė narė gali reikalauti, kad sistemos operatorius, atlikdamas dispečerinį elektros gamybos įrenginių valdymą, pirmenybę teiktų įrenginiams, naudojantiems atsinaujinančius energijos šaltinius, atliekas arba gaminantiems tuo pačiu metu šilumą ir elektros energiją.4. Valstybė narė, siekdama saugaus tiekimo, gali suteikti pirmenybę gamybos įrenginiams, naudojantiems vietinius pirminės energijos šaltinius, neviršijant per metus 15 % pirminės energijos, reikalingos elektros energijai, suvartojamai atitinkamoje valstybėje narėje, pagaminti.9 straipsnisPerdavimo sistemos operatorius saugo konfidencialią komercinę informaciją, kurią sužinojo darbo metu.V SKYRIUSPaskirstymo sistemos eksploatavimas10 straipsnis1. Valstybės narės gali įpareigoti paskirstymo įmones tiekti elektros energiją tam tikros vietovės vartotojams. Tokios tiekiamos elektros energijos tarifai gali būti reglamentuojami, siekiant, pvz., garantuoti, kad visiems vartotojams būtų suteiktos vienodos sąlygos.2. Valstybės narės paskiria arba pareikalauja, kad įmonės, kurioms priklauso arba kurios yra atsakingos už paskirstymo sistemas, paskirtų sistemos operatorių, atsakingą už paskirstymo sistemos ir jungiamųjų linijų su kitomis sistemomis tam tikroje teritorijoje eksploatavimą, garantuojant priežiūrą, o prireikus, jos plėtojimą.3. Valstybės narės garantuoja, kad sistemos operatorius laikysis 11 ir 12 straipsnių.11 straipsnis1. Paskirstymo sistemos operatorius prižiūri jo teritorijoje esančią elektros energijos paskirstymo sistemą, kad ji atitiktų saugumo, patikimumo ir efektyvumo reikalavimus, deramai atsižvelgiant į aplinkos apsaugos nuostatas.2. Bet kuriuo atveju operatorius nediskriminuoja sistemos vartotojų ar sistemos vartotojų kategorijų, ypač savo dukterinių įmonių ar akcininkų naudai.3. Valstybė narė gali reikalauti, kad paskirstymo sistemos operatorius pirmenybę suteiktų įrenginiams, naudojantiems atsinaujinančius energijos šaltinius, atliekas arba gaminantiems tuo pačiu metu šilumą ir elektros energiją.12 straipsnisPaskirstymo sistemos operatorius privalo saugoti visą konfidencialią komercinę informaciją, kurią jis sužinojo darbo metu.VI SKYRIUSFinansinės atskaitomybės išskyrimas ir jos skaidrumas13 straipsnisValstybės narės ar bet kuri jų paskirta kompetentinga institucija, taip pat ginčų sprendimo institucijos, nurodytos 20 straipsnio 3 dalyje, turi teisę susipažinti su įmonių, gaminančių, perduodančių ar paskirstančių elektros energiją, finansine atskaitomybe, su kuria joms reikia susipažinti vykdant patikrinimus.14 straipsnis1. Valstybės narės imasi visų reikalingų veiksmų garantuoti, kad elektros energijos įmonių finansinė atskaitomybė būtų tvarkoma remiantis 2-5 dalių nuostatomis.2. Elektros energijos įmonės, nepriklausomai nuo nuosavybės formos ar juridinio statuso, parengia, pateikia patikrinti auditui ir skelbia savo metinę finansinę atskaitomybę pagal nacionalinės teisės normas, reguliuojančias ribotos atsakomybės bendrovių metinę finansinę atskaitomybę, ir patvirtintas pagal 1978 m. liepos 25 d. Ketvirtąją Tarybos direktyvą 78/660/EEB, pagrįstą Sutarties 54 straipsnio 3 dalies g punktu, dėl tam tikrų rūšių bendrovių metinės finansinės atskaitomybės [8]. Įmonės, kurios pagal įstatymus neprivalo skelbti savo metinės finansinės atskaitomybės, saugo jos kopijas savo pagrindinėje buveinėje viešam susipažinimui.3. Siekdamos išvengti diskriminacijos, kryžminio subsidijavimo ir konkurencijos iškraipymo, integruotos elektros energijos įmonės savo vidaus finansinėje apskaitoje pildo atskirą finansinę atskaitomybę gamybos, perdavimo ir paskirstymo veiklai, ir, prireikus, konsoliduotą finansinę atskaitomybę kitai, su energetika nesusijusiai veiklai, ką jos privalėtų daryti tuo atveju, kai šias veiklos rūšis vykdytų atskiros įmonės. Savo paaiškinamajame rašte kiekvienai veiklos rūšiai jos pateikia balansą, pelno ir nuostolių ataskaitą.4. Įmonės savo metinės finansinės atskaitomybės paaiškinamajame rašte nurodo turto ir įsipareigojimų, išlaidų ir pajamų paskirstymo taisykles, kuriomis remiasi rengdamos 3 dalyje nurodytą atskirą finansinę atskaitomybę. Šios taisyklės gali būti pakeistos tik išimtinais atvejais. Tokie pakeitimai turi būti nurodyti paaiškinamajame rašte ir deramai pagrįsti.5. Metinės finansinės atskaitomybės paaiškinamuosiuose raštuose nurodomi visi tam tikro dydžio sandoriai su susijusiomis įmonėmis, kaip apibrėžta 1983 m. birželio 13 d. Septintosios Tarybos direktyvos 83/349/EEB, pagrįstos Sutarties 54 straipsnio 3 dalies g punktu, dėl konsoliduotos finansinės atskaitomybės [9] 41 straipsnyje, arba su asocijuotomis įmonėmis, kaip apibrėžta minėtos direktyvos 33 straipsnio 1 dalyje, arba su įmonėmis, priklausančiomis tiems patiems akcininkams.15 straipsnis1. Valstybės narės, vieninteliu pirkėju paskyrusios vertikaliai integruotą elektros energijos įmonę arba jos dalį, nustato sąlygas, kuriose reikalaujama, kad vienintelis pirkėjas veiktų atskirai nuo integruotos įmonės gamybos ir paskirstymo veiklos.2. Valstybės narės garantuoja, kad nebus keičiamasi informacija tarp vertikaliai integruotų įmonių vienintelio pirkėjo veiklos ir jų gamybos bei paskirstymo veiklos, išskyrus informaciją, reikalingą vienintelio pirkėjo įsipareigojimams vykdyti.VII SKYRIUSGalimybių naudotis sistema sudarymas16 straipsnisSiekdamos sudaryti galimybes naudotis sistema, valstybės narės gali pasirinkti 17 ir (arba) 18 straipsnyje nurodytas procedūras. Abiejuose straipsniuose nurodyta tvarka įgyvendinama laikantis objektyvių, skaidrių ir nediskriminuojančių kriterijų.17 straipsnis1. Kai teisė naudotis sistema suteikiama derybų keliu, valstybės narės imasi visų reikalingų priemonių, įgalinančių tarpusavyje derėtis elektros energijos gamintojus su valstybėse narėse įstatymiškai pripažintomis tiekimo įmonėmis ir atitinkamais vartotojais, esančiais sistemos teritorijoje arba už jos ribų, dėl galimybės naudotis sistema, pasirašant tarpusavio tiekimo sutartis laisvanorišku komerciniu pagrindu.2. Jeigu atitinkamas vartotojas yra prisijungęs prie paskirstymo sistemos, dėl teisės naudotis sistema deramasi su atitinkamu paskirstymo sistemos operatoriumi, o, kur reikia, su atitinkamu perdavimo sistemos operatoriumi.3. Siekiant skaidrumo ir palengvinti derybas dėl teisės naudotis sistema, sistemos operatoriai, praėjus metams nuo šios direktyvos įgyvendinimo pradžios, privalo paskelbti orientacines naudojimosi perdavimo ir paskirstymo sistemomis kainas. Jeigu įmanoma, paskelbtos kitų metų orientacinės kainos turėtų remtis prieš tai 12 mėnesių laikotarpiu vykusiose derybose nustatyta vidutine kaina.4. Valstybės narės gali pasirinkti reguliuojamą teisės naudotis sistema tvarką, suteikdamos atitinkamiems vartotojams teisę naudotis sistema, remiantis paskelbtais perdavimo ir paskirstymo sistemų tarifais, teisės naudotis sistema atžvilgiu bent lygiavertę šiame skyriuje nurodytai kitai teisės naudotis sistema tvarkai.5. Atitinkamos perdavimo ar paskirstymo sistemos operatorius gali neleisti naudotis sistema, jeigu trūksta reikiamų pajėgumų. Nesuteikus leidimo, būtina išsamiai pagrįsti tokio atsisakymo priežastis, ypač atsižvelgiant į 3 straipsnį.18 straipsnis1. Pasirinkusios vienintelį pirkėją, valstybės narės vieninteliu pirkėju sistemos operatoriaus teritorijoje paskiria juridinį asmenį. Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių, leidžiančių:i) paskelbti perdavimo ir paskirstymo sistemos naudojimo nediskriminuojantį tarifą;ii) atitinkamiems vartotojams nevaržomiems sudaryti tiekimo sutartis su gamintojais, siekiant patenkinti savo reikmes, ir su valstybėse narėse įstatymų pripažintomis tiekimo įmonėmis, esančiomis ne sistemos teritorijoje;iii) atitinkamiems vartotojams nevaržomiems sudaryti tiekimo sutartis su gamintojais, esančiais sistemos teritorijoje, siekiant patenkinti savo reikmes;iv) nepriklausomiems gamintojams derėtis su perdavimo ir paskirstymo sistemų operatoriais dėl teisės naudotis sistema, siekiant sudaryti sutartis su nepriklausančiais sistemai atitinkamais vartotojais savanorišku komerciniu pagrindu.2. Vienintelis pirkėjas gali būti įpareigotas pirkti elektros energiją, kurios tiekimo sutartį atitinkamas vartotojas sudarė su sistemos teritorijoje arba už jos ribų esančiu gamintoju, kaina, lygia vienintelio pirkėjo pardavimo kainai, kuria elektros energija siūloma atitinkamiems vartotojams, atėmus 1 dalies i papunktyje nurodyto paskelbto tarifo dydį.3. Jeigu vienintelis pirkėjas neįpareigotas pirkti pagal 2 dalies nuostatas, valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių garantuoti, kad 1 dalies ii ir iii papunkčiuose nurodytos tiekimo sutartys būtų vykdomos arba remiantis teise naudotis sistema, suteikiama pagal 1 dalies i papunktyje nurodytą paskelbtą tarifą, arba remiantis derybų būdu įgyta teise naudotis sistema 17 straipsnyje nustatytomis sąlygomis. Pastaruoju atveju, vienintelis pirkėjas neprivalo paskelbti perdavimo ir paskirstymo sistemos naudojimo nediskriminuojančio tarifo.4. Vienintelis pirkėjas gali atsisakyti leisti naudotis sistema ir pirkti elektros energiją iš teisėtų vartotojų, jeigu jam trūksta reikiamų perdavimo ar paskirstymo pajėgumų. Būtina nurodyta išsamiai pagrįstas atsisakymo priežastis, ypač atsižvelgiant į 3 straipsnį.19 straipsnis1. Valstybės narės imasi reikalingų priemonių, garantuojančių elektros energijos rinkų atvėrimą, kad būtų pakankamai sutarčių, sudarytų 17 ir 18 straipsniuose nurodytomis sąlygomis, apie kurias Komisija informuojama kiekvienais metais.Nacionalinės rinkos dalis apskaičiuojama remiantis Bendrijos elektros energijos, kurią sunaudoja galutiniai vartotojai, sunaudojantys daugiau kaip 40 GWh per metus, dalimi (remiantis vietoje sunaudojamu kiekiu, iš to kiekio autonomiją turinčių gamintojų pagaminta elektros energija).Komisija Bendrijos dalies vidurkį apskaičiuoja remdamasi informacija, kurią jai reguliariai pateikia valstybės narės. Komisija Bendrijos dalies vidurkį paskelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje iki kiekvienų metų lapkričio mėnesio, nurodydama atveriamos rinkos dalį kartu su visa atitinkama skaičiavimo informacija.2. 1 dalyje nurodytos nacionalinės rinkos dalis šešis metus bus palaipsniui didinama. Šis padidėjimas apskaičiuojamas mažinant 1 dalyje nurodytą Bendrijos 40 GWh dalį iki 20 GWh per metus, po trejų metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo, ir iki 9 GWh elektros energijos per metus, po šešerių metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo.3. Valstybės narės įvardina vartotojus, kurie jų teritorijoje sudaro rinkos dalį, kaip apibrėžta 1 ir 2 dalyse, turinčius teisnumą ir veiksnumą sudaryti elektros energijos tiekimo sutartis remiantis 17 ir 18 straipsniais, su sąlyga, kad visi galutiniai vartotojai, sunaudojantys daugiau kaip 100 GWh per metus (remiantis vietoje sunaudojamu kiekiu, įskaitant autonomiją turinčius gamintojus), priklausytų aukščiau nurodytai grupei.Paskirstymo įmonės, jeigu jos dar nelaikomos vartotojais, kaip apibrėžta šioje dalyje, turi teisnumą ir veiksnumą 17 ir 18 straipsniuose nustatytomis sąlygomis sudaryti elektros energijos, kurią suvartoja jų paskirstymo sistemos atitinkami vartotojai, tiekimo sutartis, siekiant aprūpinti tuos vartotojus.4. Valstybės narės iki kiekvienų metų sausio 31 d. paskelbia kriterijus, kuriais remiantis nustatomi atitinkami vartotojai, galintys sudaryti sutartis 17 ir 18 straipsniuose nustatytomis sąlygomis. Ši informacija kartu su visa kita atitinkama informacija, pateikta pagrįsti 1 dalyje nurodytam rinkos atvėrimui, skelbiama Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Komisija gali paprašyti valstybės narės pakeisti 3 dalyje minėtą informaciją, jeigu tai trukdo teisingai taikyti šią direktyvą siekiant elektros energijos vidaus rinkos sklandaus veikimo. Jeigu atitinkama valstybė narė tris mėnesius nepatenkina šio prašymo, galutinis sprendimas priimamas vadovaujantis 1987 m. liepos 13 d. Tarybos sprendimo 87/373/EEB, nustatančio Komisijos naudojimosi jais suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [10], 2 straipsnio I tvarka.5. Siekiant nesutrikdyti elektros energijos rinkų atvėrimo pusiausvyros 26 straipsnyje nurodytu laikotarpiu:a) nedraudžiama sudaryti elektros energijos tiekimo sutartis pagal 17 ir 18 straipsnių nuostatas su kitos valstybės narės sistemos tinkamais vartotojais, jeigu vartotojas laikomas tinkamu abiejų sistemų atžvilgiu;b) atsisakius a punkte nurodytų operacijų dėl to, kad vartotojas laikomas tinkamu tik vienos iš dviejų sistemų atžvilgiu, Komisija, atsižvelgdama į rinkoje susiklosčiusią situaciją ir bendrus interesus, gali įpareigoti atsisakiusią šalį, paprašius tinkamo vartotojo valstybei narei, tiekti reikalingą elektros energiją.Lygiagrečiai su 26 straipsnyje nurodyta tvarka ir tvarkaraščiu ir ne vėliau kaip praėjus pusei šiame straipsnyje nurodyto laikotarpio, Komisija, remdamasi rinkos raida ir atsižvelgdama į bendrus interesus, peržiūri pirmosios pastraipos b punkto taikymą. Remdamasi sukaupta patirtimi, Komisija įvertina situaciją ir praneša apie galimą elektros energijos rinkų atvėrimo pusiausvyros sutrikdymą, kaip aprašyta šioje dalyje.20 straipsnis1. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, leidžiančių:i) nepriklausomiems ir autonomiją turintiems gamintojams vesti derybas dėl teisės naudotis sistema, aprūpinant savo struktūras ir dukterines įmones, esančias toje pačioje arba kitoje valstybėje narėje, per bendrą jungtinę sistemą;ii) gamintojams, esantiems už sistemos teritorijos ribų, sudaryti tiekimo sutartis pakviečiant juos dalyvauti paraiškų konkursuose dėl naujų gamybinių pajėgumų ir naudojimosi sistema, įvykdant sutartį.2. Valstybės narės garantuoja, kad šalys derasi sąžiningai ir nė viena nepiktnaudžiauja padėtimi, trukdydama pasiekti teigiamų rezultatų.3. Valstybės narės paskiria kompetentingą nepriklausomą nuo dalyvaujančių šalių instituciją ginčams, susijusiems su atitinkamomis sutartimis ir derybomis, spręsti. Svarbiausia, ši institucija sprendžia ginčus, susijusius su sutartimis ir derybomis arba kai atsisakoma leisti naudotis sistema arba pirkti.4. Neišdavus leidimo naudotis ar suteikti galimybę naudotis sistema kilus pasienio ginčams, ginčų nagrinėjimo įstaiga yra ta, kurios kompetencijai priklauso vienintelio pirkėjo sistema arba sistemos operatorius.5. Kreipiantis į šią instituciją, nepažeidžiama apskundimo teisė pateikti apeliacinį skundą, numatytą Bendrijos teisėje.21 straipsnis1. Remdamosi 17 ir 18 straipsniuose nustatyta tvarka ir teisėmis, valstybės narės imasi priemonių, leidžiančių:- visiems jų teritorijoje esantiems elektros energijos gamintojams ir valstybėse narėse įstatymų pripažintoms tiekimo įmonėms tiesiogine linija aprūpinti savo struktūras, dukterines įmones ir teisėtus vartotojus,- jų teritorijoje esančius tinkamus vartotojus tiesiogine linija apsirūpinti elektros energija, tiekiama gamintojų ir tiekimo įmonių, jeigu valstybėse narėse tie tiekėjai yra įstatymų pripažinti.2. Valstybės narės nustato leidimų statyti tiesiogines linijas jų teritorijose išdavimo kriterijus. Šie kriterijai privalo būti objektyvūs ir nediskriminuojantys.3. 1 dalyje nurodyta galimybė tiekti elektros energiją tiesiogine linija nedaro įtakos galimybei sudaryti elektros energijos tiekimo sutartis, numatytas 17 ir 18 straipsniuose.4. Valstybės narės gali iškelti sąlygą, kad statyti tiesioginę liniją leidžiama arba gavus neigiamą atsakymą dėl teisės naudoti sistemą, atitinkamai remiantis 17 straipsnio 5 dalimi arba 18 straipsnio 4 dalimi, arba laikantis 20 straipsnyje nustatytos ginčų sprendimo tvarkos.5. Valstybės narės gali atsisakyti išduoti leidimą statyti tiesioginę liniją, jeigu šis leidimas trukdytų taikyti 3 straipsnio nuostatas. Atsisakymas turi būti motyvuotas.22 straipsnisValstybės narės sukuria atitinkamus efektyvius bei detalius reguliavimo ir kontrolės mechanizmus, siekdamos išvengti piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, ypač darant žalą vartotojams, ir agresyvios veiklos. Kuriant šiuos mechanizmus, būtina atsižvelgti į Sutarties nuostatas, ir pirmiausia į jos 86 straipsnį.VIII SKYRIUSBaigiamosios nuostatos23 straipsnisStaiga įvykus energetikos rinkos krizei ir iškilus grėsmei žmonėms, aparatūrai, įrangai ar sistemos vientisumui, valstybė narė gali imtis reikalingų laikinų saugumo priemonių.Šios priemonės turi kuo mažiau trikdyti vidaus rinkos darbą ir neturi būti taikomos plačiau, negu būtina įveikti atsiradusius sunkumus.Valstybės narės nedelsdamos informuoja apie šias priemones kitas valstybes nares ir Komisiją, kuri gali nutarti, kad atitinkama valstybė narė privalo pakeisti ar panaikinti šias priemones, jeigu jos iškreipia konkurenciją ir daro neigiamą įtaką prekybai, ir tai nesutampa su bendrais interesais.24 straipsnis1. Valstybės narės, kuriose laikytis įsipareigojimų ar garantijų dėl sistemos darbo laikantis šios direktyvos nuostatų gali būti neįmanoma iki šios direktyvos priėmimo, gali prašyti Komisijos suteikti laikiną režimą, kuris suteikiamas, be kita ko, atsižvelgiant į atitinkamos sistemos dydį, sistemos sujungimo mastą ir energetikos pramonės struktūrą. Komisija, prieš priimdama sprendimą, laikydamasi konfidencialumo, informuoja valstybes nares apie tokį taikymą. Šis sprendimas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.2. Laikino režimo trukmė siejama su 1 dalyje nurodytų įsipareigojimų ar garantijų galiojimo pabaiga. Laikinam režimui gali būti taikomos nuo šios direktyvos IV, VI ir VII skyrių reikalavimų leidžiančios nukrypti nuostatos. Informacija apie prašymus skirti laikiną režimą Komisijai pateikiama ne vėliau, kaip praėjus vieneriems metams nuo šios direktyvos įsigaliojimo.3. Valstybės narės, įsigaliojus šiai direktyvai, pateikusios esminių sunkumų, susijusių su mažų izoliuotų sistemų darbu, įrodymus, gali prašyti Komisijos leisti nukrypti nuo atitinkamų IV, V, VI, VII skyrių nuostatų. Komisija, prieš priimdama sprendimą, laikydamasi konfidencialumo, informuoja valstybes nares apie tokį prašymą. Šis sprendimas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Šios dalies nuostatos taikomos ir Liuksemburgui.25 straipsnis1. Komisija Tarybai ir Europos Parlamentui iki pirmųjų metų pabaigos nuo šios direktyvos įsigaliojimo pateikia ataskaitą apie su šios direktyvos nuostatomis nesusijusius derinimo reikalavimus. Prireikus, Komisija kartu su ataskaita pateikia pasiūlymus dėl derinimo, būtino efektyviam elektros energijos vidaus rinkos veikimui.2. Per dvejus metus nuo pasiūlymų pateikimo dienos Taryba ir Europos Parlamentas dėl jų pateikia savo išvadas.26 straipsnisKomisija patikrina kaip taikoma ši direktyva ir pateikia ataskaitą apie sukauptą su elektros energijos vidaus rinkos darbu susijusią patirtį ir apie 3 straipsnyje nurodytų bendrų taisyklių taikymą, skirdama Europos Parlamentui ir Tarybai, atsižvelgiant į sukauptą patirtį, pakankamai laiko apsvarstyti galimybę plačiau atverti rinką, atsiradusią praėjus devyneriems metams nuo šios direktyvos įsigaliojimo, atsižvelgiant į 17 ir 18 straipsniuose nurodytų sistemų tarpusavio suderinamumą.27 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1999 m. vasario 19 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Atsižvelgiant į Belgijos, Graikijos ir Airijos elektros energijos sistemos konkrečias technines charakteristikas, šioms valstybėms gali būti paskirti papildomi atitinkami vienerių, dvejų ir vienerių metų laikotarpiai šioje direktyvoje numatytiems įpareigojimams vykdyti. Šios valstybės narės, pasinaudojusios šia joms suteikta galimybe, informuoja apie tai Komisiją.3. Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.28 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.29 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 19 d.Europos Parlamento varduPirmininkasK. HänschTarybos varduPirmininkasS. Barrett[1] OL C 65, 1992 3 14 p. 4 ir OL C 123, 1994 5 4, p. 1.[2] OL C 73, 1993 3 15, p. 31.[3] 1993 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 329, 1993 12 6, p. 150). 1996 m. liepos 25 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 315, 1996 10 24, p. 18) ir 1996 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 1996 m. gruodžio 19 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 313, 1990 11 13, p. 30. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 95/162/EB (OL L 107, 1995 5 12, p. 53).[5] OL L 185, 1990 7 17, p. 16. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 93/87/EEB (OL L 277, 1993 11 10, p. 32).[6] OL L 161, 1996 6 29, p. 147.[7] OL L 109, 1983 4 26 p. 8. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[8] OL L 222, 1978 8 14, p. 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais ir papildymais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[9] OL L 193, 1983 7 18, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais ir papildymais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[10] OL L 197, 1987 7 18, p. 33.--------------------------------------------------


title: 2001 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva 2001/55/EB dėl minimalių normų, suteikiant perkeltiesiems asmenims laikiną apsaugą esant masiniam srautui, ir dėl priemonių, skatinančių valstybių narių tarpusavio pastangų priimant tokius asmenis ir atsakant už tokio veiksmo padarinius pusiausvyrą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0055

Oficialusis leidinys L 212 , 07/08/2001 p. 0012 - 0023

		Tarybos direktyva 2001/55/EB2001 m. liepos 20 d.dėl minimalių normų, suteikiant perkeltiesiems asmenims laikiną apsaugą esant masiniam srautui, ir dėl priemonių, skatinančių valstybių narių tarpusavio pastangų priimant tokius asmenis ir atsakant už tokio veiksmo padarinius pusiausvyrąEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 63 straipsnio 2 dalies a ir b punktus,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę [4],kadangi:(1) Bendrosios prieglobsčio politikos, įskaitant bendrąsias Europos priemones dėl prieglobsčio, rengimas yra Europos Sąjungos tikslo nuosekliai kurti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, atvirą tiems, kurie dėl aplinkybių priversti teisėtai ieškoti apsaugos Europos Sąjungoje, dalis.(2) Negalinčių grįžti į savo kilmės šalį perkeltųjų asmenų masinių srautų Europoje pastaraisiais metais pasitaiko vis dažniau. Tais atvejais gali tekti sukurti išimtinius planus, kad šiems asmenims būtų galima nedelsiant suteikti laikiną apsaugą.(3) Išvadose apie asmenis, kurie buvo priversti persikelti dėl konflikto buvusioje Jugoslavijoje, patvirtintose už imigraciją atsakingų ministrų susitikimuose 1992 m. lapkričio 30 d. ir gruodžio 1 d. Londone bei 1993 m. birželio 1 d. ir 2 d. Kopenhagoje, valstybės narės ir Bendrijos institucijos pareiškė susirūpinimą perkeltųjų asmenų padėtimi.(4) 1995 m. rugsėjo 25 d. Taryba priėmė rezoliuciją dėl prievolių, ryšium su perkeltųjų asmenų laikinu priėmimu ir apgyvendinimu pasidalijimo [5], ir 1996 m. kovo 4 d. Sprendimą 96/198/TVR dėl to, kaip ypatingos skubos tvarka pasidalyti prievoles, susijusias su perkeltųjų asmenų laikinu priėmimu ir apgyvendinimu [6].(5) 1998 m. gruodžio 3 d. Tarybos ir Komisijos veiksmų plane [7] numatyta, kad pagal Amsterdamo sutartį reikia skubiai priimti minimalias normas, kaip suteikti laikiną apsaugą iš trečiųjų šalių perkeltiems asmenims, negalintiems grįžti į savo kilmės šalį, ir imtis priemonių, skatinančių valstybių narių tarpusavio pastangų, priimant perkeltuosius asmenis ir atsakant už tokio veiksmo padarinius, pusiausvyrą.(6) 1999 m. gegužės 27 d. Taryba priėmė išvadas dėl perkeltųjų asmenų iš Kosovo. Šiose išvadose Komisija ir valstybės narės raginamos pasimokyti iš savo reakcijos į Kosovo krizę, kad pagal Sutarties nuostatas parengtų priemones.(7) Europos Vadovų Taryba savo specialiame susitikime 1999 m. spalio 15 d. ir 16 d. Tamperėje pripažino būtinybę valstybėms narėms solidariai tarpusavyje susitarti dėl perkeltųjų asmenų laikinos apsaugos.(8) Todėl esant masiniam perkeltųjų asmenų srautui būtina nustatyti laikinos apsaugos suteikimo minimalias normas ir imtis priemonių skatinti valstybių narių tarpusavio pastangų priimant perkeltuosius asmenis ir atsakant už tokio veiksmo padarinius pusiausvyrą.(9) Šios normos ir priemonės yra tarpusavyje susijusios ir abipusiškai priklausomos, kad būtų pasiektas veiksmingumas, darna ir solidarumas, o svarbiausia – būtų išvengta antrinių judėjimų pavojaus. Todėl jos turėtų būti priimtos bendru teisiniu dokumentu.(10) Ši laikina apsauga turėtų atitikti valstybių narių tarptautinius įsipareigojimus dėl pabėgėlių. Pirmiausia ji neturėtų iš anksto nulemti pabėgėlio statuso pripažinimo pagal 1951 m. liepos 28 d. Ženevos konvenciją dėl pabėgėlių statuso su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolu, kurią ratifikavo visos valstybės narės.(11) Turėtų būti gerbiamas Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių komisaro mandatas dėl pabėgėlių ir kitų asmenų, kuriems būtina tarptautinė apsauga, ir turėtų būti įgyvendinta prie Amsterdamo sutarties Baigiamojo akto pridėta Deklaracija Nr. 17 dėl Europos bendrijos steigimo sutarties 63 straipsnio, kuriame numatyta, kad turi būti pradėtos konsultacijos su Jungtinių Tautų vyriausiuoju pabėgėlių komisaru ir kitomis atitinkamomis organizacijomis prieglobsčio politikos klausimais.(12) Visai normalu, kad valstybės narės turi teisę minimaliose normose nustatyti ar taikyti palankesnes nuostatas asmenims, besinaudojantiems laikina apsauga esant masiniam perkeltųjų asmenų srautui.(13) Turint galvoje išimtinį šios direktyvos nuostatų pobūdį, kad būtų galima spręsti iš trečiųjų šalių perkeltųjų asmenų, negalinčių grįžti į savo kilmės šalį, masinio srauto arba kylančio tokio srauto pavojaus klausimus, suteikta apsauga turėtų būti ribotos trukmės.(14) Ar vyksta perkeltųjų asmenų masinis srautas, turėtų būti nustatyta Tarybos sprendimu, kuris turėtų būti privalomas visoms valstybėms narėms perkeltųjų asmenų, kuriems tas sprendimas taikomas, atžvilgiu. Turėtų būti nustatytos ir sprendimo galiojimo pabaigos sąlygos.(15) Turėtų būti nustatyti valstybių narių įsipareigojimai dėl asmenų, kurie naudojasi laikina apsauga esant masiniam perkeltųjų asmenų srautui, priėmimo ir gyvenimo sąlygų. Šie įsipareigojimai turėtų būti teisingi ir suteikti tam tikriems asmenims tinkamo lygio apsaugą.(16) Ryšium su sąlygomis, nustatytomis asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga pagal šią direktyvą, valstybės narės privalo laikytis diskriminaciją draudžiančių įsipareigojimų, nustatytų tarptautinės teisės dokumentuose, kadangi jos yra šiuos dokumentus pasirašiusios šalys.(17) Valstybės narės kartu su Komisija turėtų įgyvendinti tinkamas priemones, kad asmens duomenys būtų tvarkomi pagal 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo [8] nustatytas apsaugos normas.(18) Turėtų būti parengtos taisyklės, kurios pagal valstybių narių tarptautinius įsipareigojimus ir Sutartį reguliuotų teisę pasinaudoti prieglobsčio procedūra laikinos apsaugos sąlygomis esant masiniam perkeltųjų asmenų srautui.(19) Turėtų būti numatyta principų ir priemonių, reguliuojančių asmenų grįžimą į kilmės šalį, ir priemonių, kurių turi imtis valstybės narės asmenų, kuriems laikinos apsaugos terminas pasibaigė, atžvilgiu, galimybė.(20) Turėtų būti numatytas bendras mechanizmas, padedantis pasiekti valstybių narių tarpusavio pastangų priimant perkeltuosius asmenis esant masiniam srautui ir atsakant už tokio veiksmo padarinius pusiausvyrą. Mechanizmas turėtų būti sudarytas iš dviejų dalių. Pirmoji dalis yra finansinė, o antroji susijusi su tikruoju asmenų priėmimu valstybėse narėse.(21) Laikina apsauga turėtų būti įgyvendinama valstybėms narėms bendradarbiaujant administraciniais klausimais tarpusavyje ir kartu su Komisija.(22) Būtina nustatyti kriterijus, pagal kuriuos tam tikriems asmenims nebūtų suteikiama laikina apsauga esant masiniam perkeltųjų asmenų srautui.(23) Kadangi siūlomų veiksmų tikslo, būtent – nustatyti laikinos apsaugos suteikimo esant masiniam perkeltųjų asmenų srautui minimalias normas ir numatyti priemones, skatinančias valstybių narių tarpusavio pastangų priimant tokius asmenis ir atsakant už tokio veiksmo padarinius pusiausvyrą, valstybės narės negali visapusiškai pasiekti, todėl dėl siūlomų veiksmų masto ar poveikio šis tikslas geriau būtų pasiektas Bendrijos lygiu, Bendrija gali imtis priemonių pagal Sutarties 5 straipsnyje numatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą ši direktyva nenumato daugiau, negu būtina šiam tikslui pasiekti.(24) Pagal Protokolo 3 straipsnį dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos, pridėtos prie Europos Sąjungos ir Europos bendrijos steigimo sutarčių, Jungtinė Karalystė 2000 m. rugsėjo 27 d. laišku pranešė apie savo norą dalyvauti priimant ir taikant šią direktyvą.(25) Pagal minėto protokolo 1 straipsnį Airija nedalyvauja priimant šią direktyvą. Todėl, nepažeidžiant anksčiau minėto protokolo 4 straipsnio, šios direktyvos nuostatos Airijai netaikomos.(26) Vadovaujantis Protokolo dėl Danijos pozicijos, pridėtos prie Europos Sąjungos ir Europos bendrijos steigimo sutarčių, 1 ir 2 straipsniais, Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą, todėl nei ji privalo laikytis jos, nei ši direktyva jai taikoma,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSBendrosios nuostatos1 straipsnisŠia direktyva siekiama nustatyti laikinos apsaugos suteikimo, esant iš trečiųjų šalių perkeltųjų asmenų, negalinčių grįžti į savo kilmės šalį, masiniam srautui, minimalias normas ir skatinti valstybių narių tarpusavio pastangų priimant tokius asmenis ir atsakant už tokio veiksmo padarinius pusiausvyrą.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "laikina apsauga" – išimtinė tvarka, kai, esant iš trečiųjų šalių perkeltųjų asmenų, negalinčių grįžti į savo kilmės šalį, masiniam srautui arba kylant tokio srauto pavojui, suteikiama tokiems asmenims neatidėliotina ir laikina apsauga, pirmiausia tais atvejais, kai kyla pavojus, kad pagal prieglobsčio sistemą bus neįmanoma suvaldyti šio srauto nepakenkus jos veiksmingam funkcionavimui atitinkamų ir kitų apsaugos prašančių asmenų labui;b) "Ženevos konvencija" – 1951 m. liepos 28 d. Konvencija dėl pabėgėlių statuso su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolu;c) "perkeltieji asmenys" – trečiosios šalies piliečiai arba asmenys be pilietybės, buvę priversti palikti savo kilmės šalį ar regioną arba evakuoti iš jų pirmiausia atsiliepiant į tarptautinių organizacijų prašymą ir negalintys saugiai ilgam laikui grįžti dėl sąlygų, susiklosčiusių toje šalyje, kuriai gali būti taikomas Ženevos konvencijos 1A straipsnis arba kiti tarptautinę apsaugą suteikiantys tarptautiniai ar nacionaliniai dokumentai, pirmiausia:i) asmenys, kurie pabėgo iš ginkluoto konflikto vietų arba vietų, kur vyrauja smurtas;ii) asmenys, kuriems kilo didelis pavojus, kad jų žmogaus teisės bus sistemingai arba apskritai pažeidinėjamos, arba kurie jau dėl to nukentėjo;d) "masinis srautas" – didelio perkeltųjų asmenų skaičiaus atvykimas į Bendriją iš konkrečios šalies ar geografinės vietos, nesvarbu, ar į Bendriją jie atvyko spontaniškai, ar kam padedant, pavyzdžiui, pagal evakavimo programą;e) "pabėgėliai" – trečiosios šalies piliečiai ar asmenys be pilietybės, kaip apibrėžta Ženevos konvencijos 1A straipsnyje;f) "nelydimi nepilnamečiai" – trečiosios šalies piliečiai ar asmenys be pilietybės, jaunesni nei aštuoniolikos metų, atvykstantys į valstybių narių teritoriją nelydimi suaugusio asmens, atsakingo už juos pagal įstatymus ar papročių teisę, kol jie nėra veiksmingai perduoti tokio asmens globai, arba nepilnamečiai, palikti be lydimo asmens po to, kai jie įvažiavo į valstybių narių teritoriją;g) "leidimas gyventi" – valstybės narės institucijų tos valstybės teisės aktais nustatytos formos išduotas leidimas, leidžiantis trečiosios šalies piliečiui ar asmeniui be pilietybės gyventi jos teritorijoje;h) "rėmėjas" – trečiosios šalies pilietis, kuriam valstybėje narėje suteikta laikina apsauga pagal 5 straipsnyje nustatyta tvarka priimtą sprendimą ir kuris nori, kad prie jo prisijungtų jo šeimos nariai.3 straipsnis1. Laikina apsauga iš anksto nenulemia pabėgėlio statuso pripažinimo pagal Ženevos konvenciją.2. Valstybės narės laikiną apsaugą suteikia deramai atsižvelgusios į žmogaus teises ir pagrindines laisves bei savo įsipareigojimus dėl negrąžinimo.3. Klausimą dėl laikinos apsaugos nustatymo, įgyvendinimo ir panaikinimo sprendžia Jungtinių Tautų pabėgėlių reikalų vyriausiojo komisaro (JTPRVK) valdyba ir kitos atitinkamos tarptautinės organizacijos reguliarių konsultacijų metu.4. Ši direktyva netaikoma asmenims, kurie buvo priimti pagal laikinos apsaugos planus prieš jai įsigaliojant.5. Ši direktyva neturi įtakos valstybių narių prerogatyvai priimti arba toliau taikyti palankesnes sąlygas asmenims, kuriems priklauso laikina apsauga.II SKYRIUSLaikinos apsaugos trukmė ir įgyvendinimas4 straipsnis1. Nepažeidžiant 6 straipsnio nuostatų, laikinos apsaugos trukmė yra vieneri metai. Jeigu ji nėra panaikinta pagal 6 straipsnio 1 dalies b punkto reikalavimus, ji gali būti automatiškai pratęsta šešių mėnesių laikotarpiams ne ilgiau kaip vienerius metus.2. Jeigu laikinos apsaugos priežastys išlieka, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kuri, prieš pateikdama savo siūlymą Tarybai, išnagrinėja visus bet kurios valstybės narės prašymus, gali kvalifikuota balsų dauguma nuspręsti pratęsti laikinos apsaugos laiką ne ilgiau kaip vieneriems metams.5 straipsnis1. Ar yra perkeltųjų asmenų masinis srautas, nustatoma pagal Tarybos sprendimą, priimtą kvalifikuota balsų dauguma Komisijos pasiūlymu, kuri, prieš pateikdama savo siūlymą Tarybai, išnagrinėja visus bet kurios valstybės narės prašymus.2. Komisijos pasiūlyme turi būti bent nurodyta:a) konkrečių asmenų grupių, kurioms bus suteikta laikina apsauga, aprašymas;b) data, kada įsigalios laikina apsauga;c) perkeltųjų asmenų judėjimo masto įvertinimas.3. Tarybos sprendimu visose valstybėse narėse pagal šios direktyvos nuostatas perkeltiesiems asmenims, kuriems tas sprendimas taikomas, suteikiama laikina apsauga. Sprendime turi būti bent nurodyta:a) konkrečių asmenų grupių, kurioms suteikiama laikina apsauga, aprašymas;b) data, kada įsigalios laikina apsauga;c) valstybių narių pateikta informacija apie jų priėmimo pajėgumą;d) Komisijos, JTPRVK ir kitų atitinkamų tarptautinių organizacijų pateikta informacija.4. Tarybos sprendimas priimamas remiantis:a) perkeltųjų asmenų padėties ir judėjimo masto patikrinimu;b) įvertinimu, ar tikslinga suteikti laikiną apsaugą atsižvelgus į galimybę suteikti skubią pagalbą ir imtis veiksmų remiantis tokiomis priemonėmis arba jų netinkamumu;c) valstybių narių, Komisijos, JTPRVK ir kitų atitinkamų tarptautinių organizacijų pateikta informacija.5. Apie Tarybos sprendimą pranešama Europos Parlamentui.6 straipsnis1. Laikinos apsaugos terminas baigiasi:a) pasibaigus jo ilgiausios trukmės laikotarpiui; arbab) bet kada Tarybos sprendimu, priimtu kvalifikuota balsų dauguma remiantis Komisijos pasiūlymu, kuri, prieš pateikdama savo siūlymą Tarybai, išnagrinėja visus bet kurios valstybės narės prašymus.2. Tarybos sprendimas priimamas nustačius, ar padėtis kilmės šalyje leidžia asmenims, kuriems buvo suteikta laikina apsauga, saugiai ir ilgam laikui grįžti į ją, deramai atsižvelgus į žmogaus teises ir pagrindines laisves bei valstybių narių įsipareigojimus dėl negrąžinimo. Apie Tarybos sprendimą pranešama Europos Parlamentui.7 straipsnis1. Valstybės narės gali išplėsti šioje direktyvoje numatytos laikinos apsaugos taikymo sritį papildomoms perkeltųjų asmenų grupėms, neskaitant tų, kurioms taikomas 5 straipsnyje minėtas Tarybos sprendimas, jeigu jie buvo perkelti dėl tų pačių priežasčių ir iš tos pačios kilmės šalies ar regiono. Apie tai jos nedelsdamos praneša Tarybai ir Komisijai.2. Šios direktyvos 24, 25 ir 26 straipsnių nuostatos netaikomos 1 dalyje minimai galimybei, išskyrus struktūrinę paramą, numatytą pagal Sprendimą 2000/596/EB [9] įsteigtame Europos pabėgėlių fonde, tame sprendime nustatytomis sąlygomis.III SKYRIUSValstybių narių įsipareigojimai dėl asmenų, kurie naudojasi laikina apsauga8 straipsnis1. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų, kad asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga, būtų išduoti leidimai gyventi visą apsaugos laiką. Dokumentai ar kiti lygiaverčiai įrodymai išduodami tuo pačiu tikslu.2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalyje minėtų leidimų gyventi galiojimo termino, valstybių narių nustatytos sąlygos asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga, negali būti mažiau palankios nei tos, kurios nustatytos šios direktyvos 9–16 straipsniuose.3. Prireikus valstybės narės asmenims, kurie į jų teritorijas įleidžiami, kad būtų suteikta laikina apsauga, sudaro visas galimybes įsigyti būtinas vizas, įskaitant tranzitines vizas. Formalumų turi būti kuo mažiau dėl skubėti verčiančios padėties. Vizos turėtų būti išduodamos neatlygintinai arba jų kaina turėtų būti kuo mažesnė.9 straipsnisValstybės narės asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga, išduoda jiems suprantama kalba parengtą dokumentą, kuriame aiškiai nurodytos laikiną apsaugą reguliuojančios ir su ja tiesiogiai susijusios nuostatos.10 straipsnisKad valstybės narės galėtų veiksmingai taikyti 5 straipsnyje minimą Tarybos sprendimą, jos užregistruoja II priedo a punkte minimus asmens duomenis tų asmenų, kurie jų teritorijoje naudojasi laikina apsauga.11 straipsnisValstybė narė susigrąžina asmenį, kuriam ji savo teritorijoje buvo suteikusi laikiną apsaugą, jeigu minėtas asmuo pasilieka kitos valstybės narės teritorijoje arba siekia be leidimo patekti į tą valstybę Tarybos sprendime nurodytu laikotarpiu, minimu šios direktyvos 5 straipsnyje. Valstybės narės, remdamosi dvišaliu susitarimu, gali nuspręsti šio straipsnio netaikyti.12 straipsnisAsmenims, kurie naudojasi laikina apsauga, valstybės narės leidžia ne ilgesnį kaip laikinos apsaugos terminas laikotarpį dirbti savarankiškai arba pagal darbo sutartį, laikantis profesinei veiklai taikomų nuostatų, taip pat naudotis švietimo suaugusiems, profesinio mokymo ir praktinės darbo vietos patirties galimybėmis. Valstybės narės dėl darbo rinkos politikos krypčių pirmenybę gali teikti ES ir valstybių, kurios privalo laikytis Europos ekonominės erdvės susitarimo, piliečiams, taip pat teisėtai gyvenantiems ir bedarbio išmoką gaunantiems trečiosios šalies piliečiams. Taikoma bendra valstybių narių teisė, reguliuojanti atlyginimą, teisė naudotis socialinės apsaugos sistemomis, kurioms priklauso asmenys, dirbantys pagal darbo sutartį ir savarankiškai, ir kitos darbo sutarties sąlygos.13 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad asmenys, kurie naudojasi laikina apsauga, turi teisę į tinkamas apgyvendinimo sąlygas arba prireikus teisę gauti lėšas būstui įsigyti.2. Valstybės narės asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga, sudaro galimybes gauti būtiną socialinės apsaugos paramą ir lėšų pragyvenimui, jeigu jie neturi pakankamai pajamų, taip pat sveikatos priežiūrai. Nepažeidžiant šio straipsnio 4 dalies nuostatų, būtina parama sveikatos priežiūrai apima bent skubią pagalbą ir būtiną ligos gydymą.3. Jeigu asmenys, kurie naudojasi laikina apsauga, dirba savarankiškai arba pagal darbo sutartį, nustatant siūlomą pagalbos dydį reikėtų atsižvelgti į jų galimybę patenkinti savo poreikius.4. Asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga ir turi specialių poreikių, tokiems kaip nelydimi nepilnamečiai ar asmenys, buvę kankinti, išžaginti ar patyrę kitokį didelį psichologinį, fizinį ar lytinį smurtą, valstybės narės suteikia būtiną medicininę ar kitą paramą.14 straipsnis1. Valstybės narės jaunesniems kaip 18 metų asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga, suteikia teisę į švietimą tomis pačiomis sąlygomis kaip ir priimančiosios valstybės narės piliečiams. Valstybės narės gali numatyti, kad tokia teisė suteikiama tik į valstybinę švietimo sistemą.2. Valstybės narės gali leisti suaugusiems asmenims, kurie naudojasi laikina apsauga, pasinaudoti bendrojo lavinimo sistema.15 straipsnis1. Šiame straipsnyje tais atvejais, kai kilmės šalyje šeimos jau buvo sukurtos, bet išskirtos dėl aplinkybių, susijusių su masiniu srautu, šeimos nariais laikomi šie asmenys:a) rėmėjo sutuoktinis arba jo (jos) nevedęs nuolatinis partneris, jeigu pagal atitinkamos valstybės narės teisės aktus ar praktiką nevedusioms poroms nustatytos panašios sąlygos kaip ir vedusioms poroms pagal jos užsieniečių įstatymą; rėmėjo arba jo (jos) sutuoktinio nepilnamečiai, nesudarę santuokos vaikai, nesvarbu, ar jie gimę santuokoje ar ne, ar buvo įvaikinti;b) kiti artimi giminaičiai, kurie įvykių, tapusių masinio srauto priežastimi, metu gyveno kartu kaip šeimos nariai ir visiškai arba didele dalimi priklausė nuo rėmėjo.2. Jeigu kai kuriems šeimos nariams skirtingos valstybės narės suteikė laikiną apsaugą, valstybės narės, atsižvelgusios į minėtų šeimos narių norą, sujungia šeimos narius, jeigu įsitikina, kad jie atitinka šio straipsnio 1 dalies a punkte nurodytą aprašymą. Valstybės narės gali sujungti šeimos narius, jeigu įsitikina, kad šeimos nariai atitinka šio straipsnio 1 dalies b punkto aprašymą, kiekvienu konkrečiu atveju atsižvelgdamos į itin sunkų išmėginimą, jeigu šeimos nariai nesusijungtų.3. Jeigu rėmėjas laikina apsauga naudojasi vienoje valstybėje narėje, o vienas ar keletas šeimos narių dar nėra kurioje nors valstybėje narėje, valstybė narė, kurioje rėmėjui yra suteikta laikina apsauga, sujungia šeimos narius, kuriems būtina apsauga, su rėmėju tais atvejais, kai ji įsitikina, jog šeimos nariai atitinka šio straipsnio 1 dalies a punkto aprašymą. Valstybė narė gali sujungti šeimos narius, kuriems būtina apsauga, su rėmėju tais atvejais, kai ji įsitikina, kad šeimos nariai atitinka šio straipsnio 1 dalies b punkto aprašymą, kiekvienu konkrečiu atveju atsižvelgdama į itin sunkų išmėginimą šeimos nariams, jeigu jie nesusijungtų.4. Valstybės narės, taikydamos šį straipsnį, labiausiai žiūri geriausių vaiko interesų.5. Atitinkamos valstybės narės, atsižvelgdamos į šios direktyvos 25 ir 26 straipsnius, nusprendžia, kurioje valstybėje narėje šeima susijungs.6. Susijungusiems šeimos nariams išduodami leidimai gyventi pagal laikinos apsaugos nuostatas. Dokumentai ar kiti lygiaverčiai įrodymai išduodami tuo pačiu tikslu. Persiuntus šeimos narius į kitos valstybės narės teritoriją, siekiant juos sujungti šio straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, paimamas išduotas leidimas gyventi ir valstybėje narėje, iš kurios asmuo išvyksta, nebegalioja įsipareigojimai dėl atitinkamo asmens laikinos apsaugos.7. Šiam straipsniui praktiškai įgyvendinti gali būti bendradarbiaujama su atitinkamomis tarptautinėmis organizacijomis.8. Valstybė narė kitos valstybės narės prašymu teikia II priede nurodytą informaciją apie asmenį, kuriam suteikta laikina apsauga, būtiną šiame straipsnyje nurodytam klausimui spręsti.16 straipsnis1. Valstybės narės kuo greičiau imasi priemonių užtikrinti, kad nelydimiems nepilnamečiams, kurie naudojasi laikina apsauga, būtų atstovaujama arba suteikiant teisėtą globą, arba prireikus jiems atstovautų organizacija, kuri atsako už nepilnamečių globą ir gerovę, arba jiems būtų atstovaujama bet kuriuo kitu tinkamu būdu.2. Valstybės narės laikinos apsaugos metu numato, kad nelydimi nepilnamečiai būtų apgyvendinti:a) su suaugusiais giminaičiais;b) su globėjų šeima;c) priėmimo centruose su specialiu nepilnamečių aprūpinimu arba kitose patalpose, tinkamose apgyvendinti nepilnamečius;d) su asmeniu, kuris prižiūrėjo vaiką perkėlimo iš šalies metu.Valstybės narės imasi priemonių, būtinų perkėlimui įgyvendinti. Suaugusio asmens ar atitinkamų asmenų sutikimą parengia valstybės narės. Į vaiko nuomonę atsižvelgiama pagal jo amžių ir subrendimą.IV SKYRIUSTeisė pasinaudoti prieglobsčio suteikimo procedūra naudojantis laikina apsauga17 straipsnis1. Asmenys, kurie naudojasi laikina apsauga, turi turėti teisę bet kada pateikti prašymą suteikti jiems prieglobstį.2. Visi prašymai suteikti prieglobstį, neišnagrinėti iki laikinos apsaugos termino pabaigos, baigiami nagrinėti tam terminui pasibaigus.18 straipsnisTaikomi kriterijai ir tvarka, kaip priimti sprendimą, kuri valstybė narė atsako už prašymo suteikti prieglobstį nagrinėjimą. Pirmiausia valstybė narė, atsakanti už asmens, kuris naudojasi šioje direktyvoje numatyta laikina apsauga, pateikto prašymo suteikti prieglobstį nagrinėjimą, yra ta valstybė narė, kuri sutiko, kad jis būtų persiųstas į jos teritoriją.19 straipsnis1. Valstybės narės gali numatyti, kad tuo metu, kai prašymai yra nagrinėjami, asmuo, turintis prieglobsčio prašytojo statusą, negali naudotis laikina apsauga.2. Jeigu, išnagrinėjus prašymą suteikti prieglobstį, pabėgėlio statusas arba tam tikrais atvejais kitos rūšies apsauga asmeniui, kuris turi teisę į laikiną apsaugą arba ja jau naudojasi, nesuteikiama, valstybė narė, nepažeisdama šios direktyvos 28 straipsnio, numato, kad tas asmuo laikina apsauga naudojasi arba toliau naudosis likusį apsaugos laiką.V SKYRIUSGrįžimas ir priemonės pasibaigus laikinos apsaugos terminui20 straipsnisPasibaigus laikinos apsaugos terminui, bendrieji valstybių narių įstatymai dėl apsaugos ir užsieniečių taikomi nepažeidžiant šios direktyvos 21, 22 ir 23 straipsnių.21 straipsnis1. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų, kad asmenys, kurie naudojasi laikina apsauga arba jos terminui pasibaigus, savanoriškai grįžtų į savo šalį. Valstybės narės užtikrina, kad nuostatos, reguliuojančios asmenų, kurie naudojasi laikina apsauga, savanorišką grįžimą, palengvintų jų grįžimą nesumenkinant žmogaus orumo.Valstybė narė užtikrina, kad sprendimas dėl tų asmenų grįžimo būtų priimtas visapusiškai susipažinus su faktais. Valstybės narės gali numatyti padėties įvertinimo misijas.2. Kol dar nesibaigęs laikinos apsaugos terminas, valstybės narės, atsižvelgdamos į kilmės šalyje vyraujančias aplinkybes, duoda palankų atsakymą į asmenų, kurie naudojosi laikina apsauga ir pasinaudojo savo savanoriško grįžimo teise, prašymus grįžti į priimančią valstybę narę.3. Pasibaigus laikinos apsaugos terminui, valstybės narės gali numatyti, kad III skyriuje nurodyti įsipareigojimai kai kuriems asmenims, kurie naudojosi laikina apsauga ir naudojasi savanoriško grįžimo programa, būtų pratęsti. Pratęsimas turi įsigalioti iki grįžimo datos.22 straipsnis1. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad priverstinis grąžinimas asmenų, kurių laikinos apsaugos terminas baigėsi ir kurie negali būti priimti, būtų įgyvendintas nesumenkinant žmogaus orumo.2. Priverstinio grąžinimo atvejais valstybės narės apsvarsto visas įtikinamas humanitarines priežastis, dėl kurių grąžinimo konkrečiais atvejais gali būti neįmanomas arba nepagrįstas.23 straipsnis1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių dėl asmenų, kurie naudojosi laikina apsauga ir kurie pagal sveikatos būklę negali keliauti, gyvenimo sąlygų, pavyzdžiui, jeigu nutraukus jų gydymą jiems būtų labai pakenkta. Jų negalima išsiųsti, kol trunka ta padėtis.2. Valstybės narės gali leisti šeimoms, kurių vaikai yra nepilnamečiai ir lanko valstybėje narėje mokyklą, pasinaudoti gyvenimo sąlygomis, leidžiančiomis tam tikriems vaikams baigti einamuosius mokslo metus.VI SKYRIUSSolidarumas24 straipsnisŠioje direktyvoje numatytos priemonės remiamos iš Europos pabėgėlių fondo, įkurto Sprendimu 2000/596/EB, tame sprendime nustatytomis sąlygomis.25 straipsnis1. Valstybės narės priima asmenis, kuriems gali būti suteikta laikina apsauga, vadovaudamosi Bendrijos solidarumo dvasia. Jos skaičiais arba bendrais bruožais nurodo savo pajėgumą priimti tokius asmenis. Ši informacija turi būti nurodyta 5 straipsnyje minimame Tarybos sprendime. Priėmus tą sprendimą, valstybės narės gali nurodyti papildomą asmenų priėmimo pajėgumą, apie tai pranešdamos Tarybai ir Komisijai. Ši informacija nedelsiant pateikiama JTPRVK.2. Atitinkamos valstybės narės kartu su kompetentingomis tarptautinėmis organizacijomis užtikrina, kad asmenys, pagal 5 straipsnyje minimą Tarybos sprendimą turintys teisę, bet dar neatvykę į Bendriją, pareikštų savo norą būti priimti jų teritorijoje.3. Jeigu asmenų, kurie turi teisę į laikiną apsaugą po staigaus masinio srauto, skaičius yra didesnis nei šio straipsnio 1 dalyje minėtas priėmimo pajėgumas, Taryba skubos tvarka patikrina padėtį ir imasi atitinkamų priemonių, įskaitant rekomendaciją teikti papildomą paramą tą srautą priimančioms valstybėms narėms.26 straipsnis1. Laikinos apsaugos metu valstybės narės bendradarbiauja tarpusavyje ryšium su asmenų, kurie naudojasi laikina apsauga, perkėlimu gyventi iš vienos valstybės narės į kitą, jeigu atitinkami asmenys sutiko būti perkeliami.2. Valstybės narės nusiunčia prašymus dėl perkėlimo kitoms valstybėms narėms, apie tai pranešdamos Komisijai ir JTPRVK. Valstybės narės praneša prašančiajai valstybei narei apie savo pajėgumą priimti perkeliamus asmenis.3. Valstybė narė kitos valstybės narės prašymu teikia II priede nurodytą informaciją apie asmenį, kuris naudojasi laikina apsauga, būtiną šiame straipsnyje nurodytam klausimui spręsti.4. Jeigu asmuo perkeliamas iš vienos valstybės narės į kitą, leidimas gyventi valstybėje narėje, iš kurios asmuo išvyksta, ir įsipareigojimai atitinkamiems asmenims dėl laikinos apsaugos valstybėje narėje, iš kurios asmuo išvyksta, nustoja galioję. Nauja priimančioji valstybė narė suteikia atitinkamiems asmenims laikiną apsaugą.5. Valstybės narės naudoja I priede pateiktą leidimo perkelti iš vienos valstybės narės į kitą asmenis, kurie naudojasi laikina apsauga, pavyzdį.VII SKYRIUSAdministracinis bendradarbiavimas27 straipsnis1. Siekdama administracinio bendradarbiavimo, būtino laikinai apsaugai suteikti, kiekviena valstybė narė paskiria nacionalinę informacinę tarnybą ir jos adresą nusiunčia kitoms valstybėms narėms ir Komisijai. Valstybės narės kartu su Komisija imasi visų atitinkamų priemonių užmegzti tiesioginį bendradarbiavimą ir keistis informacija tarp kompetentingų institucijų.2. Valstybės narės reguliariai ir kuo greičiau perduoda duomenis apie asmenų, kurie naudojasi laikina apsauga, skaičių ir išsamią informaciją apie nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus, reglamentuojančius laikinos apsaugos suteikimą.VIII SKYRIUSSpecialios nuostatos28 straipsnis1. Valstybės narės gali nesuteikti asmeniui laikinos apsaugos, jeigu:a) yra rimtų priežasčių manyti, kad:i) jis padarė nusikaltimą taikai, karo nusikaltimą arba nusikalto žmonijai, kaip nurodyta tarptautiniuose dokumentuose, parengtuose tam, kad būtų imamasi priemonių prieš tokius nusikaltimus;ii) jis padarė sunkų nepolitinio pobūdžio nusikaltimą už priimančiosios valstybės narės ribų prieš priimant jį į tą valstybę narę kaip asmenį, kuris naudojasi laikina apsauga. Tikėtino baudžiamojo persekiojimo mastas turi būti nustatytas atsižvelgus į nusikaltimo, kuriuo atitinkamas asmuo įtariamas, pobūdį. Itin žiaurūs veiksmai, net ir tais atvejais, jei jie buvo padaryti tariamai politiniu tikslu, gali būti priskirti prie sunkių nepolitinio pobūdžio nusikaltimų. Tokia nuostata taikoma ir nusikaltimo dalyviams, ir jo kurstytojams;iii) jis kaltinamas padaręs veiksmus, prieštaraujančius Jungtinių Tautų tikslams ir principams;b) yra pakankamas pagrindas laikyti jį asmeniu, pavojingu priimančiosios valstybės narės saugumui, arba, įsiteisėjus galutiniam teismo sprendimui dėl itin sunkaus nusikaltimo, jis pavojingas priimančiosios valstybės narės visuomenei.2. Pagrindas nesuteikti asmeniui laikinos apsaugos pagal šio straipsnio 1 dalį priklauso tik nuo atitinkamo asmens elgesio. Sprendimai ar priemonės nesuteikti laikinos apsaugos remiasi proporcingumo principu.IX SKYRIUSBaigiamosios nuostatos29 straipsnisAsmenys, kuriems valstybė narė nesuteikė laikinos apsaugos arba neleido susijungti šeimai, turi teisę atitinkamoje valstybė narėje paduoti teisėtą skundą.30 straipsnisValstybės narės nustato taisykles nuobaudoms, taikytinoms už nacionalinių nuostatų, priimtų pagal šią direktyvą, pažeidimus, ir imasi visų priemonių, būtinų jų taikymui užtikrinti. Numatytos nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos nusižengimo pavojingumui ir atgrasančios.31 straipsnis1. Ne vėliau nei praėjus dvejiems metams nuo šios direktyvos 32 straipsnyje nurodytos dienos, Komisija atsiskaito Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos taikymą valstybėse narėse ir siūlo padaryti būtinus pakeitimus. Valstybės narės nusiunčia Komisijai visą informaciją, būtiną šiai ataskaitai parengti.2. Pateikusi šio straipsnio 1 dalyje minėtą ataskaitą, Komisija ne rečiau kaip kartą per penkerius metus nusiunčia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos taikymą valstybėse narėse.32 straipsnis1. Valstybės narės vėliausiai iki 2002 m. gruodžio 31 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.33 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.34 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms pagal Europos bendrijos steigimo sutartį.Priimta Briuselyje, 2001 liepos 20 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Vande Lanotte[1] OL C 311 E, 2000 10 31, p. 251.[2] 2001 m. kovo 13 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 155, 2001 5 29, p. 21.[4] 2001 birželio 13 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[5] OL C 262, 1995 10 7, p. 1.[6] OL L 63, 1996 3 13, p. 10.[7] OL C 19, 1999 1 20, p. 1.[8] OL L 281, 1995 11 23, p. 31.[9] OL L 252, 2000 10 6, p. 12.--------------------------------------------------I PRIEDAS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PRIEDASDirektyvos 10, 15 ir 26 straipsniuose minėta informacija nurodoma tiek, kiek būtina dėl vieno ar kelių šių dokumentų ar duomenų:a) atitinkamo asmens duomenys (pavardė, pilietybė, gimimo data ir vieta, šeimyninė padėtis, giminystės ryšiai);b) atitinkamo asmens tapatybės ir kelionės dokumentai;c) dokumentai, patvirtinantys šeimos ryšius (santuokos liudijimas, gimimo liudijimas, įvaikinimo liudijimas);d) kita informacija, būtina asmens tapatybei ar šeimos ryšiams nustatyti;e) leidimai gyventi, vizos arba sprendimai, kuriais valstybė narė atsisako tam tikram asmeniui išduoti leidimą gyventi, ir dokumentai, kurie yra sprendimų pagrindas;f) prašymai gauti leidimą gyventi ir vizas, kuriuos padavė atitinkamas asmuo ir laukia valstybėje narėje, bei šių dokumentų tvarkymo stadija.Informaciją pateikianti valstybė narė praneša prašančiajai valstybei narei visą pataisytą informaciją.--------------------------------------------------


title: 1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos Direktyva nustatanti būtiniausius veršelių apsaugos standartus

text:
144                  LT                             Europos Sąjungos oficialusis leidinys                                             03/12 t.

31991L0629

1991 12 11                                    EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS                                                 L 340/28

                                                       TARYBOS DIREKTYVA
                                                       1991 m. lapkričio 19 d.
                                         nustatanti būtiniausius veršelių apsaugos standartus

                                                                (91/629/EEB)

EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,                                                 vykdyti efektyviausių ūkininkavimo sistemų, susijusių su veršelių
                                                                         gerove, mokslinius tyrimus; kadangi atitinkamai turi būti numa-
                                                                         tytas preliminarus laiko tarpas, per kurį Komisija sėkmingai baigtų
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,           šį darbą,
ypač į jos 43 straipsnį,

atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą (1),                                 PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (2),
                                                                                1 straipsnis
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuo-
monę (3),                                                                Ši direktyva nustato būtiniausius veršelių auginimo ir penėjimo
                                                                         apsaugos standartus.

kadangi visos valstybės narės ratifikavo Europos Konvenciją dėl
ūkinės paskirties gyvūnų apsaugos; kadangi šią Konvenciją Bend-
rija patvirtino Sprendimu 78/923/EEB (4) ir deponavo savo patvir-                                     2 straipsnis
tinimo dokumentą;
                                                                         Šioje direktyvoje:
kadangi Europos Parlamentas savo 1987 m. vasario 20 d. rezo-
liucijoje dėl gyvūnų gerovės politikos (5) kreipėsi į Komisiją, kad      1) „veršelis“ — tai galvijas iki šešių mėnesių;
ši pateiktų pasiūlymus dėl būtiniausių standartų, taikomų inten-
syviam veršelių auginimui;                                               2) „kompetentinga institucija“ — tai institucija, apibrėžta Direk-
                                                                            tyvos 90/425/EEB (6) 2 straipsnio 6 dalyje.

kadangi veršeliai, kaip gyvi gyvūnai, įtraukti į produktų, pateiktų
Sutarties II priede, sąrašą;
                                                                                3 straipsnis

kadangi veršelių auginimas yra sudėtinė žemės ūkio dalis; kadangi
jis yra tam tikros žemės ūkiu besiverčiančių gyventojų dalies            1. Valstybės narės užtikrina, kad nuo 1994 m. sausio 1 d. perei-
pajamų šaltinis;                                                         namuoju ketverių metų laikotarpiu naujai sukurti ar reorganizuoti
                                                                         ir (arba) pirmą kartą šiuo tikslu naudojami ūkiai atitiktų bent šiuos
                                                                         reikalavimus:
kadangi skirtumai, galintys iškraipyti konkurencijos sąlygas,
trukdo sklandžiai tvarkyti bendros veršelių ir veršienos produktų        — jeigu veršeliai laikomi kartu su kitais, jie turi turėti pakan-
rinkos organizavimą;                                                       kamą, bet ne mažesnį kaip 1,5 m2 laisvo naudingojo ploto
                                                                           kiekvienam 150 kg gyvojo svorio veršeliui, kuriame jis galėtų
                                                                           nekliudomai sukinėtis ir atsigulti,
kadangi dėl to būtina nustatyti būtiniausius veršelių auginimo
arba penėjimo apsaugos standartus, kad būtų galima užtikrinti            — jeigu veršeliai laikomi po vieną garduose arba rišami tvartuo-
racionalų gamybos plėtojimą;                                               se, tokių gardų arba tvartų sienos turi būti perforuotos, o jų
                                                                           plotis — ne mažesnis kaip 90 cm su galima 10 % paklaida,
                                                                           arba toks, koks yra galvijo ūgis iki kūbrio, jį padauginus iš
kadangi apie pažangą šioje srityje būtina informuoti oficialias tar-
                                                                           0,80 cm.
nybas, gamintojus, vartotojus ir kt.; kadangi dėl to Komisija, rem-
damasi Veterinarijos mokslinio komiteto ataskaita, galėtų aktyviai
                                                                         2. 1 dalies reikalavimai netaikomi ūkiams, kuriuose yra mažiau
                                                                         negu 6 veršeliai.
(1)   OL C 214, 1989 8 21, p. 28.
(2)   OL C 113, 1990 5 7, p. 180.
(3)   OL C 62, 1990 3 12, p. 37.
(4)   OL L 323, 1978 11 17, p. 12.                                       (6) OL L 224, 1990 8 18, p. 29. Direktyva su paskutiniais pakeitimais,
(5)   OL C 76, 1987 3 23, p. 185.                                            padarytais Direktyva 91/496/EEB (OL L 268, 1991 9 24, p. 56).
 ---pagebreak--- 03/12 t.            LT                              Europos Sąjungos oficialusis leidinys                                                145

3. Specialios sąlygos taikomos:                                          socialinę ir ekonominę reikšmę ir kartu teikia pasiūlymus, parem-
                                                                         tus ataskaitos išvadomis.
— veršeliams, kuriuos dėl sveikatos arba elgsenos reikia izoliuoti
  nuo kitų, kad jiems būtų galima suteikti tinkamą gydymą,
                                                                         Šiuos pasiūlymus Taryba priima kvalifikuota balsų dauguma ne
                                                                         vėliau kaip po trijų mėnesių nuo jų pateikimo dienos.
— grynaveisliams veisliniams galvijams, nurodytiems Direkty-
  voje 77/504/EEB (1),

— žindomiems veršeliams, kurie laikomi kartu su motinomis,                                           7 straipsnis

— veršeliams, kurie laikomi tvarte palaidi.                              1. Valstybės narės užtikrina, kad patikrinimai, kurių metu bus tik-
                                                                         rinama, kaip laikomasi šios direktyvos ir jos priedo nuostatų, vyk-
                                                                         domi prižiūrint kompetentingai institucijai.
4. Įrenginių naudojimo laikas:

— įrenginių, sumontuotų iki 1994 m. sausio 1 d., naudojimo               Tokie patikrinimai gali vykti patikrinimų, atliekamų kitais tikslais,
  laiką nustato kompetentinga institucija, remdamasi patikri-            metu, tačiau kiekvienais metais turi būti patikrinami tam tikri tipi-
  nimų, numatytų 7 straipsnio 1 dalyje, rezultatais, tačiau jis bet      niai skirtingų ūkininkavimo sistemų, naudojamų kiekvienoje
  kokiu atveju neturi būti ilgesnis kaip iki 2003 m. gruodžio            valstybėje narėje, pavyzdžiai.
  31 d.,

                                                                         2. Komisija, laikydamasi 10 straipsnyje nustatytos tvarkos, nus-
— įrenginių, sumontuotų pereinamuoju laikotarpiu taip, kaip              tato taisykles, taikytinas 1 dalyje numatytų patikrinimų metu.
  nurodyta 1 dalyje, naudojimo laikas bet kokiu atveju neturi
  būti ilgesnis kaip iki 2007 m. gruodžio 31 d., išskyrus, kai
  suėjus šiam terminui jie ir toliau atitinka šios direktyvos rei-       3. Kas dveji metai, iki paskutinės balandžio mėn. darbo dienos, o
  kalavimus.                                                             pirmą kartą iki 1996 m. balandžio 30 d., valstybės narės infor-
                                                                         muoja Komisiją apie patikrinimų, atliktų per pastaruosius dvejus
                                                                         metus laikantis šio straipsnio reikalavimų, rezultatus bei skaičių,
                                                                         įskaitant atliktų patikrinimų skaičiaus santykį su visų ūkių, esan-
                            4 straipsnis                                 čių jų teritorijoje, skaičiumi.

1. Valstybės narės užtikrina, kad veršelių auginimo sąlygos ati-
tiktų priede nustatytas bendrąsias nuostatas.                                                        8 straipsnis

2. Be to, iki šios direktyvos įsigaliojimo, Komisija kartu su            Kad būtų leista importuoti i į Bendriją galvijus iš šalies, kuri nėra
valstybėmis narėmis pateikia rekomendacijas dėl būtiniausių ver-         valstybė narė, būtina pateikti tos šalies kompetentingos insti-
šelių apsaugos standartų, kurie papildo nustatytuosius priede.           tucijos išduotą pažymėjimą, kuris patvirtintų, kad su galvijais
                                                                         buvo elgiamasi bei jie buvo gydomi laikantis bent jau tokių pačių,
                                                                         Bendrijos galvijams taikomų reikalavimų, kurie numatyti šioje
                                                                         direktyvoje.
                            5 straipsnis

Atsižvelgiant į mokslinę pažangą, priedo nuostatos gali būti kei-                                    9 straipsnis
čiamos laikantis 10 straipsnyje nustatytos tvarkos.

                                                                         Komisijos veterinarijos ekspertai, siekdami vienodo šios direk-
                                                                         tyvos taikymo, jei būtina, turi teisę kartu su kompetentingomis
                            6 straipsnis                                 institucijomis, atlikti patikrinimus vietose. Tikrinantys asmenys
                                                                         imasi specialiųjų asmeninių higienos priemonių, kad būtų
                                                                         išvengta ligų pernešimo rizikos.
Ne vėliau kaip iki 1997 m. spalio 1 d. Komisija, remdamasi
Veterinarijos mokslinio komiteto nuomone, pateikia Tarybai
                                                                         Valstybė narė, kurios teritorijoje atliekamas patikrinimas, suteikia
ataskaitą apie intensyvaus ūkininkavimo sistemą (-as), kuri (-ios)
                                                                         visą reikiamą pagalbą savo pareigas atliekantiems ekspertams.
atitinka patologinio, zootechninio, fiziologinio pobūdžio bei
                                                                         Apie patikrinimo rezultatus Komisija informuoja atitinkamos
elgsenos gerovės reikalavimus, taip pat nurodo įvairių sistemų
                                                                         valstybės narės kompetentingą instituciją.

(1) OL L 206, 1977 8 12, p. 8. Direktyva su paskutiniais pakeitimais,    Atitinkamos valstybės narės kompetentinga institucija, atsižvel-
    padarytais Direktyva 91/174/EEB (OL L 85, 1991 4 5, p. 37).          gusi į patikrinimų rezultatus, imasi visų reikiamų priemonių.
 ---pagebreak--- 146                LT                             Europos Sąjungos oficialusis leidinys                                            03/12 t.

Santykiams su trečiosiomis šalimis taikomos Direktyvos                 Jei per tris mėnesius, kai klausimas buvo perduotas Tarybai,
91/496/EEB (1) III skyriaus nuostatos.                                 Taryba nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvir-
                                                                       tina Komisija, išskyrus, kai Taryba paprasta balsų dauguma pasi-
                                                                       sakė prieš.
Bendrosios šio straipsnio taikymo nuostatos priimamos laikantis
10 straipsnyje nustatytos tvarkos.

                                                                                11 straipsnis

                           10 straipsnis                               1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, įskaitant
                                                                       sankcijas, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1994 m. sausio 1 d., įgy-
                                                                       vendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
1. Tais atvejais, kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje
nustatytos tvarkos, klausimas nedelsiant perduodamas pagal
                                                                       Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į
Direktyvą 68/361/EEB (2) įsteigtam Veterinarijos nuolatiniam
                                                                       šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant.
komitetui (toliau — komitetas) jo pirmininko iniciatyva arba
                                                                       Nuorodos pateikimo detales nustato valstybės narės.
valstybės narės prašymu.
                                                                       2. Tačiau po datos, numatytos 1 dalyje, valstybės narės gali, lai-
2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi         kydamosi Sutarties bendrųjų taisyklių, savo teritorijose išlaikyti
būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto             arba taikyti griežtesnes negu šioje direktyvoje veršelių apsaugai
pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas     nustatytas nuostatas. Apie tokias priemones jos praneša Komisijai.
į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties
148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai
Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu.
Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip                                    12 straipsnis
nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
                                                                       Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

3. Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka
komiteto nuomonę.
                                                                       Priimta Briuselyje, 1991 m. lapkričio 19 d.

4. Kai numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba                                               Tarybos vardu
nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai
pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia                                           Pirmininkas
kvalifikuota balsų dauguma.                                                                                P. BUKMAN

(1) OL L 268, 1991 9 24, p. 56.
(2) OL L 255, 1968 10 18, p. 23.
 ---pagebreak--- 03/12 t.        LT                                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys                                                 147

                                                                      PRIEDAS

           1.    Medžiagos, naudojamos veršeliams skirtų laikymo vietų, ypač gardų ir įrenginių, prie kurių liečiasi veršeliai,
                 konstrukcijai turi būti nekenksmingos, lengvai plaunamos ir dezinfekuojamos.

           2.    Kol nėra nustatytos atitinkamos Bendrijos taisyklės, elektros grandinė ir įrenginiai turi būti instaliuoti laikantis
                 tuo metu galiojančių nacionalinių taisyklių taip, kad būtų išvengta elektros smūgių.

           3.    Pastato izoliacija, šildymas ir vėdinimas turi užtikrinti, kad oro apykaita, dulkių kiekis, temperatūra, santykinis
                 oro drėgnumas ir dujų koncentracija neviršytų leistinų normų.

           4.    Visi veršelių sveikatai ir gerovei svarbūs automatiniai arba mechaniniai įrenginiai turi būti bent kartą per dieną
                 patikrinami. Aptikus gedimų, jie turi būti nedelsiant pašalinti arba, jei pašalinti negalima, turi būti imamasi
                 priemonių apsaugoti veršelių sveikatą ir gerovę, ypač taikant alternatyvius šėrimo metodus bei palaikant geras
                 aplinkos sąlygas.

                 Kai naudojama dirbtinė vėdinimo sistema, turi būti numatyta galimybė naudoti oro vėdinimą garantuojančią
                 atsarginę sistemą, kad būtų išsaugota veršelių sveikata ir gerovė tai sistemai sugedus bei pasirūpinta apie gedimus
                 įspėjančia signalizacijos sistema. Signalizacija turi būti reguliariai testuojama.

           5.    Veršeliai neturi būti visą laiką laikomi tamsoje. Atsižvelgiant į jų elgsenos bei fiziologinius poreikius,
                 priklausomai nuo skirtingų oro sąlygų valstybėse narėse, įrengiamas atitinkamas natūralus arba dirbtinis
                 apšvietimas; dirbtinio apšvietimo laikas turi bent jau atitikti natūralaus apšvietimo laiką, kuris paprastai tęsiasi
                 nuo 9 val. iki 17 val. Be to, kad veršelius būtų galima apžiūrėti bet kuriuo paros metu, turi būti atitinkamas
                 pakankamai šviesus (stacionarus arba nešiojamas) šviestuvas.

           6.    Visus kartu su kitais arba garduose auginamus veršelius ne rečiau kaip vieną kartą per dieną privalo apžiūrėti
                 jų savininkas arba už galvijus atsakingas asmuo. Visiems nesveikai atrodantiems arba susižeidusiems veršeliams
                 nedelsiant suteikiama atitinkama pagalba.

                 Nesveikus arba susižeidusius veršelius, jei būtina, reikia izoliuoti ir laikyti tinkamoje patalpoje, kur yra sausas,
                 patogus guolis.

                 Jeigu augintojo globos veršeliams nepakanka, būtina kuo greičiau kreiptis į veterinarijos specialistą.

           7.    Veršeliams skirtos patalpos turi būti tokios konstrukcijos, kad kiekvienas iš jų galėtų:

                 — nesunkiai atsigulti, ilsėtis, atsistoti ir išsilaižyti,

                 — matyti kitus veršelius.

           8.    Kai veršeliai rišami, naudojami pasaitai privalo būti tokie, kad jų nežalotų, jie turi būti reguliariai tikrinami ir
                 esant reikalui prailginami, kad neveržtų. Kiekvienas pasaitas turi būti pakankamai ilgas, kad veršeliai galėtų judėti
                 taip, kaip nurodyta 7 dalyje. Jis turi būti toks, kad veršeliai negalėtų susižeisti ar pasismaugti.

           9.    Stovai, gardai, įrenginiai ir indai, naudojami veršeliams, turi būti tinkamai valomi ir dezinfekuojami, kad juose
                 neatsirastų ligas nešiojančių organizmų ir kad veršeliai vieni nuo kitų neužsikrėstų. Išmatos, šlapimas ir pašaro
                 likučiai arba išsiliejęs ėdalas turi būti pašalinamas tiek kartų ir taip, kad būtų sumažintas kvapas ir išvengta musių
                 ar graužikų pritraukimo.

           10. Grindų danga turi būti lygi, bet neslidi, kad veršeliai nesusižeistų, ir taip sukonstruota, kad veršeliai galėtų
               nesusižeisdami ar nesikankindami ant jos stovėti arba gulėti. Danga turi būti pritaikyta pagal veršelių dydį ir svorį
               ir turėti kietą, lygų ir tvirtą paviršių. Guoliui skirta vieta turi būti patogi, švari, tinkamai nusausinta ir neturėti
               neigiamo poveikio veršeliams. Veršeliams iki dvejų savaičių turi būti įrengtas tinkamas guolis.

           11. Kad būtų užtikrinta gera veršelių sveikatos būklė ir gerovė, jie turi būti tinkamai šeriami, atsižvelgiant į jų amžių,
               svorį ir elgsenos bei fiziologinius poreikius. Siekiant užtikrinti veršelių gerą sveikatos būklę ir gerovę, taip pat
 ---pagebreak--- 148      LT                                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys                                                 03/12 t.

            jų sveiką prieaugį bei patenkinti jų elgsenos ir fiziologinius poreikius, jų maiste turi būti pakankamai geležies
            ir minimalus kiekis sausų pašarų, į kurių sudėtį įeitų ląsteliena (100-120 g kasdien, priklausomai nuo galvijo
            amžiaus). Tačiau reikalavimas dėl minimalaus kiekio sausų pašarų, turinčių ląstelienos, netaikomas veršeliams,
            kurie auginami baltai mėsai. Veršeliams negalima užmauti antsnukių.

      12. Veršeliai turi būti šeriami ne rečiau kaip vieną kartą per dieną. Veršeliams, kurie laikomi kartu su kitais ir šeriami
          ne ad libitum arba jiems neįrengta automatinė maitinimo sistema, turi būti suteikta galimybė prieiti prie maisto
          tuo pat metu, kaip ir kitiems veršeliams.

      13. Vyresni kaip dviejų savaičių veršeliai turi gauti pakankamai gėlo vandens arba tam tikrą jiems būtiną kiekį
          kitokių skysčių.

      14. Šėryklų ir girdyklų įrenginiai turi būti suprojektuoti, sukonstruoti, sustatyti ir prižiūrimi taip, kad būtų kuo
          mažesnė galimybė užkrėsti veršeliams skirtus pašarus ir vandenį.