title: 1977 m. gegužės 17 d. Tarybos direktyva, nustatanti Bendrijos priemones dėl galvijų bruceliozės, tuberkuliozės ir leukozės likvidavimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31977L0391

Oficialusis leidinys L 145 , 13/06/1977 p. 0044 - 0047 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 8 p. 0244  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 18 p. 0144  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 8 p. 0244  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 12 p. 0195  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 12 p. 0195

		Tarybos direktyva1977 m. gegužės 17 d.nustatanti Bendrijos priemones dėl galvijų bruceliozės, tuberkuliozės ir leukozės likvidavimo(77/391/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi vienas iš Bendrijos uždavinių veterinarijos srityje yra pagerinti gyvojo inventoriaus sveikatos būklę ir tokiu būdu padaryti veislininkystę pelningesnę, tuo pačiu apsaugant žmogų nuo tam tikrų ligų, kuriomis jis gali užsikrėsti;kadangi šios priemonės turi padėti panaikinti kliūtis valstybėms narėms prekiauti šviežia mėsa arba gyvais gyvūnais, o šios kliūtys atsiranda dėl skirtingos sveikatos būklės;kadangi Bendrijos iniciatyvos, siekiant šio tikslo, pirmiausia turi būti nukreiptos į tam tikras ligas, su kuriomis galima nedelsiant kovoti, būtent: galvijų bruceliozę, tuberkuliozę ir leukozę;kadangi siūlomos priemonės sudaro bendrųjų priemonių grupę, apibrėžtą 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo [3] 6 straipsnio 1 dalyje, jeigu jos yra skirtos Sutarties 39 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytiems tikslams įgyvendinti;kadangi Bendrija, jeigu ji finansuoja bendrąsias priemones, turi teisę įsitikinti, kad valstybių narių priimtos nuostatos dėl šių priemonių įgyvendinimo padės pasiekti numatytus tikslus; kadangi, siekiant šio tikslo, būtina numatyti glaudaus valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimo Veterinarijos nuolatiniame komitete, įkurtame Sprendimu 68/361/EEB [4],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠios direktyvos paskirtis yra pagerinti galvijų sveikatos būklę Bendrijoje, pastarajai imantis priemonių galvijų bruceliozės ir tuberkuliozės likvidavimui pagreitinti ar sustiprinti ir galvijų leukozei likviduoti.1 SKYRIUS Techninės nuostatos, susijusios su galvijų brucelioze, tuberkulioze ir leukoze2 straipsnis1. Taikant šią direktyvą, valstybės narės, kuriose galvijų populiacijos yra užsikrėtusios brucelioze, parengia programas, skirtas šios ligos likvidavimui jų teritorijose pagreitinti 2 ir 3 dalyse numatytomis sąlygomis.2. a) Pagreitinto galvijų bruceliozės likvidavimo programos turi būti parengtos taip, kad jas įgyvendinus bandos būtų klasifikuojamos kaip "oficialiai nesergančios brucelioze", kaip tai apibrėžta Bendrijos nuostatose, taikomose šioje srityje, ypač 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvoje 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis [5], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 75/379/EEB [6];b) programose turi būti nurodytos priemonės, kurių būtina imtis, kad būtų pagreitintas ir sustiprintas galvijų bruceliozės likvidavimas; be to, programose turi būti nurodytos kovos su šia liga bei jos profilaktikos priemonės.3. Valstybės narės praneša Komisijai:a) bandų, kurioms taikomos kontrolės priemonės, skaičių ir procentą, ir bandų, kurioms yra patvirtinta bruceliozė, skaičių ir procentą;b) šiuos skaičius:- gyvūnų, kuriems taikomos kontrolės priemonės, skaičių,- gyvūnų, kuriems įtariama bruceliozė arba kurie laikomi užsikrėtusiais, skaičių,- užsikrėtusių gyvūnų skaičių,- paskerstų gyvūnų skaičių;c) numatytą pradinių likvidavimo programų ir pagreitinto likvidavimo programų trukmę;d) metodus, taikomus pagreitinto likvidavimo programų veiksmingumui patikrinti;e) nacionalinio biudžeto lėšas, skirtas galvijų bruceliozei likviduoti, ir šių lėšų paskirstymą pagal straipsnius.Duomenys, nurodyti a, b ir e punktuose, turi būti pateikiami trejus metus iki pagreitinto ligos likvidavimo priemonių taikymo pradžios ir vėliau kiekvienais metais.4. Valstybės narės, kurių galvijų populiacijos neužsikrėtusios brucelioze, praneša Komisijai apie visas priemones, kurios taikomos šios ligos pasikartojimui ir plitimui sustabdyti.3 straipsnis1. Taikant šią direktyvą, valstybės narės, kuriose galvijų populiacijos užsikrėtusios galvijų tuberkulioze, parengia programas, skirtas šios ligos likvidavimui jų teritorijose pagreitinti 2 ir 3 dalyse numatytomis sąlygomis.2. a) Pagreitinto galvijų tuberkuliozės likvidavimo programos turi būti parengtos taip, kad juos įgyvendinus bandos būtų klasifikuojamos kaip "oficialiai nesergančios tuberkulioze", kaip tai apibrėžta Bendrijos nuostatose, taikomose šioje srityje, ypač Direktyvoje 64/432/EEB;b) programose turi būti nurodytos priemonės, kurių būtina imtis, kad būtų pagreitintas ir sustiprintas bei iki galo baigtas galvijų tuberkuliozės likvidavimas; be to, programose turi būti nurodytos kovos su šia liga bei jos profilaktikos priemonės.3. Valstybės narės praneša Komisijai:a) bandų, kurioms taikomos kontrolės priemonės, ir bandų, kurioms patvirtinta tuberkuliozė, skaičių ir procentą;b) šiuos skaičius:- gyvūnų, kuriems taikomos kontrolės priemonės, skaičių,- gyvūnų, kuriems įtariama tuberkuliozė arba kurie laikomi užsikrėtusiais, skaičių,- užsikrėtusių gyvūnų skaičių,- paskerstų gyvūnų skaičių;c) numatytą pradinių likvidavimo programų ir pagreitinto likvidavimo programų trukmę;d) metodus, taikomus pagreitinto likvidavimo programų veiksmingumui patikrinti;e) nacionalinio biudžeto lėšas, skirtas galvijų tuberkuliozei likviduoti, ir šių lėšų paskirstymą pagal straipsnius.Duomenys, nurodyti a, b ir e punktuose, turi būti pateikiami trejus metus iki pagreitinto likvidavimo priemonių taikymo pradžios ir vėliau kiekvienais metais.4. Valstybės narės, kurių galvijų populiacijos neužsikrėtusios tuberkulioze, praneša Komisijai apie visas priemones, kurios taikomos šios ligos pasikartojimui ir plitimui sustabdyti.4 straipsnisTaikant šią direktyvą, valstybės narės, kurios nustatė, kad jų teritorijoje yra enzootine leukoze užsikrėtusių galvijų, parengia šios ligos likvidavimo programas.Programose turi būti nurodytos kovos su šia liga priemonės.Bandymai arba metodai, taikomi skelbiant, kad banda neužkrėsta leukoze, yra nurodyti 1973 m. sausio 23 d. Komisijos sprendime 73/30/EEB, kuriuo leidžiama Vokietijos Federacinei Respublikai taikyti specialias sveikatos garantijas, užkertant kelią leukozei tarp importuotų galvijų, skirtų veislei arba produkcijai [7], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 75/64/EEB [8], arba taikomi bet kokie kiti bandymai ir metodai, pripažinti laikantis 11 straipsnyje numatytos procedūros.Komisijai paprašius, valstybės narės jai pateikia visą informaciją apie programų įgyvendinimą.2 SKYRIUS Bendrosios ir finansinio pobūdžio nuostatos5 straipsnisJeigu siūlomos priemonės yra skirtos Sutarties 39 straipsnio 1 dalies a punkte numatytiems tikslams įgyvendinti, 1 skyriuje nurodytos priemonės sudaro bendrąsias priemonės, apibrėžtas Reglamento (EEB) Nr. 729/70 6 straipsnio 1 dalyje.6 straipsnis1. Bendrųjų priemonių įgyvendinimo trukmė yra treji metai.2. Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondas (toliau – Fondas) skiria 130 milijonų apskaitos vienetų bendrosioms priemonėms įgyvendinti; šios lėšos skiriamos trejų metų laikotarpiui.7 straipsnis1. Valstybių narių išlaidos, skirtos 2, 3 ir 4 straipsniuose nurodytoms priemonėms įgyvendinti, gali būti padengtos iš Fondo Orientavimo skyriaus lėšų 6 straipsnyje nustatytose ribose.2. Fondo Orientavimo skyrius moka valstybėms narėms 60 apskaitos vienetų už vieną karvę ir 30 apskaitos vienetų už kitų galvijų vienetą, jeigu jie yra paskerdžiami įgyvendinant 1 skyriuje nurodytas priemones.3. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės nustatomos Reglamento (EEB) Nr. 729/70 13 straipsnyje numatyta tvarka.4. Bendrija nesuteikia finansinės paramos priemonėms, kurių imasi valstybės narės, jeigu nepriimtas teigiamas sprendimas laikantis 9 straipsnio nuostatų.8 straipsnis1. Prašymai suteikti finansinę paramą turi būti siejami su valstybėse narėse per vienerius kalendorinius metus paskerstais gyvūnais; ir turi būti pateikti Komisijai iki kitų metų liepos 1 d.2. Sprendimas dėl finansinės paramos suteikimo iš Fondo lėšų priimamas Reglamento (EEB) Nr. 729/70 7 straipsnio 1 dalyje numatyta tvarka.3. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės nustatomos Reglamento (EEB) Nr. 729/70 13 straipsnyje numatyta tvarka.9 straipsnis1. Valstybės narės pateikia Komisijai 2 ir 3 straipsniuose nurodytas programas ir 2 straipsnio 3 dalies c ir d punktuose bei 3 straipsnio 3 dalies c ir d punktuose pateiktą informaciją iki šių programų įgyvendinimo pradžios, bet ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo šios direktyvos įsigaliojimo ir vėliau kiekvienais metais. Valstybės narės pateikia Komisijai 4 straipsnyje nurodytas programas kiekvienais metais; valstybės narės, kurios dar nėra parengusios šių programų, pateikia jas iki įgyvendinimo pradžios.2. Komisija išnagrinėja 1 dalyje pateiktas programas ir nustato, ar įvykdytos Bendrijos finansinės paramos sąlygos, atsižvelgiant į šios direktyvos nuostatas ir jos tikslus. Per du mėnesius nuo bet kokios programos gavimo dienos, Komisija pateikia sprendimo projektą Veterinarijos nuolatiniam komitetui. Komitetas pateikia savo išvadas 11 straipsnyje numatyta tvarka per tokį laikotarpį, kurį nustato Komiteto pirmininkas. Dėl finansinių dalykų tariamasi su Fondo Komitetu.10 straipsnisKomisija atlieka reguliarius patikrinimus vietoje siekdama įsitikinti, kad šios programos yra vykdomos ir atitinka veterinarijos reikalavimus.Valstybės narės imasi būtinų priemonių šiems patikrinimams palengvinti, visų pirma garantuoja, kad ekspertams paprašius jiems bus pateikta visa informacija ir dokumentai, reikalingi programų vykdymui įvertinti.Šio straipsnio taikymo nuostatos, ypač jeigu jos susijusios su pirmojoje pastraipoje minimų patikrinimų dažnumu ir metodais, oficialiai paskirtų veterinarijos gydytojų paskyrimo taisyklės bei jų ataskaitų rengimo tvarka nustatomi laikantis 11 straipsnyje nurodytos tvarkos.11 straipsnis1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje numatytos procedūros, visi klausimai turi būti perduodami Veterinarijos nuolatiniam komitetui (toliau – Komitetas), Komiteto pirmininko, jo paties iniciatyva arba valstybei narei paprašius.2. Valstybių narių balsai Komitete nustatomi laikantis Sutarties 148 straipsnio 2 dalies nuostatų reikalavimų. Komiteto pirmininkas nebalsuoja.3. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurios turi būti patvirtintos, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į nagrinėjamų klausimų svarbumą. Nuomonė nepareiškiama, jei nesusidaro 41 balso dauguma.4. Komisija priima ir nedelsiant pradeda taikyti numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę. Jeigu jos neatitinka Komiteto nuomonės arba jeigu nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba priima priemones kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba nepriima sprendimo per tris mėnesius nuo pasiūlymo pateikimo dienos, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija ir nedelsdama pradeda jas taikyti, išskyrus tuos atvejus, kai Taryba paprasta balsų dauguma pasisako prieš tokias priemones.12 straipsnis11 straipsnis taikomas iki 1981 m. birželio 21 d.13 straipsnisTaryba, spręsdama dėl Komisijos pasiūlymo iki 1977 m. rugpjūčio 1 d. priima nuostatas dėl kriterijų, kuriuos turi atitikti 2, 3 ir 4 straipsniuose nurodytos nacionalinės likvidavimo programos, kad joms įgyvendinti galėtų būti suteikta Bendrijos finansinė parama.14 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki datos, nustatytos 13 straipsnyje nurodytų nuostatų įsigaliojimui, įgyvendina šią direktyvą15 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1977 m. gegužės 17 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Silkin[1] OL C 6, 1977 1 10, p. 13.[2] OL C 56, 1977 3 7, p. 28.[3] OL L 94, 1970 4 28, p. 13.[4] OL L 255, 1968 10 28, p. 23.[5] OL 121, 1964 7 29, p. 1977/64.[6] OL L 172, 1975 7 3, p. 17.[7] OL L 77, 1973 3 26, p. 40.[8] OL L 21, 1975 1 28, p. 20.--------------------------------------------------


title: 1996 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 96/96/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0096

Oficialusis leidinys L 046 , 17/02/1997 p. 0001 - 0019

		Tarybos direktyva 96/96/EB1996 m. gruodžio 20 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos siūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamasi Sutarties 189 straipsnio c punkte nustatytos tvarkos [3],(1) kadangi 1976 m. gruodžio 29 d. Tarybos direktyva 77/143/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo [4] buvo daug kartų iš dalies keičiama; kadangi dabar, prireikus ją vėl iš dalies keisti, direktyva aiškumo dėlei turi būti sujungta į vieną tekstą;(2) kadangi pagal bendrą transporto politiką kai kurių rūšių transporto eismas Bendrijoje turi vykti esant palankiausiomis sąlygomis, turint omenyje ir saugumą, ir vežėjams valstybėse narėse taikomas konkurencijos sąlygas;(3) kadangi kelių eismo intensyvėjimas ir dėl to padaugėjus pavojų bei nepatogumų, valstybėms narėms iškyla panašios prigimties ir rimtumo saugumo problemų;(4) kadangi dabartiniai reikalavimai ir techninės apžiūros metodai valstybėse narėse skiriasi ir ši situacija turi įtakos, kad valstybėse narėse atliekamų motorinių transporto priemonių apžiūrų nustatomų saugumo ir poveikio aplinkai lygiai nėra lygiaverčiai; kadangi ši padėtis greičiausiai pažeidžia sąlygas, kurios reguliuoja konkurenciją tarp transporto įmonių įvairiose valstybėse narėse;(5) kadangi dėl to yra būtina, kiek įmanoma, suderinti apžiūrų periodiškumą ir tikrinti privalomas pozicijas;(6) kadangi transporto priemonės apžiūra per visą jos naudojimo laiką turi būti palyginti paprasta, greita ir nebrangi;(7) kadangi minimalūs Bendrijos reikalavimai ir metodai, kurie turi būti naudojami II priede išvardytoms pozicijoms tikrinti, turi būti nustatyti atskirose direktyvose;(8) kadangi toms pozicijoms, kurios neįtrauktos į atskiras direktyvas, laikinai taikomi nacionaliniai reikalavimai;(9) kadangi atskirose direktyvose išdėstytus reikalavimus ir metodus būtina greitai suderinti su technikos pažanga ir, norint palengvinti reikalingų priemonių įgyvendinimą, reikia sukurti glaudaus bendradarbiavimo procedūrą tarp valstybių narių ir Komisijos, priklausančios komitetui, kuris techninę apžiūrą derina su technikos pažanga;(10) kadangi dėl stabdžių sistemų tikrinimo įrangos ir metodų kintamumo Bendrijoje būtų per anksti nustatyti oro slėgio ir slėgio augimo trukmių vertes ir t. t.;(11) kadangi šią direktyvą ketinama taisyti toliau tam, kad būtų įtraukta racionali ir pagerinta apžiūrų metodika;(12) kadangi iki to laiko, kol bus suderinta apžiūrų tvarka ir metodai, valstybės narės gali savo nuožiūra pasirinkti, kurią apžiūros tvarką jos naudos nustatyti, ar tikrinamų transporto priemonių stabdžių sistemos atitinka reikalavimus;(13) kadangi kiekviena valstybė narė pagal savo jurisdikciją turi užtikrinti, kad techninė apžiūra būtų atliekama sistemingai ir atitiktų aukštus reikalavimus;(14) kadangi Komisija turi kontroliuoti praktinį šios direktyvos taikymą ir reguliariai pranešti gautus duomenis Europos Parlamentui bei Tarybai;(15) kadangi visi, kurie užsiima transporto priemonių technine apžiūra, pripažįsta, kad apžiūros metodas ir ypač tai, ar transporto priemonė yra tikrinama pakrauta, iš dalies pakrauta ar nepakrauta, gali turėti įtakos tam, kaip tikrintojai pasitiki stabdžių sistemos tinkamumu eksploatacijai keliuose;(16) kadangi nustačius įvariai pakrauto kiekvieno transporto priemonės modelio stabdymo jėgos kontrolines vertes, tas pasitikėjimas būtų sugrąžintas; kadangi ši direktyva leidžia tikrinti šiuo režimu, kuris būtų alternatyva techninei apžiūrai pagal minimalias kiekvienos transporto priemonės kategorijos darbines charakteristikas;(17) kadangi dėl stabdžių sistemų šios direktyvos taikymo sritis daugiausia siejama su transporto priemonėmis, kurių komplektavimo detalėms buvo suteiktas tipo patvirtinimas pagal Direktyvą 71/320/EEB [5], nors pripažįstama, kad kai kurių kategorijų transporto priemonės gavo tokį patvirtinimą, laikantis nacionalinių reikalavimų, kurie gali skirtis nuo šios direktyvos reikalavimų;(18) kadangi valstybės narės gali išplėsti stabdžių tikrinimo apimtį, kad galėtų pradėti taikyti šią direktyvą transporto priemonėms ar tikrinamoms pozicijoms, kurioms ši direktyva netaikoma;(19) kadangi valstybės narės gali sugriežtinti stabdžių tikrinimą arba padidinti techninių apžiūrų periodiškumą;(20) kadangi šia direktyva siekiama, kad transporto priemonės išmetamųjų dujų kiekis būtų kuo mažesnis per visą jos naudojimo laiką, reguliariai atliekant išmetamųjų dujų tikrinimus, ir norima užtikrinti, kad transporto priemonės, kurios yra didžiausios teršėjos, nebūtų naudojamos, kol nebus tinkamai sutvarkytos;(21) kadangi blogas sureguliavimas ir netinkama priežiūra yra žalingi ne tik varikliui, bet ir aplinkai, nes dėl šių priežasčių didėja užterštumas ir kuro suvartojimas; kadangi yra svarbu, kad būtų plėtojamas aplinkai nekenksmingas transportas;(22) kadangi slėginio uždegimo (dyzelinių) variklių, išeinančių dūmų drumstumas laikomas tinkamu variklio techninės būklės rodikliu;(23) kadangi kibirkštinio uždegimo (Otto) variklių anglies monoksido kiekis iš išmetimo vamzdžio išeinančiose dujose, varikliui dirbant tuščiąja eiga, laikomas tinkamu variklio techninės būklės rodikliu;(24) kadangi daugelis variklių, kurie nebuvo reguliariai prižiūrimi, tikrinant išmetamąsias dujas gali neatitikti reikalavimų;(25) kadangi Otto variklių, kurių tipo patvirtinimo reikalavimai nurodo, kad jie turi turėti šiuolaikinius išmetamųjų dujų kontrolės įtaisus, pvz., trijų pakopų neutralizatoriams, kurie yra tikrinami lambda zondais, reguliarių tikrinimų reikalavimai išmetamosioms dujoms turi būti griežtesni nei įprastoms transporto priemonėms;(26) kadangi tam tikrais atvejais valstybės narės gali direktyvos netaikyti kai kurioms, istorinę vertę turinčiomis transporto priemonėmis; kadangi valstybės narės taip pat gali sukurti savo reikalavimus tokioms transporto priemonėms tikrinti; tačiau kadangi neturi būti taikomi griežtesni reikalavimai už tuos, kuriuos šios transporto priemonės turi atitikti pagal originalią konstrukciją;(27) kadangi turi būti palikta galimybė šią direktyvą kartais suderinti su transporto priemonių kūrimo laimėjimais, kurie lengvina tikrinimus eksploatacijos metu, ir apžiūrų metodų patobulinimais, kurie labiau priartina prie tikrųjų sąlygų, kuriomis transporto priemonė yra eksploatuojama;(28) kadangi Tarybos direktyva 92/6/EEB [6] reikalauja kai kurių kategorijų kelių transporto priemonėse įrengti ir naudoti greičio ribotuvus;(29) kadangi, kol bus sukurti greičio ribotuvų modeliai, kuriuos būtų lengva tikrinti, kai kurioms tokių įtaisų dalims, kur tai įmanoma, jau gali būti atlikti kai kurie bandymai, nustatant jų tinkamumą eksploatuoti;(30) kadangi šiuo metu valstybėms narėms palikta pačioms spręsti, kokias priemones jos turi taikyti, nustatydamos greičio ribotuvų veikimo teisingumą; kadangi ruošiamasi suvienodinti apžiūrų metodus ir reikalavimus;(31) kadangi Komisija turi įvertinti greičio ribotuvų veikimo patikrinimus eksploatacijos metu ir pateikti Tarybai ataskaitą; kadangi šios ataskaitos išvados sudarys pagrindą vėlesniems pasiūlymams dėl greičio ribotuvams taikomų reikalavimų pakeitimų;(32) kadangi taksi ir greitosios pagalbos automobiliams keliami techniniai reikalavimai yra panašūs į reikalavimus, keliamus lengviesiems automobiliams; kadangi dėl to tikrinimo reikalaujančios pozicijos gali būti panašios, nors apžiūrų periodiškumas yra skirtingas;(33) kadangi, dėl numatomo šios direktyvos poveikio nagrinėjamam sektoriui ir atsižvelgiant į subsidiarumo principą, Bendrijos priemonės, numatytos šioje direktyvoje, yra būtinos, kad būtų pasiektas techninių apžiūrų reikalavimų suderinimas, kad būtų išvengta konkurencijos iškraipymų tarp pervežimo įmonių savininkų ir būtų garantuota, kad transporto priemonės yra tinkamai tikrinamos ir prižiūrimos; kadangi šie tikslai negali būti visiškai pasiekti valstybėms narėms veikiant atskirai;(34) kadangi ši direktyva nekeičia įsipareigojimų, kuriuos prisiėmė valstybės narės dėl panaikintų direktyvų perkėlimo į nacionalinius teisės aktus ir galutinių direktyvų įgyvendinimo terminų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSBendrosios nuostatos1 straipsnis1. Kiekvienoje valstybėje narėje registruotoms motorinėms transporto priemonėms ir jų priekaboms bei puspriekabėms turi buti periodiškai atliekama techninė apžiūra, laikantis šios direktyvos ir visų pirma I ir II priedo reikalavimų.2. Tikrinamų transporto priemonių kategorijos, techninių apžiūrų periodiškumas ir tikrinamos pozicijos išvardytos I ir II priede.2 straipsnisTechninę apžiūrą, numatytą šioje direktyvoje, atlieka valstybė arba valstybės institucija, kurią valstybė įpareigoja atlikti šį uždavinį, arba institucijos ar įmonės, kurias skiria ir tiesiogiai prižiūri valstybė, įskaitant pagal įstatymą įgaliotas privačias įmones. Kuomet konkrečios įmonės, paskirtos būti transporto priemonių techninės apžiūros centrais, taip pat atlieka transporto priemonių remontą, valstybės narės daro visa, kas įmanoma, kad būtų užtikrintas transporto priemonių techninės apžiūros objektyvumas ir aukšta kokybė.3 straipsnis1. Valstybės narės turi imtis visų būtinų priemonių, kurios leistų įrodyti, kad transporto priemonei buvo atlikta techninė apžiūra laikantis bent šios direktyvos nuostatų.Apie šias priemones pranešama kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.2. Kiekviena valstybė narė pripažįsta kitos valstybės tomis pačiomis sąlygomis išduotą patvirtinimą, rodantį, kad transporto priemonei, registruotai toje kitoje valstybėje, kartu ir jos priekabai ar puspriekabei, buvo atlikta techninė apžiūra, laikantis bent šios direktyvos nuostatų.3. Valstybės narės, kiek tai įmanoma, turi naudoti tinkamas procedūras, siekdamos užtikrinti, kad jų teritorijoje registruotų transporto priemonių stabdžių veikimas tenkina šios direktyvos reikalavimus.II SKYRIUSIšimtys ir nukrypimai4 straipsnis1. Valstybės narės turi teisę netaikyti šios direktyvos transporto priemonėms, kurios priklauso kariuomenei, teisėsaugai ir teisėtvarkai bei priešgaisrinėms tarnyboms.2. Valstybės narės, pasikonsultavusios su Komisija, gali netaikyti šios direktyvos arba taikyti atskiras nuostatas kai kurioms transporto priemonėms, dirbančioms ar naudojamoms ypatingomis sąlygomis, ir transporto priemonėms, kurios niekuomet nenaudojamos arba labai retai naudojamos valstybinės reikšmės keliuose, įskaitant transporto priemones, turinčias istorinę reikšmę, pagamintas iki 1960 m. sausio 1 d., taip pat kurios laikinai keliuose nenaudojamos.3. Valstybės narės, pasikonsultavusios su Komisija, gali nustatyti savo techninės apžiūros reikalavimus toms transporto priemonėms, kurios laikomos istoriškai reikšmingomis.5 straipsnisNepaisydamos I ir II priedo nuostatų, valstybės narės gali:- paankstinti pirmąją privalomą techninę apžiūrą ir, jei tinka, prieš registraciją atlikti transporto priemonės techninę apžiūrą,- sutrumpinti laiką tarp dviejų periodinių techninių apžiūrų,- padaryti privalomą techninę apžiūrą tų transporto priemonių, kurioms jis nebuvo privalomas,- padidinti tikrinamų pozicijų skaičių,- nustatyti reikalavimus periodiškai tikrinti taip pat ir kitų kategorijų transporto priemones,- paskirti specialią papildomą techninę apžiūrą,- iš jų teritorijoje registruotų transporto priemonių reikalauti aukštesnių minimalių stabdžių efektyvumo reikalavimų, palyginti su nurodytais II priede, ir gali įtraukti techninę apžiūrą, kai transporto priemonė pakraunama daugiau, jei tokie reikalavimai nėra didesni, nei nurodyta transporto priemonės tipo pirminiame patvirtinime.6 straipsnis1. Nukrypstant nuo I ir II priedų nuostatų iki 1993 m. sausio 1 d. valstybės narės gali:- atidėti pirmąją privalomą techninę apžiūrą,- padidinti tarpą tarp dviejų periodinių techninių apžiūrų,- sumažinti tikrinamų pozicijų skaičių,- daryti pataisas transporto priemonių kategorijoms, kurioms yra privaloma techninė apžiūra,jei iki tos datos būtų pareikalauta, kad visiems mažesniems sunkvežimiams, nurodytiems I priedo 5 skirsnyje, būtų atlikta techninė apžiūra, remiantis šia direktyva.Tačiau valstybėse narėse, kur nebuvo periodinės techninės apžiūros sistemos, kurią galima būtų palyginti su ta, kuri atitiktų šią direktyvą, minėtos kategorijos transporto priemonėms straipsnio 1 dalis taikoma nuo 1988 m. liepos 28 dienos iki 1995 sausio 1 d.2. Lengviesiems automobiliams, nurodytiems I priedo 6 skirsnyje, straipsnio 1 dalis taikoma iki 1994 m. sausio 1 d.Tačiau valstybėse narėse, kur nebuvo periodinės techninės apžiūros sistemos, kurią galima būtų palyginti su ta, kuri atitiktų šią direktyvą, minėtos kategorijos transporto priemonėms straipsnio 1 dalis taikoma nuo 1991 m. gruodžio 31 dienos iki 1998 sausio 1 d.III SKYRIUSBaigiamosios nuostatos7 straipsnis1. Taryba, Komisijai pasiūlius, kvalifikuota balsu dauguma priima atskiras direktyvas, reikalingas nustatyti minimalius reikalavimus ir metodus, skirtus II priede išvardytoms pozicijoms tikrinti.2. Bet kurie pakeitimai, kurie yra būtini atskirose direktyvose apibrėžtiems reikalavimams ir metodams priderinti prie technikos pažangos, priimami vadovaujantis 8 straipsnyje nustatyta tvarka.8 straipsnis1. Komisijai padeda Direktyvos, reglamentuojančios motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo su technikos pažanga komitetas, toliau vadinamas komitetu, kurį sudaro valstybių narių atstovai ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.2. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.3. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį gali nustatyti pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos siūlymu. Valstybių narių atstovų komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.4. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jei jos atitinka komiteto nuomonę;b) jei numatytos priemonės neatitnka komiteto nuomonės, arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.9 straipsnis1. Komisija ne vėliau kaip iki 1998 m. gruodžio 31 d. Tarybai pateikia ataskaitą apie lengvųjų automobilių techninę apžiūrą, kartu pateikia visus, jos manymu, reikalingus pasiūlymus su konkrečia nuoroda į techninių apžiūrų periodiškumą ir turinį.2. Ne vėliau kaip po trejų metų nuo greičio ribotuvų periodinio tikrinimo įvedimo Komisija ištiria, ar remiantis įgytu patyrimu nustatytų techninių tikrinimų pakanka aptikti sugedusius ar suklastotus greičio ribotuvus, ar reikalavimus reikia tobulinti.10 straipsnisIII priedo A dalyje išvardytos direktyvos šiuo dokumentu panaikinamos nuo 11 straipsnyje nurodytos datos, nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl paskutinių perkėlimo į nacionalinius teisės aktus ir įgyvendinimo datų, nustatytų III priedo B dalyje.Nuorodos į panaikintas direktyvas aiškinamos kaip nuorodos į šią direktyvą ir turi būti skaitomos naudojantis koreliacijos lentelėmis, pateiktomis IV priede.11 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1998 m. kovo 9 d., užtikrina, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3. Valstybės narės imasi būtinų priemonių šioje direktyvoje numatytai techninės apžiūros sistemai įgyvendinti. Šios priemonės turi būti veiksmingos, suderintos ir įtikinamos.12 straipsnisŠi direktyva įsigalioja praėjus 20 dienų po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.13 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 20 d.Tarybos varduPirmininkasS. Barrett[1] OL C 193, 1996 7 4, p. 5 ir 31.[2] OL C 39, 1996 2 12, p. 24.[3] 1996 m. vasario 29 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 78, 1996 3 18, p. 27),1996 m. birželio 18 d. Tarybos bendroji nuostata (OL C 248, 1996 8 26, p. 49) ir 1996 m. spalio 24 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 347, 1996 11 18).[4] OL L 47, 1977 2 18, p. 47. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 94/23/EB (OL L 147, 1994 6 14, p. 6.).[5] Padomes 1971. gada 26. jūlija Direktīva 71/320/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz noteiktu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju bremžu iekārtām (OL L 202, 1971 9 6, p. 37) Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyvoje 91/422/EEB (OL L 233, 1991 8 22, p. 21).[6] 1992 m. vasario 10 d. Tarybos direktyva 92/6/EEB dėl greičio ribotuvų įrengimo ir naudojimo kai kurių kategorijų transporto priemonėse Bendrijoje (OL L 57, 1992 3 2, p. 27).--------------------------------------------------I PRIEDASTRANSPORTO PRIEMONIIŲ, KURIOMS ATLIEKAMA TECHNINĖ APŽIŪRA, KATEGORIJOS IR ŠIŲ APŽIŪRŲ PERIODIŠKUMASTransporto priemonės kategorija | Paikrinimų periodiškumas |1.Motorinės transporto priemonės, skirtos keleiviams vežti, kuriose, be vairuotojo, yra daugiau kaip 8 vietos | Po metų nuo tos datos, kai transporto priemonė buvo įregistruota pirmą kartą, ir vėliau kasmet |2.Motorinės transporto priemonės, skirtos kroviniams vežti, kurių maksimali leistina masė didesnė kaip 3500 kg | Po metų nuo tos datos, kai transporto priemonė buvo įregistruota pirmą kartą, ir vėliau kasmet |3.Priekabos ir puspriekabės, kurių didžiausia leistina masė didesnė kaip 3500 kg | Po metų nuo tos datos, kai transporto priemonė buvo įregistruota pirmą kartą, ir vėliau kasmet |4.Taksi, greitosios pagalbos automobiliai | Po metų nuo tos datos, kai transporto priemonė buvo įregistruota pirmą kartą, ir vėliau kasmet |5.Mažiausiai keturių ratų motorinės transporto priemonės, daugiausia skirtos kroviniams vežti, kurių leistina masė ne didesnė kaip 3500 kg, išskyrus žemės ūkyje naudojamus traktorius ir mašinas | Po ketverių metų nuo tos datos, kai transporto priemonė buvo naudota pirmą kartą, ir vėliau kas dvejus metus |6.Mažiausiai keturių ratų motorinės transporto priemonės, skirtos keleiviams vežti, turinčios ne daugiau kaip aštuonias vietas, neįskaitant vairuotojo vietos. | Po ketverių metų nuo tos datos, kai transporto priemonė buvo pirmą kartą panaudota ir vėliau kas dvejus metus |--------------------------------------------------II PRIEDASPRIVALOMAI TIKRINAMOS POZICIJOSTikrinimas turi apimti bent žemiau išvardytas pozicijas, jei tik jos priskiriamos prie privalomai toje valstybėje narėje tikrinamos transporto priemonės įrangos.Šiame priede nurodytos techninės apžiūros gali būti atliekamos vizualiai, be transporto priemonės dalių išardymo.Jei nustatoma, kad transporto priemonė pagal žemiau pateikiamas techninės apžiūros pozicijas turi trūkumų, valstybių narių atsakingos institucijos turi priimti procedūrą, kuria būtų nustatytos sąlygos, kuriomis transporto priemonė gali būti naudojama iki kitos techninės apžiūros.1, 2, 3, 4, 5 IR 6 KATEGORIJOS TRANSPORTO PRIEMONĖS |1.Stabdžių sistemosŠios pozicijos turi būti įtrauktos į stabdžių sistemų techninę apžiūrą. Rezultatai, gauti tikrinant stabdžių sistemas, kiek įmanoma turi atitikti Direktyvos 71/320/EEBtechninius reikalavimus. |Tikrinamos/bandomos pozicijos | Trūkumai |1.1.Mechanizmo būklė ir veikimas | |1.1.1.Stabdžių pedalo ašis | per daug užveržtasusidėvėjęs guolispernelyg didelis nusidėvėjimas/laisvumas |1.1.2.Stabdžių pedalo būklė ir jo eiga | pernelyg didelė ar nepakankama eigaatleistas stabdžio pedalas negrįžta į ankstesnę padėtįstabdžių pedalas neturi antdėklo, jis per laisvas ar susidėvėjęs |1.1.3.Vakuuminis siurblys ar kompresorius ir rezervuarai | pernelyg ilgas vakuumo/slėgio, kurių reikia veiksmingam stabdžių veikimui, susidarymo laikasįsijungus įspėjančiam įtaisui (arba jei manometras rodo pavojingą ribą) oro slėgio/vakuumo nepakanka nors dviems stabdymams atliktipastebimą slėgio kritimą sukeliantis oro nutekėjimas arba girdimas oro nutekėjimas |1.1.4.Nepakankamo oro slėgio indikatorius ar manometras | blogai veikiantis ar sugedes nepakankamo oro slėgio indikatorius/manometras |1.1.5.Rankinio stabdžio valdymo vožtuvas | sulūžęs ar sugadintas valdymas, per didelis susidėvėjimasblogai veikia valdymo vožtuvasnepatikimas vožtuvo valdymas ar nepatikimos vožtuvo detalėsnesandarūs sujungimai ar nutekėjimas sistemojenepatenkinamas veikimas |1.1.6.Stovėjimo stabdys, valdymo svirtis, stovėjimo stabdžio reketinis mechanizmas | blogai fiksuojasi stovėjimo stabdžio reketinis mechanizmaspernelyg didelis svirties ašies ar reketinio mechanizmo susidėvėjimaspernelyg didelė svirties eiga, rodanti neteisingą reguliavimą |1.1.7.Stabdymo sistemos čiaupai (pneumatiniai skirstytuvai, apsauginiai vožtuvai, reguliatoriai ir t. t.) | sugadinti, per didelis oro nutekėjimasper didelis alyvos nutekėjimas iš kompresoriausnesaugus/netinkamas įrengimashidraulinių stabdžių skysčio nutekėjimas |1.1.8.Priekabų stabdžių jungimo antgaliai | sugadinti išjungimo čiaupai ar užsisandarinantis vožtuvasnesaugus/netinkamas įrengimasper dideli nutekėjimai |1.1.9.Suspausto oro balionas | sugadintas, pažeistas korozijosnesandarus - neveikia išleidimo čiaupasnesaugus/netinkamas įrengimas |1.1.10.Stabdžių stiprintuvo dalys, pagrindinis cilindras (hidraulinės sistemos) | stiprintuvo mechanizmas sugadintas arba neveikiapagrindinis cilindras sugadintas arba nesandarusnepatikimas pagrindinis cilindrastrūksta stabdžių skysčionėra pagrindinio cilindro rezervuaro dangteliodega stabdžių skysčio signalinė lemputė arba perdegusinetiksliai veikia stabdžių skysčio lygio indikatorius |1.1.11.Standūs stabdžių sistemos vamzdeliai | gedimo ar įtrūkimo pavojusnutekėjimai iš vamzdelių ar iš sujungimų antgaliųpažeisti ar per daug paveikti korozijospasislinkę |1.1.12.Lanksčios stabdžių sistemos žarnelės | gedimo ar įtrūkimo pavojuspažeistos, pratrintos, per trumpos, susuktos stabdžių žarnelėsnutekėjimai iš žarnelių ar sujungimų antgaliųžarnelių išsipūtimas, esant slėgiuiakytumas |1.1.13.Stabdžių trinkelių padengimai (frikciniai antdėklai) | per daug susidėvėjęnešvarūs (alyva, tepalas ir t. t.) |1.1.14.Stabdžių būgnai, stabdžių diskai | per daug susidėvėję, per daug subraižyti, įtrūkę, nepatikimi ar suskilęnešvarūs (alyva, tepalas ir t. t.)nepatikimos tvirtinimo detalės |1.1.15.Stabdžių lynai, stabdžių trauklės, svirtiniai mechanizmai | pažeisti, gumbuoti (susisukę) lynaiper daug susidėvėję ar pažeisti korozijosnepatikimas lyno ar stabdžių trauklės sujungimaslyno šarvas su defektaisbet koks stabdžių sistemos laisvo judėjimo (paslankumo) sutrikimasbet kokia nenormali svirčių, trauklių, svirtinių mechanizmų eiga, rodanti blogą reguliavimą ar per didelį susidėvėjimą |1.1.16.Stabdžių pavaros (įskaitant stabdžių tampriuosius elementus ar hidraulinius cilindrus) | įtrūkę ar sugadintinesandarūsnepatikimas/netinkamas sumontavimasstipriai pažeisti korozijosper didelė darbinio stūmoklio ar diafragmos eiganėra sistemos detalių purvasargių ar jie labai pažeisti |1.1.17.Stabdymo jėgų reguliatorius | neįjungtasneteisingas reguliavimasužsikirtęs, neveikianėra |1.1.18.Automatinis tarpo reguliatorius su indikatoriumi | įstrigęs arba nenormali eiga, per didelis susidėvėjimas ar neteisingas reguliavimassugadintas |1.1.19.Pagalbinė stabdžių sistema (kur įrengta ar reikalinga) | nepatikimos jungtys ar tvirtinimaisugadinta |1.2.Darbinio stabdžio veikimas ir veiksmingumas | |1.2.1.Veikimas (laipsniškai didinamas iki maksimalios jėgos) | reikalavimų neatitinkanti stabdymo jėga vienam ar daugiau ratųkurio nors rato stabdymo jėga yra mažesnė kaip 70 % kito to paties tilto rato didžiausios stabdymo jėgos. Stabdžių tikrinimo kelyje atveju, transporto priemonės nukrypimas nuo judėjimo tiese yra per didelisnėra tolygaus stabdymo jėgos augimonenormalus bet kurio rato stabdžių veikimas (vėlavimas)per dideli stabdymo jėgos svyravimai dėl deformuotų diskų ar ovalių būgnų |1.2.2.Veiksmingumas | stabdymo veiksmingumas, kuris priklauso nuo maksimalios leistinos masės puspriekabėms,nuo maksimalių leistinų ašies apkrovų, kur tai įvertinama, mažesnis kaip:1 kategorija: 50 %2 kategorija: 43 %3 kategorija: 40 %4 kategorija: 50 %5 kategorija: 45 %6 kategorija: 50 %arbastabdymo jėga mažesnė už transporto priemonės gamintojo instrukcijoje šiai transporto priemonės ašiai nurodytą vertę |1.3.Atsarginio (avarinio) stabdžio veikimas ir veiksmingumas (jei atitinka atskiros sistemos reikalavimus) | |1.3.1.Veikimas | stabdys neveikia vienoje pusėjekurio nors rato stabdymo jėga yra mažesnė nei 70 % kito to paties tilto rato didžiausios stabdymo jėgosnėra tolygaus stabdymo jėgos augimoturint priekabą, neveikia jos automatinė stabdžių sistema |1.3.2.Veiksmingumas | visoms transporto priemonių kategorijoms stabdymo veiksmingumas mažesnis kaip 50 %darbinės stabdžių sistemos parametrų, apibrėžtų 1.2.2. maksimalios leistinos masės atžvilgiu, puspriekabėms, leistinų maksimalių ašių apkrovų sumos atžvilgiu |1.4.Stovėjimo stabdžio veikimas ir veiksmingumas | |1.4.1.Veikimas | stabdys neveikia vienoje pusėje |1.4.2.Veiksmingumas | visoms transporto priemonių kategorijoms stabdymo veiksmingumas mažesnis kaip 16 % maksimalios leistinos masės, arba motorinėms transporto priemonėms mažesnis kaip 12 % maksimalios leistinos bendrosios transporto priemonės masės, atsižvelgiant į tai, kuris rodiklis yra didesnis |1.5.Lėtintuvo ar variklio stabdžio sistemos veikimas | nėra tolygaus efektyvumo kitimo (lėtinantysis stabdys)sugedęs |1.6.Stabdžių antiblokavimo sistema (ABS) | blogai veikia stabdžių antiblokavimo sistemos įspėjantysis įtaisassugedusi |1, 2 IR 3 KATEGORIJOS TRANSPORTO PRIEMONĖS | 4, 5 IR 6 KATEGORIJOS TRANSPORTO PRIEMONĖS |2.Vairo mechanizmas ir vairaratis | 2.Vairo mechanizmas |2.1.Mechanizmo būklė2.2.Vairaratis2.3.Vairo mechanizmo laisvumas2.4.Vairo guoliai | 2.1.Mechanizmo būklė2.2.Vairo mechanizmo laisvumas2.3.Vairo mechanizmo sistemos tvirtinimas |3.Matomumas | 3.Matomumas |3.1.Matymo laukas3.2.Stiklo būklė3.3.Galinio vaizdo veidrodžiai3.4.Priekiniai valytuvai3.5.Stiklo ploviklai | 3.1.Matymo laukas3.2.Stiklo būklė3.3.Galinio vaizdo veidrodžiai3.4.Priekiniai valytuvai3.5.Stiklo plovikliai |4.Žibintai, atšvaitai ir elektros įranga | 4.Apšvietimo įranga |4.1.Tolimųjų ir artimųjų šviesų žibintai4.1.1.Būklė ir veikimas4.1.2.Reguliavimas4.1.3.Jungikliai4.1.4.Vizualinis veiksmingumas | 4.1.Tolimųjų ir artimųjų šviesų žibintai4.1.1.Būklė ir veikimas4.1.2.Reguliavimas4.1.3.Jungikliai |4.2.Šoniniai ir galiniai gabaritiniai žibintai4.2.1.Būklė ir veikimas4.2.2.Spalva ir vizualinis efektyvumas | 4.2.Būklė ir veikimas, sklaidytuvų būklė, spalva ir vizualinis veiksmingumas šių detalių:4.2.1.Šoninių ir galinių gabaritinių žibintų4.2.2.Stabdymo signalo žibintų4.2.3.Posūkių rodiklių4.2.4.Atbulinės eigos žibintų4.2.5.Priešrūkinių žibintų4.2.6.Galinio registracijos numerio ženklo apšvietimo žibintų4.2.7.Galinių atšvaitų4.2.8.Avarinės signalizacijos |4.3.Stabdymo signalo žibintai4.3.1.Būklė ir veikimas4.3.2.Spalva ir vizualinis veiksmingumas | |4.4.Posūkių rodikliai4.4.1.Būklė ir veikimas4.4.2.Spalva ir vizualinis veiksmingumas4.4.3.Jungikliai4.4.4.Mirksėjimo dažnis | |4.5.Priekiniai ir galiniai priešrūkiniai žibintai4.5.1.Išdėstymas4.5.2.Būklė ir veikimas4.5.3.Spalva ir vizualinis efektyvumas | |4.6.Atbulinės eigos žibintai4.6.1.Būklė ir veikimas4.6.2.Spalva ir vizualinis veiksmingumas | |4.7.Galinio valstybinio numerio ženklo apšvietimo žibintai | |4.8.Galiniai atšvaitaibūklė ir spalva | |4.9.Signalinės lemputės | |4.10.Elektros jungtys tarp vilkiko ir priekabos ar puspriekabės | |4.11.Elektros instaliacija | |5.Tiltai, ratai, padangos, pakaba | 5.Tiltai, ratai, padangos, pakaba |5.1.Tiltai | 5.1.Tiltai |5.2.Ratai ir padangos | 5.2.Ratai ir padangos |5.3.Pakaba | 5.3.Pakaba |6.Važiuoklė ir prie važiuoklės tvirtinami mazgai | 6.Važiuoklė ir prie važiuoklės tvirtinami mazgai |6.1.Važiuoklė ar rėmas ir prie jo tvirtinami mazgai6.1.1.Bendra būklė6.1.2.Išmetimo vamzdžiai ir duslintuvai6.1.3.Degalų bakas ir vamzdeliai6.1.4.Sunkių sunkvežimių galinės apsaugos nuo palindimo geometriniai parametrai ir būklė6.1.5.Atsarginio rato tvirtinimo įtaisas6.1.6.Vilkikų, priekabų ir puspriekabių sukabinimo įtaisas | 6.1.Važiuoklė ar rėmas ir prie jo tvirtinami mazgai6.1.1.Bendra būklė6.1.2.Išmetimo vamzdžiai ir duslintuvai6.1.3.Degalų bakas ir vamzdeliai6.1.4.Atsarginio rato tvirtinimo įtaisas6.1.5.Sukabinimo įtaisų patikimumas (jei įrengti) |6.2.Kabina ir kėbulas6.2.1.Bendra būklė6.2.2.Tvirtinimas6.2.3.Durys ir užraktai6.2.4.Dugnas6.2.5.Vairuotojo sėdynė6.2.6.Prietaisų skydelis | 6.2.Kėbulas6.2.1.Konstrukcijos detalių būklė6.2.2.Durys ir užraktai |7.Kita įranga | 7.Kita įranga |7.1.Saugos diržai | 7.1.Vairuotojo sėdynės tvirtinimas |7.2.Gesintuvas | 7.2.Akumuliatoriaus tvirtinimas |7.3.Užraktai ir sergimieji įtaisai | 7.3.Garsinis signalas |7.4.Avarinis sustojimo ženklas | 7.4.Avarinis sustojimo ženklas |7.5.Vaistinėlė7.5.1.Saugus laikymas (tvirtinimas)7.5.3.Veiksmingumas | 7.5.Saugos diržai7.5.2.Diržų būklė |7.6.Ratų atsparos | |7.7.Garsinis signalas | |7.8.Spidometras | |7.9.Tachografas (jo buvimas, plombų saugumas)tikrinami tachografo patikros plokštės duomenys, jei to reikalauja Reglamentas Nr. 3821/85/EEBabejojant tikrinama, ar padangų efektyvusis apskritimo ilgis sutampa su tachografo patikros plokštėje pateiktais duomenimiskur įmanoma, tikrinama, ar nėra pažeistos tachografo plombos ir kitos sujungimų apsaugos priemonės nuo neteisėto reguliavimo | |7.10.Greičio ribotuvaskur tai įmanoma, tikrinama, ar yra įrengtas greičio ribotuvas, kaip to reikalauja Direktyva 92/6/EEBtikrinami greičio ribotuvo duomenys su pateiktais lentelėjekur tai įmanoma, tikrinama, ar nėra pažeistos greičio ribotuvo plombos ir, ar nepažeistos kitos sujungimų apsaugos nuo neteisėto reguliavimo | |8.Neigiami faktoriai | 8.Neigiami faktoriai |8.1.Triukšmas | 8.1.Triukšmas |1, 2, 3, 4, 5, IR 6 KATEGORIJŲ TRANSPORTO PRIEMONĖS |8.2.Išmetamosios dujos8.2.1.Motorinės transporto priemonės su kibirkštinio uždegimo (Otto) varikliais:a)jei išmetamųjų dujų sudėtis nekontroliuojama šiuolaikinės išmetamų dujų kontrolės sistemos, pvz., trijų pakopų neutralizatoriumi, kurio veikimas tikrinamas liambda zondu:1.Vizuali išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, ieškant nutekėjimų.2.Jei įmanoma, vizuali išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, siekiant nustatyti, ar buvo sumontuota visa reikalinga įranga.Variklį atitinkamai pašildžius (atsižvelgiant į variklio gamintojo rekomendacijas), anglies monoksido (CO) kiekis išmetamosiose dujose matuojamas varikliui dirbant tuščiąja eiga (be apkrovos).Didžiausias leistinas CO kiekis išmetamosiose dujose yra tas, kurį nurodo variklio gamintojas. Jei šio duomens nėra, ar jei valstybių narių atsakingosios institucijos nutaria jo nenaudoti kaip pamatinės vertės, CO kiekis neturi būti didesnis kaip:transporto priemonėms, įregistruotoms ar pradėtoms pirmą kartą eksploatuoti iki 1986 m. spalio 1 d., t. y., iki datos, kai valstybės narės pradėjo reikalauti, kad transporto priemonės atitiktų Direktyvą 70/220/EEB: CO? 4,5 % tūrio.transporto priemonėms, įregistruotoms ar pradėtoms pirmą kartą eksploatuoti po 1986 m. spalio 1 d.: CO? 3,5 % tūrio;b)jei išmetamųjų dujų sudėtis kontroliuojama šiuolaikine išmetamųjų dujų kontrolės sistema, pvz., trijų pakopų neutralizatoriumi, kurio veikimas tikrinamas liambda zondu:1.Vizuali išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, ieškant nutekėjimų ir ar visos dalys sukomplektuotos.2.Vizuali išmetamųjų dujų sistemos apžiūra, siekiant nustatyti, ar buvo sumontuota visa reikalinga įranga.3.Išmetamųjų dujų kontrolės sistemos veiksmingumo tikrinimas matuojant liambda vertę ir CO kiekį išmetamosiose dujose, vadovaujantis 4 skirsniu ar metodikomis, kurias pasiūlė gamintojai ir kurios buvo patvirtintos tipo patvirtinimo metu. Kiekvienam tikrinimui variklis pašildomas pagal variklio gamintojo rekomendacijas.4.Ribinės išmetamųjų dujų kiekio vertės išmetimo vamzdžio gale:matavimas, varikliui dirbant tuščiąja eiga:Didžiausias leistinas CO kiekis išmetamosiose dujose yra tas, kurį nurodo transporto priemonės gamintojas. Kai tokios informacijos nėra, didžiausias CO kiekis turi neviršyti 0,5 % tūrio,matavimas, varikliui dirbant tuščiąja eiga, kai variklio sūkiai ne mažesni kaip2 000 min−1:CO kiekis: ne didesnis kaip 0,3 % tūrioLiambda: 1 ± 0,03, remiantis gamintojo specifikacijomis.8.2.2.Motorinės transporto priemonės su slėginio uždegimo (dyzeliniais) varikliais:išmetamųjų dujų drumstumo matavimas, varikliui įsibėgėjant laisvuoju greitėjimu be apkrovos (be apkrovos nuo tuščios eigos minimalių sūkių iki variklio ribojamų sūkių). Koncentracija neturi būti didesnė nei užrašyta ant plokštės, vadovaujantis Direktyva 72/306/EEB. Jei šio duomens nėra ar jei valstybių narių atsakingosios institucijos nutaria jo nenaudoti kaip pamatinės vertės, ribinės absorbcijos koeficiento vertės yra šios:didžiausias absorbcijos koeficientas:dyzeliniai varikliai su natūraliu įsiurbimu (be pripūtimo) = 2,5 m−1,dyzeliniai varikliai su turbokompresoriumi (su turbopripūtimu) = 3,0 m−1,ar lygiavertės vertės, kur naudojamos įrangos tipas skiriasi nuo EB tipui patvirtinti naudojamo tipo.Transporto priemonėms, kurios buvo įregistruotos ar pradėtos pirmą kartą eksploatuoti iki 1980 m. sausio 1 d., šie reikalavimai netaikomi.8.2.3.Tikrinimo įrangaTransporto priemonių išmetamosios dujos tikrinamos naudojant įrangą, skirtą tiksliai nustatyti, ar buvo laikomasi paskirtų arba gamintojo nurodytų verčių.8.2.4.Kur EB tipo patvirtinimo metu nustatoma, kad transporto priemonės tipas neatitiko šioje direktyvoje nustatytų ribinių verčių, valstybės narės, remdamosi gamintojo pateiktais įrodymais, šio tipo transporto priemonei gali nustatyti didesnes ribines vertes. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai, kuri savo ruožtu turi informuoti kitas valstybes nares. |1, 2 IR 3 KATEGORIJOS TRANSPORTO PRIEMONĖS | 4, 5 IR 6 KATEGORIJOS TRANSPORTO PRIEMONĖS |8.3.Įtaisai radijo trikdžiams slopinti | |9.Papildomos viešojo transporto priemonių apžiūros | |9.1.Avarinis (-iai) išėjimas (-ai) (įskaitant plaktukus stiklui sudaužyti), ženklai, nurodantys avarinius išėjimus | |9.2.Šildymo sistema | |9.3.Ventiliacijos sistema | |9.4.Sėdynių išdėstymas | |9.5.Salono apšvietimas | |10.Transporto priemonės identifikavimas | 10.Transporto priemonės identifikavimas |10.1.Valstybinio numerio ženklas | 10.1.Valstybinio registracijos numerio ženklas |10.2.Važiuoklės numeris | 10.2.Važiuoklės numeris |--------------------------------------------------III PRIEDASA DALISPanaikintos direktyvos(nurodytos 10 straipsnyje)1976 m. gruodžio 29 d. Tarybos direktyva 77/143/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo ir direktyvos, iš dalies pakeičiančios šią direktyvą:- Tarybos direktyva 88/449/EEB,- Tarybos direktyva 91/225/EEB,- Tarybos direktyva 91/328/EEB,- Tarybos direktyva 92/54/EEB,- Tarybos direktyva 92/55/EEB,- Tarybos direktyva 94/23/EB.B DALISDirektyva | Paskutinis terminas |perkelti į nacionalinius teisės aktus | įgyvendinti |77/143/EEB (OL L 47, 1977 2 18, p. 47) | 1977 m. gruodžio 31 d. | 1977 m. gruodžio 31 d. |88/449/EEB (OL L 222, 1988 8 12, p. 10) | 1990 m. liepos 28 d. | 1990 m. liepos 28 d. |91/225/EEB (OJ L 103, 1991 4 23, p. 3) | 1992 m. sausio 1 d. | 1992 m. sausio 1 d. |91/328/EEB (OJ L 178, 1991 7 6, p. 29) | 1993 m. liepos 1 d. | 1993 m. liepos 1 d. |92/54/EEB (OJ L 225, 1992 8 10, p. 63) | 1993 m. birželio 22 d. | 1993 m. birželio 22 d. |92/55/EEB (OJ L 225, 1992 8 10, p. 68) | 1993 m. birželio 22 d. | |transporto priemonėms, nurodytoms II priedo 8.2.1 a papunktyje | | 1994 m. sausio 1 d. |transporto priemonėms, nurodytoms II priedo 8.2.2 punkte | | 1996 m. sausio 1 d. |transporto priemonėms, nurodytoms II priedo 8.2.1 b papunktyje | | 1997 m. sausio 1 d. |94/23/EB (OJ L 147, 1994 6 14, p. 6) | 1997 m. sausio 1 d. | 1997 m. sausio 1 d. |--------------------------------------------------IV PRIEDASKORELIACIJOS LENTELĖ Nr. 1(įgyvendinimo terminai)Ši direktyva | 77/143/EEB | 88/449/EEB | 91/225/EEB | 91/328/EEB | 92/54/EEB | 92/55/EEB | 94/23/EB |1 straipsnio 1 dalis | 1 straipsnis | | | | | | |1 straipsnio 2 dalis | 2 straipsnio 1 dalis | | | | | | |2 straipsnis | 4 straipsnis | | | | | | |3 straipsnio 1 dalies 1 punktas | 5 straipsnio 1 dalis | | | | | | |3 straipsnio 1 dalies 2 punktas | 5 straipsnio 2 dalis | | | | | | |3 straipsnio 2 dalis | 5 straipsnio 3 dalis | | | | | | |3 straipsnio 3 dalis | | | | | | | 2 straipsnis |4 straipsnio 1 dalis | 2 straipsnio 2 dalis | | | | | | |4 straipsnio 2 dalis | 2 straipsnio 3 dalis | | | | | | |4 straipsnio 3 dalis | | | | | | | 4 straipsnis |5 straipsnio 1?6 įtraukos | 3 straipsnis | | | | | | |5 straipsnio 7 įtrauka | | | | | | | 3 straipsnis |6 straipsnio 1 dalis | 7 straipsnio 1 dalis | 1 straipsnio 1 dalis | | | | | |6 straipsnio 2 dalis | | | | 1 straipsnio 1 dalis | | | |7 straipsnio 1 ir 2 dalys | | | 1 straipsnis | | | | |8 straipsnio 1-4 dalys | | | 1 straipsnis | | | | |9 straipsnio 1 dalis | | | | 3 straipsnis | | | |9 straipsnio 2 dalis | | | | | | | |10 straipsnis | | | | | | | |11 straipsnio 1 dalis | 6 straipsnis | 2 straipsnio 1 dalis | 2 straipsnio 1 dalis | 2 straipsnio 1 dalis | 2 straipsnio 1 dalis | 2 straipsnio 1?3 dalys | 5 straipsnio 1 dalis |11 straipsnio 2 dalis | | 2 straipsnio 2 dalis | 2 straipsnio 2 dalis | 2 straipsnio 2 dalis | 2 straipsnio 2 dalis | | 5 straipsnio 2 dalis |11 straipsnio 3 dalis | | | | | | | |12 straipsnis | | | | | | 2 straipsnio 4 dalis | |13 straipsnis | | | | | | | |KORELIACIJOS LENTELĖ Nr. 2(transporto priemonių, kurioms atliekama techninė apžiūra, tipai)Ši direktyva | 77/143/EEB | 88/449/EEB | 91/225/EEB | 91/328/EEB | 92/54/EEB | 92/55/EEB | 94/23/EB |I priedas | I priedas | | | | | | |1 kategorija | 1 kategorija | | | | | | |2 kategorija | 2 kategorija | | | | | | |3 kategorija | 3 kategorija | | | | | | |4 kategorija | 4 kategorija | | | | | | |5 kategorija | | 1 straipsnio 2 dalis | | | | | |6 kategorija | | | | 1 straipsnio 2 dalis | | | |KORELOGRAMA Nr. 3(tikrinamos/bandomos pozicijos)Ši direktyva | 77/143/EEB | 88/449/EEB | 91/225/EEB | 91/328/EEB | 92/54/EEB | 92/55/EEB | 94/23/EB |II priedas | II priedas | | | | | | |1 Įžanginė pastaba | 1 Įžanginė pastaba | | | | | | |2 Įžanginė pastaba | | | | | 1 straipsnio 1 dalis | | |3 Įžanginė pastaba | | | | | 1 straipsnio 1 dalis | | |1 punktas | | | | | 1 straipsnio 1 dalis | | |1.2. punktas | | | | | | | |1.2.1. punktas | | | | | | | 1 straipsnis |1.2.2. punktas | | | | | | | |1.3. punktas | | | | | 1 straipsnio 1 dalis | | |1.3.1. punktas | | | | | | | |1.3.2. punktas | | | | | | | 1 straipsnis |1.4. punktas | | | | | 1 straipsnio 1 dalis | | |1.4.1. punktas | | | | | | | |1.4.2. punktas | | | | | | | 1 straipsnis |1.5. punktas | | | | | 1 straipsnio 1 dalis | | |1.6. punktas | | | | | | | |2 punktas | | 1 straipsnio 3 dalis | | | | | |7.8. punktas | | | | | | | |7.9. punktas (antraaštinė dalis) (1. - 3. įtraukos) | 1 straipsnio 3 dalis | | | | | | |7.10. punktas (1. - 3. įtraukos) | | | | | | | |8 punktas | | 1 straipsnio 3 dalis | | | | | |8.1. punktas | | | | | | | |8.2. punktas | | | | | | | |8.2.4. punktas | | | | | | 1 straipsnio 1 dalis | |8.3. punktas | | 1 straipsnio 3 dalis | | | | | |10.2. punktas | | | | | | | |--------------------------------------------------


title: 1986 m. lapkričio 17 d. Tryliktoji Tarybos direktyva dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo – pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, tvarkos

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31986L0560

Oficialusis leidinys L 326 , 21/11/1986 p. 0040 - 0041 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 9 tomas 1 p. 0130  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 9 tomas 1 p. 0130

		Tryliktoji Tarybos direktyva1986 m. lapkričio 17 d.dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo – pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, tvarkos(86/560/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 99 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į 1977 m. gegužės 17 d. Šeštąją Tarybos direktyvą 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos: vienodo vertinimo pagrindo [1], ypač į jos 17 straipsnio 4 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [2],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [3],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [4],kadangi Direktyvos 79/1072/EEB dėl pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, tvarkos [5] 8 straipsnis numato, kad valstybės narės gali atsisakyti grąžinti pridėtinės vertės mokestį apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, arba nustatyti jiems specialias sąlygas;kadangi reikia užtikrinti, kad pagal Direktyvos 79/1072/EEB nuostatas harmoningai plėtotųsi prekybos ryšiai tarp Bendrijos ir trečiųjų valstybių, ir kartu atsižvelgti į skirtingas situacijas, susiklosčiusias įvairiose trečiosiose valstybėse;kadangi reikia užkirsti kelią tam tikroms mokesčių mokėjimo vengimo ar išsisukinėjimo formoms,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje:1. "Apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsisteigęs Bendrijos teritorijoje" yra apmokestinamasis asmuo, nurodytas Direktyvos 77/388/EEB 4 straipsnio 1 dalyje, kuris per šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje nurodytą laikotarpį toje teritorijoje nevykdė savo verslo ar neturėjo joje fiksuotos vietos, per kurią būtų vykdomi verslo sandoriai, o kai tokio verslo ar nuolat veikiančios įmonės nėra – neturėjo Bendrijos teritorijoje nuolatinės ar įprastinės gyvenamosios vietos, ir kuris per tą patį laikotarpį netiekė jokių prekių ar neteikė jokių paslaugų, kurios būtų laikomos patiektomis ar suteiktomis 2 straipsnyje minimoje valstybėje narėje, išskyrus:a) transporto ir susijusias paslaugas, neapmokestinamas pridėtinės vertės mokesčiu pagal Direktyvos 77/388/EEB 14 straipsnio 1 dalies i punktą, 15 straipsnį arba 16 straipsnio 1 dalies B, C ir D punktus;b) tokias paslaugas, už kurias mokestį moka tik paslaugos pirkėjas (klientas), kaip numatyta Direktyvos 77/388/EEB 21 straipsnio 1 dalies b punkte.2. "Bendrijos teritorija" – tai valstybių narių teritorija, kurioje taikoma Direktyva 77/388/EEB.2 straipsnis1. Nepažeisdamos 3 ir 4 straipsnių ir laikydamosi toliau išvardytų sąlygų, valstybės narės visiems apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, grąžina visą pridėtinės vertės mokestį, jų sumokėtą už kitų apmokestinamųjų asmenų Bendrijos teritorijoje jiems suteiktas paslaugas ar patiektą kilnojamąjį turtą arba už į šalį importuotas prekes, jei tos prekės naudojamos Direktyvos 77/388/EEB 17 straipsnio 3 dalies a ir b punktuose nurodytai veiklai, arba teikiant paslaugas, nurodytas šios direktyvos 1 straipsnio 1b punkte.2. Valstybės narės gali nustatyti, kad trečiosioms valstybėms šio straipsnio 1 dalyje minimas pridėtinės vertės mokesčio sumų grąžinimas taikomas tik tuo atveju, kai trečiosios valstybės užtikrina panašias sąlygas apyvartos mokesčių srityje.3. Valstybės narės turi teisę reikalauti skirti atstovą mokesčių klausimais.3 straipsnis1. 2 straipsnio 1 dalyje minimos pridėtinės vertės mokesčio sumos grąžinamos apmokestinamajam asmeniui padavus prašymą. Valstybės narės nustato prašymų padavimo tvarką, terminus, laikotarpį, kurį prašymas turėtų apimti, nurodo instituciją, įgaliotą priimti prašymus, bei mažiausias pridėtinės vertės mokesčio sumas, kurias susigrąžinti siekiant leidžiama paduoti prašymą. Valstybės narės taip pat nustato pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo tvarką, įskaitant grąžinimo terminus. Jos prašytojui iškelia reikalavimus, būtinus nustatyti, ar prašymas yra pagrįstas, ir užkirsti kelią klastotėms, ypač reikalavimą pateikti įrodymą, kad jis verčiasi ekonomine veikla pagal Direktyvos 77/388/EEB 4 straipsnį. Prašytojas rašytiniu pareiškimu turi patvirtinti, kad per nustatytą laikotarpį nesudarė jokių sandorių, neatitinkančių šios direktyvos 1 straipsnio 1 punkte nustatytų sąlygų.2. Pridėtinės vertės mokestis negali būti grąžinamas palankesnėmis sąlygomis nei Bendrijos apmokestinamiesiems asmenims.4 straipsnis1. Šioje direktyvoje apmokestinamojo asmens teisė susigrąžinti pridėtinės vertės mokesčius nustatoma pagal Direktyvos 77/388/EEB 17 straipsnį, taikomą pridėtinės vertės mokestį grąžinančioje valstybėje narėje.2. Valstybės narės gali nutarti negrąžinti mokesčio už tam tikras išlaidas arba nustatyti papildomas pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo sąlygas.3. Ši direktyva netaikoma tiekiamoms prekėms, kurios yra arba gali būti neapmokestinamos pagal Direktyvos 77/388/EEB 15 straipsnio 2 punktą.5 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję vėliausiai iki 1988 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Ši direktyva taikoma tik prašymams grąžinti pridėtinės vertės mokestį, apskaičiuotą už nuo minėtos dienos įskaitytinai patiektas prekes ar suteiktas paslaugas, už kurias sąskaita faktūra išrašyta nuo aukščiau minėtos dienos, ar už nuo tos dienos įskaitytinai importuotas prekes.2. Valstybės narės pateikia Komisijai nacionalinės teisės aktų, kuriuos jos priėmė šios direktyvos taikymo srityje, pagrindinių nuostatų tekstus ir praneša, kaip jos naudojasi 2 straipsnio 2 punkte numatyta galimybe. Apie tai Komisija praneša kitoms valstybėms narėms.6 straipsnisNe vėliau kaip per trejus metus nuo 5 straipsnyje nurodytos datos Komisija, pasitarusi su valstybėmis narėmis, pateikia Tarybai ir Europos Parlamentui šios direktyvos, ypač jos 2 straipsnio 2 dalies, taikymo ataskaitą.7 straipsnisNuo šios direktyvos įgyvendinimo dienos, tačiau bet kokiu atveju ne vėliau kaip iki 5 straipsnyje nurodytos dienos Direktyvos 77/388/EEB 17 straipsnio 4 dalies paskutinis sakinys ir Direktyvos 79/1072/EEB 8 straipsnis visose valstybėse narėse netenka galios.8 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1986 m. lapkričio 17 d.Tarybos varduPirmininkasN. Lawson[1] OL L 145, 1977 6 13, p. 1.[2] OL C 223, 1982 8 27, p. 5 ir OL C 196, 1983 7 23, p. 6.[3] OL C 161, 1983 6 20, p. 111.[4] OL C 176, 1983 7 4, p. 22.[5] OL L 331, 1979 12 27, p. 11.--------------------------------------------------


title: 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/24/EB dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos (kodifikuota redakcija) (Tekstas svarbus EEE)

text:
5.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 111/16

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/24/EB
   2009 m. balandžio 23 d.
   dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos
   (kodifikuota redakcija)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 95 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1991 m. gegužės 14 d. Tarybos direktyvos 91/250/EEB dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos (3) turinys buvo keičiamas (4). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.

               (2)

               Kuriant kompiuterių programas reikia investuoti nemažai žmogiškųjų, techninių ir finansinių išteklių, o jas nukopijuoti galima už dalelytę tų sąnaudų, kurių reikia jas savarankiškai kuriant.

               (3)

               Kompiuterių programos darosi vis svarbesnės daugelyje pramonės šakų, ir dėl to kompiuterių programų technologiją galima laikyti pagrindiniu veiksniu, užtikrinančiu Bendrijos pramonės plėtrą.

               (4)

               Tam tikri valstybių narių įstatymuose numatytos kompiuterių programų teisinės apsaugos skirtumai daro tiesioginį neigiamą su kompiuterių programomis susijusį poveikį vidaus rinkai.

               (5)

               Būtina tokį poveikį turinčius skirtumus pašalinti ir užkirsti kelią naujiems panašiems skirtumams, o skirtumų, kurie neigiamai neveikia vidaus rinkos funkcionavimo, nebūtina šalinti ar jiems užkirsti kelią.

               (6)

               Atitinkamai Bendrijos teisinė bazė dėl kompiuterių programų apsaugos gali pirmiausia apsiriboti reikalavimu, kad valstybės narės numatytų kompiuterių programų apsaugą, panašią į literatūros kūrinių autorių teisių apsaugą, o vėliau nustatytų, kas turi rūpintis tokia apsauga, kam tokia apsauga turėtų būti taikoma, bei numatytų išimtines teises, kuriomis asmenys, kuriems taikoma apsauga, galėtų remtis duodami leidimą tam tikriems veiksmams ar juos drausdami, ir tokios apsaugos terminą.

               (7)

               Šioje direktyvoje sąvoka „kompiuterio programa“ apima bet kokios formos programas, įskaitant ir tas, kurios yra įrašytos į kompiuterinę įrangą. Ši sąvoka taip pat apima parengiamąjį projektinį darbą siekiant sukurti kompiuterio programą, jei tokio parengiamojo darbo esmė yra kompiuterinės programos sukūrimas vėlesniame etape.

               (8)

               Remiantis tam tikrais kriterijais, taikomais nusprendžiant, ar kompiuterio programa yra originalus kūrinys, neturi būti taikomi jokie programos kokybinių ar estetinių ypatybių tyrimai.

               (9)

               Bendrija yra visiškai įpareigota palaikyti tarptautinių standartų kūrimą.

               (10)

               Kompiuterio programos funkcija – palaikyti ryšį ir dirbti kartu su kitais kompiuterinės sistemos komponentais ir su naudotojais, ir dėl to reikia loginio ir atitinkamais atvejais fizinio tarpusavio sujungimo ir sąveikos, kad visi programinės ir kompiuterinės įrangos elementai dirbtų su kita programine ir kompiuterine įranga ir naudotojais visais būdais, kuriais jie turi veikti. Tos programos dalys, kurios užtikrina tokį programinės ir kompiuterinės įrangos elementų sujungimą ir sąveiką, paprastai vadinamos „sąsajos“. Toks funkcinis tarpusavio sujungimas ir sąveika paprastai vadinami „suderinamumu“; tokį suderinamumą galima apibrėžti kaip galėjimą keistis informacija ir abipusiškai naudotis šia informacija.

               (11)

               Siekiant išvengti abejonių, reikia aiškiai nustatyti, kad pagal šią direktyvą autorių teisių apsauga taikoma tik kompiuterio programos išraiškai, o ne idėjoms ir principams, kuriais remiasi programos elementai, įskaitant ir elementus, kuriais remiasi sąsajos. Pagal autorių teisių principus logika, algoritmai ir programavimo kalbos susideda iš idėjų ir principų, šios idėjos ir principai nėra šios direktyvos saugomi. Vadovaujantis valstybių narių įstatymais ir teismų praktika bei tarptautinėmis autorių teisių konvencijomis, tų idėjų ir principų išraiškai turi būti taikoma autorių teisių apsauga.

               (12)

               Šioje direktyvoje sąvoka „nuoma“ reiškia leidimą naudotis kompiuterio programa ar jos kopija ribotą laiką siekiant pelno. Ši sąvoka neapima viešosios panaudos, kuri atitinkamai neįeina į šios direktyvos taikymo sritį.

               (13)

               Autoriaus išimtinei teisei drausti neteisėtai atgaminti savo kūrinį turėtų būti taikoma apribota išimtis, kai leisti atgaminti kompiuterio programą techniškai būtina, kad ta programa galėtų naudotis ją teisėtai įsigijęs asmuo. Tai reiškia, jog sutartimi negalima drausti įdiegti ir paleisti programą, kad būtų galima naudotis teisėtai įsigyta programos kopija ir taisyti jos klaidų. Nesant konkrečių sutartinių nuostatų, įskaitant atvejus, kai programos kopija parduota, ją teisėtai įsigijusiam asmeniui leidžiama atlikti bet kurį kitą veiksmą, kuris pagal jo paskirtį yra būtinas, kad būtų galima naudotis ta programos kopija.

               (14)

               Asmeniui, turinčiam teisę naudotis kompiuterio programa, neturėtų būti užkertamas kelias atlikti veiksmus, būtinus stebėti, nagrinėti ar patikrinti programos veikimą, jei tokie veiksmai nepažeidžia programos autorių teisių.

               (15)

               Neteisėtas kodo, kuria kompiuterio programos kopija yra pateikta, atkūrimas, vertimas, pritaikymas ar keitimas yra autoriaus išimtinių teisių pažeidimas. Vis dėlto gali būti tokių aplinkybių, kai toks kodo atkūrimas ir jo vertimas yra neišvengiamas, norint gauti būtiną informaciją apie tai, kaip užtikrinti savarankiškai sukurtos programos suderinamumą su kitomis programomis. Dėl to turi būti laikoma, kad, tik tokiomis ribotomis aplinkybėmis, atgaminimo ir vertimo veiksmai, atlikti asmens, turinčio teisę naudotis programos kopija, ar jo vardu, yra teisėti, neprieštarauja sąžiningumui ir todėl jiems nereikia turėti autoriaus teisių turėtojo sutikimo. Šios išimties tikslas – leisti sujungti visus kompiuterinės sistemos komponentus, įskaitant ir skirtingų gamintojų pagamintus komponentus, kad jie galėtų veikti kartu. Tokia autoriaus išimtinių teisių išimtimi negalima naudotis taip, kad būtų pažeidžiami teisėti autoriaus teisių turėtojo interesai arba nesiderintų su įprastu programos naudojimu.

               (16)

               Kompiuterių programų apsauga pagal autorių teisių įstatymus neturėtų pažeisti kitų atitinkamais atvejais taikomų apsaugos formų. Tačiau sutartinės nuostatos, prieštaraujančios šioje Direktyvoje nustatytoms nuostatoms dėl dekompiliavimo ar šioje Direktyvoje numatytoms išimtims dėl laikinos kopijos arba išbandymo, nagrinėjimo ar patikrinimo, kaip veikia programa, turėtų būti laikomos niekinėmis.

               (17)

               Šios direktyvos nuostatos nepažeidžia konkurencijos taisyklių taikymo pagal Sutarties 81 ir 82 straipsnius, jei dominuojantis tiekėjas atsisako pateikti informaciją, būtiną suderinamumui, kaip apibrėžta šioje direktyvoje.

               (18)

               Šios direktyvos nuostatos neturėtų pažeisti priimtuose Bendrijos teisės aktuose numatytų konkrečių reikalavimų dėl sąsajų telekomunikacijų sektoriuje skelbimo ir Tarybos sprendimų dėl informacinių technologijų ir telekomunikacijų standartizavimo.

               (19)

               Ši direktyva neturi įtakos nacionaliniuose teisės aktuose pagal Berno konvenciją numatytoms nukrypti leidžiančioms nuostatoms, taikomoms klausimams, kuriems ši direktyva netaikoma.

               (20)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais I priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Apsaugos objektas
   1.   Vadovaudamosi šios direktyvos nuostatomis, valstybės narės taiko kompiuterių programoms tokią autorių teisių apsaugą kaip ir literatūros kūriniams, apibrėžtiems Berno konvencijoje dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos. Šioje direktyvoje sąvoka „kompiuterio programa“ apima ir parengiamąją projektinę medžiagą.
   2.   Šioje direktyvoje numatyta apsauga taikoma kompiuterio programos išraiškai bet kuria forma. Pagal šią direktyvą autorių teisių apsauga netaikoma idėjoms ir principams, kuriais remiasi kompiuterio programos elementai, įskaitant elementus, kuriais remiasi jos sąsajos.
   3.   Kompiuterio programai taikoma apsauga, jei ji yra originali ta prasme, kad tai – paties autoriaus intelekto kūrinys. Teisei į apsaugą nustatyti netaikomi jokie kiti kriterijai.
   4.   Šios direktyvos nuostatos taip pat taikomos programoms, sukurtoms iki 1993 m. sausio 1 d., nepažeidžiant jokių iki tos datos sudarytų aktų ar įgytų teisių.
   2 straipsnis
   Kompiuterių programų autorystė
   1.   Kompiuterio programos autorius – tai fizinis asmuo arba fizinių asmenų, kurie sukūrė programą, grupė, arba, jei valstybės narės įstatymai leidžia, juridinis asmuo, kuriam pagal tokius įstatymus suteikiamos autoriaus teisės.
   Kai valstybės narės įstatymai pripažįsta kolektyvinius kūrinius, asmuo, kuris pagal valstybės narės įstatymus laikomas kūrinį sukūrusiu asmeniu, yra laikomas jo autoriumi.
   2.   Jei kompiuterio programą yra sukūrusi fizinių asmenų grupė bendrai, išimtinės teisės priklauso bendrai.
   3.   Jei kompiuterio programą sukuria darbuotojas, atlikdamas savo tarnybines pareigas arba vykdydamas tarnybinę užduotį, tik darbdavys turi teisę naudotis visomis turtinėmis taip sukurtos programos teisėmis, jei sutartyje nėra numatyta kitaip.
   3 straipsnis
   Apsaugos subjektai
   Apsauga suteikiama visiems fiziniams ar juridiniams asmenims, kurie turi tokią teisę pagal autorių teisių įstatymus, taikomus literatūros kūriniams.
   4 straipsnis
   Apribojimai
   1.   Vadovaujantis 5 ir 6 straipsnių nuostatomis, autoriaus teisių turėtojo išimtinės teisės, kaip apibrėžta 2 straipsnyje, apima teisę pačiam arba leisti kitam:

               a)

               nuolat arba laikinai bet kokiomis priemonėmis ir forma atgaminti visą kompiuterio programą arba jos dalį. Jei kompiuterio programos įdiegimui, peržiūrėjimui, paleidimui, perdavimui ar saugojimui būtinas toks atgaminimas, tokiems veiksmams reikia gauti autoriaus teisių turėtojo leidimą;

               b)

               versti, pritaikyti, sutvarkyti ar kitaip pakeisti kompiuterio programą bei atgaminti šių veiksmų rezultatus, nepažeidžiant asmens, kuris keičia programą, teisių;

               c)

               bet kuria forma viešai platinti ir nuomoti kompiuterio programos originalą arba jos kopijas.

         2.   Pirmą kartą autoriaus teisių turėtojui arba su jo leidimu pardavus programos kopiją Bendrijoje, išnaudojama tos kopijos platinimo Bendrijoje teisė, išskyrus teisę kontroliuoti tolesnę programos ar jos kopijos nuomą.
   5 straipsnis
   Apribojimų išimtys
   1.   Jei nėra konkrečių sutartinių nuostatų, 4 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytiems veiksmams nereikia autoriaus teisių turėtojo leidimo, kai tokie veiksmai yra būtini tam, kad kompiuterio programą teisėtai įsigijęs asmuo galėtų ją naudoti pagal paskirtį ir taisyti jos klaidas.
   2.   Asmeniui, turinčiam teisę naudoti kompiuterio programą, sutartimi negalima drausti pasidaryti atsarginės kopijos, jei tai būtina tokiam naudojimui.
   3.   Asmuo, turintis teisę naudoti kompiuterio programos kopiją, turi teisę be autoriaus teisių turėtojo leidimo išbandyti, nagrinėti ar patikrinti, kaip veikia programa, kad galėtų nustatyti idėjas ir principus, kuriais remiasi programos elementai, jei jis tai daro teisėtai įdiegdamas, peržiūrėdamas, paleisdamas, perduodamas arba saugodamas programą.
   6 straipsnis
   Dekompiliavimas
   1.   Autoriaus teisių turėtojo leidimas nebūtinas, kai kodo atgaminimas (atkūrimas) ir jo vertimas, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose, yra būtini, norint gauti informaciją apie tai, kaip užtikrinti savarankiškai sukurtos kompiuterio programos suderinamumą su kitomis programomis, jei laikomasi šių sąlygų:

               a)

               tokius veiksmus atlieka licenciją turintis asmuo arba kitas teisę naudoti programos kopiją turintis asmuo, arba jų įgaliotas tai atlikti asmuo;

               b)

               suderinamumui užtikrinti būtina informacija anksčiau nebuvo laisvai prieinama a punkte nurodytiems asmenims; ir

               c)

               tokie veiksmai atliekami tik su tomis originalios programos dalimis, kurios yra būtinos suderinamumui užtikrinti.

         2.   Informaciją, gautą pagal šio straipsnio 1 dalies nuostatas, draudžiama:

               a)

               naudoti kitiems tikslams, o ne savarankiškai sukurtos kompiuterio programos suderinamumui užtikrinti;

               b)

               perduoti kitiems asmenims, išskyrus, kai tai būtina savarankiškai sukurtos kompiuterio programos suderinamumui užtikrinti; ar

               c)

               naudoti kokiai nors savo išraiška iš esmės panašiai kompiuterio programai sukurti, pagaminti ar parduoti, arba kitam veiksmui, kuris pažeidžia autorių teises.

         3.   Vadovaujantis Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos nuostatomis, šio straipsnio nuostatų negalima aiškinti taip, kad jos leistų jį taikyti nepagrįstai pažeidžiant teisėtus autoriaus teisių turėtojo interesus, ar prieštarautų įprastam kompiuterio programos naudojimui.
   7 straipsnis
   Ypatingos apsaugos priemonės
   1.   Nepažeisdamos 4, 5 ir 6 straipsnių nuostatų, valstybės narės pagal savo nacionalinius įstatymus numato atitinkamas teisines priemones prieš asmenis, kurie įvykdo bet kurį iš šių veiksmų:

               a)

               išleidžia į apyvartą kompiuterio programos kopiją, žinodami arba pagrįstai manydami, kad tai neteisėta kopija;

               b)

               komerciniams tikslams naudoja kompiuterio programos kopiją, žinodami arba pagrįstai manydami, kad tai neteisėta kopija;

               c)

               išleidžia į apyvartą arba komerciniams tikslams naudoja bet kokią priemonę, kuri skirta padėti neteisėtai pašalinti arba apeiti bet kurį techninį įtaisą, kuris galėjo būti taikomas kompiuterio programai apsaugoti.

         2.   Bet kuri neteisėta kompiuterio programos kopija gali būti konfiskuota pagal atitinkamos valstybės narės įstatymus.
   3.   Valstybės narės gali numatyti bet kurios priemonės, minimos šio straipsnio 1 dalies c punkte, konfiskavimą.
   8 straipsnis
   Kitų teisinių nuostatų taikymas
   Šios direktyvos nuostatos nepažeidžia jokių teisinių nuostatų, tokių kaip nuostatos dėl patentų teisių, prekių ženklų, nesąžiningos konkurencijos, komercinių paslapčių, puslaidininkinių gaminių apsaugos ar sutarčių teisės.
   Visos sutartinės nuostatos, prieštaraujančios 6 straipsniui ar 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytoms išimtims, yra niekinės.
   9 straipsnis
   Pateikimas
   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtas nacionalinių įstatymų nuostatas.
   10 straipsnis
   Panaikinimas
   Direktyva 91/250/EEB su pakeitimais, padarytais direktyva, nurodyta I priedo A dalyje, yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais I priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikmenų lentelę.
   11 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   12 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2009 m. balandžio 23 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. NEČAS

      (1)  OL C 204, 2008 8 9, p. 24.

      (2)  2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2009 m. kovo 23 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 122, 1991 5 17, p. 42.

      (4)  Žr. I priedo A dalį.

      I PRIEDAS
      A   DALIS

         Panaikinama direktyva su pakeitimu

         (nurodyta 10 straipsnyje)

                  Tarybos direktyva 91/250/EEB
                  (OL L 122, 1991 5 17, p. 42)

                  Tarybos direktyva 93/98/EEB
                  (OL L 290, 1993 11 24, p. 9)

                  Tiktai 11 straipsnio 1 dalis

            B   DALIS

         Perkėlimo į nacionalinę teisę terminų sąrašas

         (nurodytas 10 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  91/250/EEB

                  1992 m. gruodžio 31 d.

                  93/98/EEB

                  1995 m. birželio 30 d.

      II PRIEDAS

         Atitikmenų lentelė

                  Direktyva 91/250/EEB

                  Ši direktyva

                  1 straipsnio 1, 2 ir 3 dalys

                  1 straipsnio 1, 2 ir 3 dalys

                  2 straipsnio 1 dalies pirmas sakinys

                  2 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  2 straipsnio 1 dalies antras sakinys

                  2 straipsnio 1 dalies antra pastraipa

                  2 straipsnio 2 ir 3 dalys

                  2 straipsnio 2 ir 3 dalys

                  3 straipsnis

                  3 straipsnis

                  4 straipsnio įžanginiai žodžiai

                  4 straipsnio 1 dalies įžanginiai žodžiai

                  4 straipsnio a punktas

                  4 straipsnio 1 dalies a punktas

                  4 straipsnio b punktas

                  4 straipsnio 1 dalies b punktas

                  4 straipsnio c punkto pirmas sakinys

                  4 straipsnio 1 dalies c punktas

                  4 straipsnio c punkto antras sakinys

                  4 straipsnio 2 dalis

                  5, 6 ir 7 straipsniai

                  5, 6 ir 7 straipsniai

                  9 straipsnio 1 dalies pirmas sakinys

                  8 straipsnio pirma dalis

                  9 straipsnio 1 dalies antras sakinys

                  8 straipsnio antra dalis

                  9 straipsnio 2 dalis

                  1 straipsnio 4 dalis

                  10 straipsnio 1 dalis

                  —

                  10 straipsnio 2 dalis

                  9 straipsnis

                  —

                  10 straipsnis

                  —

                  11 straipsnis

                  11 straipsnis

                  12 straipsnis

                  —

                  I priedas

                  —

                  II priedas


title: 1999 m. liepos 23 d. Komisijos direktyva 1999/76/EB, nustatanti Bendrijos analizės metodą, kuriuo nustatoma lasalocido natrio druska pašaruosetekstas svarbus EEE

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31999L0076

Oficialusis leidinys L 207 , 06/08/1999 p. 0013 - 0017

		Komisijos direktyva 1999/76/EB1999 m. liepos 23 d.nustatanti Bendrijos analizės metodą, kuriuo nustatoma lasalocido natrio druska pašaruose(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvą 70/373/EEB dėl Bendrijos mėginių paėmimo ir analizės metodų, taikomų oficialiai pašarų kontrolei, įvedimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo aktu, ypač į jos 2 straipsnį,(1) kadangi Direktyva 70/373/EEB nustato, kad oficiali pašarų kontrolė siekiant patikrinti, kaip laikomasi pašarų kokybės ir sudėties reikalavimų, nustatytų įstatymais ir kitais teisės aktais, turi būti vykdoma taikant Bendrijos bandinių ėmimo ir analizės metodus;(2) kadangi 1970 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyva 70/524/EEB dėl pašarų priedų [2] su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1999 m. balandžio 26 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 866/1999 [3], nustato, kad lasalocido natrio druskos kiekis turi būti nurodytas etiketėse, jei šios medžiagos dedamos į premiksus ir pašarus;(3) kadangi šioms medžiagoms nustatyti turi būti nustatyti Bendrijos analizės metodai;(4) šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Pašarų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės numato, kad siekiant oficialiai kontroliuoti lasalocido kiekį pašaruose, atliekamos analizės būtų vykdomos taikant šios direktyvos priede nustatytą metodą.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2000 m. sausio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Šias priemones jos taiko nuo 2000 m. vasario 1 d.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1999 m. liepos 23 d.Komisijos varduFranz FischlerKomisijos narys[1] OL L 170, 1970 8 3, p. 2.[2] OL L 270, 1970 12 14, p. 1.[3] OL L 108, 1999 4 27, p. 20.--------------------------------------------------PRIEDASLASALOCIDO NATRIO DRUSKOS NUSTATYMASIš Streptomyces lasaliensis kultūros gautos polieterio monokarboninės rūgšties natrio druska1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas lasalocido natrio druskos kiekis pašaruose ir premiksuose. Radimo riba yra 5 mg/kg, nustatymo riba – 30 mg/kg.2. Metodo esmėLasalocido natrio druska ekstrahuojama iš mėginio į parūgštintą metanolį, o jos kiekis nustatomas atvirkštinių fazių didelio efektyvumo skysčių chromatografijos (HPLC) metodu naudojant spektrofluorimetrinį detektorių.3. Reagentai3.1. Kalio-divandenilio fosfatas (KH2PO4)3.2. Ortofosforo rūgštis, w = 85 %3.3. Ortofosforo rūgšties tirpalas, σ = 20 %23,5 ml ortofosforo rūgšties (3.2) skiesti vandeniu iki 100 ml3.4. 6-metil-2-heptilaminas (1,5-dimetilheksilaminas), w = 99 %3.5. Metanolis, chromatografiškai grynas3.6. Druskos rūgštis, ρ20 = 1,19 g/ml3.7. Fosfatinis buferinis tirpalas, c = 0,01 mol/l500 ml vandens (3.11) ištirpinti 1,36 g KH2PO4 (3.1), įpilti 3,5 ml ortofosforo rūgšties (3.2) ir 10,0 ml 6-metil-2-heptilamino (3.4). Ortofosforo rūgštimi (3.3) tirpalo pH nustatyti iki 4,0, vandeniu (3.11) skiesti iki 1000 ml.3.8. Parūgštintas metanolisĮ 1000 ml matavimo kolbą įpilti 5,0 ml druskos rūgšties (3.6), iki žymos skiesti metanoliu (3.5) ir išmaišyti. Šį tirpalą gaminti analizės dieną prieš naudojimą.3.9. HPLC judančioji fazė, fosfatinis buferinis tirpalas/metanolis santykiu 5 + 95 (V + V)5 ml fosfatinio buferinio tirpalo (3.7) sumaišyti su 95 ml metanolio (3.5).3.10. Etalonė medžiaga – gryna lasalocido natrio druska, C34H53O8Na (polieterio monokarboninės rūgšties natrio druska, gauta iš Streptomyces lasaliensis kultūros), E7633.10.1. Lasalocido natrio druskos pradinis etaloninis tirpalas, 500 μg/mlĮ 100 ml matavimo kolbą 0,1 mg tikslumu pasverti 50 mg lasalocido natrio druskos (3.10), ištirpinti parūgštintame metanolyje (3.8), iki žymos skiesti tuo pačiu tirpikliu ir išmaišyti. Šis tirpalas gaminamas analizės dieną prieš naudojimą.3.10.2. lasalocido natrio druskos tarpinis etaloninis tirpalas, 50 μg/mlĮ 100 ml matavimo kolbą pipete įlašinti 10 ml lasalocido natrio druskos pradinio etaloninio tirpalo (3.10.1), iki žymos skiesti parūgštintu metanoliu (3.8) ir išmaišyti. Šis tirpalas gaminamas analizės dieną prieš naudojimą.3.10.3. Kalibravimo tirpalaiĮ 50 ml matavimo kolbas įpilti 1,0, 2,0, 4,0, 5,0 ir 10,0 ml tarpinio etaloninio tirpalo (3.10.2), iki žymos skiesti parūgštintu metanoliu (3.8) ir išmaišyti. Lasalocido natrio druskos koncentracija šiuose tirpaluose yra atitinkamai 1,0 μg/ml, 2,0 μg/ml, 4,0 μg/ml, 5,0 μg/ml ir 10,0 μg/ml. Šie tirpalai gaminami analizės dieną prieš naudojimą.3.11. Vanduo, chromatografiškai grynas4. Įranga4.1. Ultragarso vonia (arba vandens vonia su maišykle) su reguliuojama temperatūra.4.2. Membraninis filtras, 0,45 μm.4.3. HPLC įranga su įšvirkštimo sistema;, tinkama įšvirkšti 20 μl tirpalo4.3.1. Atvirkštinių fazių skysčių chromatografijos kolonėlė 125 mm × 4 mm, C18, 5 μm pakuotė ar lygiavertė kolonėlė4.3.2. Reguliuojamo bangos ilgio spektrofluorimetrinis detektorius.5. Darbo eiga5.1. Bendrosios nuostatos5.1.1. Tuščiasis pašarasRegeneravimo testui (5.1.2) atlikti turėtų būti tiriamas tuščiasis pašaras siekiant patikrinti, ar jame nėra lasalocido natrio druskos ar kitų medžiagų. Tuščiasis pašaras turėtų būti panašios rūšies kaip tiriamasis ir jame neturi būti nei lasalocido natrio druskos, nei kitų medžiagų.5.1.2. Regeneravimo testasRegeneravimo testas turėtų būti atliekamas įdėjus į tuščiąjį pašarą lasalocido natrio druskos kiekį, panašų į esantį mėginyje. Siekiant gauti koncentraciją 100 mg/kg, į 250 ml kūginę kolbą įpilti 10,0 ml pradinio etaloninio tirpalo (3.10.1) ir tirpalą išgarinti iki maždaug 0,5 ml. Įdėti 50 g tuščiojo pašaro, gerai išmaišyti ir palikti 10 min. Prieš ekstrahavimą (5.2) dar keletą kartų pamaišyti.Jei nėra tuščiojo pašaro, panašaus į tiriamąjį (žr. 5.1.1), regeneravimo testas gali būti atliekamas etaloninio priedo metodu. Šiuo atveju į tiriamąjį mėginį dedamas panašus lasalocido natrio druskos kiekis, koks jau yra mėginyje. Mėginys su lasalocido natrio druskos priedu ir neprisodrintas mėginys ištiriami. Regeneravimas gali būti apskaičiuojama atimties būdu.5.2. Ekstrahavimas5.2.1. PašaraiĮ 250 ml kūginę kolbą su kamščiu 0,01 g tikslumu pasverti 5–10 g mėginio. Įpilti 100 ml parūgštinto metanolio (3.8). Kolbą uždengti kamščiu ir pakratyti, kad vienodai išsimaišytų mėginys. Kolbą 20 min. įdėti į ultragarso vonią (4.1), kurioje nustatyta maždaug 40 °C temperatūra. Iš ultragarso vonios išimtą kolbą atvėsinti iki kambario temperatūros. Kolbą palikti apytiksliai 1 val., kol nusistovės skenda. Alikvotinę ekstrakto dalį filtruoti per membraninį filtrą (4.2) į tinkamą indą. Atlikti nustatymą HPLC metodu (5.3).5.2.2. PremiksaiĮ 250 ml matavimo kolbą 0,001 g tikslumu pasverti apie 2 g nemalto premikso. Įpilti 100 ml parūgštinto metanolio (3.8). Kolbą pakratyti, kad vienodai išsimaišytų mėginys. Kolbą 20 min. įdėti į ultragarso vonią (4.1), kurioje nustatyta maždaug 40 °C temperatūra. Iš ultragarso vonios išimtą kolbą atvėsinti iki kambario temperatūros. Iki žymos skiesti parūgštintu metanoliu (3.8) ir nuodugniai išmaišyti. Kolbą palikti apytiksliai 1 val., kol nusistovės skenda. Alikvotinę ekstrakto dalį filtruoti per membraninį filtrą (4.2). Tinkamą filtrato kiekį skiesti parūgštintu metanoliu (3.8), kad lasalocido natrio druskos koncentracija galutiniame tirpale būtų apie 4 μg/ml. Atlikti nustatymą HPLC metodu (5.3).5.3. Nustatymas HPLC metodu:5.3.1. ParametraiRekomenduojamos šios sąlygos; galima taikyti kitas sąlygas, jei gaunami lygiaverčiai rezultatai:Skysčių chromatografijos kolonėlė (4.3.1): | 125 mm × 4 mm, atvirkštinių fazių, C18, 5 μm pakuotė, ar lygiavertė |Judančioji fazė (3.9): | fosfatinio buferinio tirpalo (3.7) ir metanolio (3.5) mišinys 5 + 95 (v + v) |Srautas: | 1,2 ml/min. |Matavimo bangos ilgis:—sužadinimas: | 310 nm, |—emisija: | 419 nm |Įšvirkščiamo mėginio tūris: | 20 μl |Chromatografinės sistemos stabilumą patikrinti keletą kartų įšvirkščiant 4,0 μg/ml kalibravimo tirpalą (3.10.3), kol smailės aukštis ir sulaikymo trukmė nesikeis.5.3.2. Kalibravimo kreivėPo keletą kartų įšvirkšti kiekvieną kalibravimo tirpalą (3.10.3) ir išmatuoti kiekvienos koncentracijos smailių aukščių (plotų) vidurkius. Nubraižyti kalibravimo kreivę ant ordinačių ašies atidedant kalibravimo tirpalų smailių aukščių (plotų) vidurkius, ant abscisių – atitinkamų tirpalų koncentracijas mikrogramais mililitre.5.3.3. Mėginio tirpalasMėginio ekstraktus (5.2.1 ar 5.2.2) tokio pat tūrio, kaip ir kalibravimo tirpalų tūriai, įšvirkšti keletą kartų į chromatografą, bei išmatuoti lasalocido natrio druskos smailių aukščių (plotų) vidurkį.6. Rezultatų apskaičiavimasPagal mėginio tirpalo lasalocido natrio druskos smailių aukščių (plotų) vidurkį (5.3.3), remiantis kalibravimo kreive, nustatyti mėginio tirpalo koncentraciją mikromoliais mililitre.6.1. PašaraiLasalocido kiekis w miligramais kilograme mėginio apskaičiuojamas pagal tokią formulę:w =β · V,kurioje:β = lasalocido natrio druskos koncentracija mėginio tirpale (5.2.1) mikrogramais mililitre;V1 = mėginio ekstrakto tūris mililitrais pagal 5.2.1 punktą (t. y. 100 ml);m = mėginio masė g.6.2. PremiksaiLasalocido natrio druskos kiekis w miligramais kilograme mėginio apskaičiuojamas pagal tokią formulę:w =β · V· f,kurioje:β = lasalocido natrio druskos koncentracija mėginio tirpale (5.2.2) mikrogramais mililitre;V2 = mėginio ekstrakto tūris mililitrais pagal 5.2.2 punktą (t. y. 250 ml);f = praskiedimo faktorius pagal 5.2.2 punktą;m = mėginio masė g.7. Rezultatų patvirtinimas7.1. TapatumasSpektrofluorimetrija pagrįsti metodai yra mažiau priklausomi nuo trukdžių nei tie, kuriuose naudojama UV detekcija. Analitės tapatumas gali būti patvirtintas kochromatografijos būdu.7.1.1. KochromatografijaMėginio ekstraktas (5.2.1 ar 5.2.2) prisodrinamas kalibravimo tirpalo (3.10.3) kiekiu. Dedamo lasalocido natrio druskos kiekis turėtų būti panašus į išmatuotą lasalocido natrio druskos kiekį mėginio ekstrakte. Atsižvelgiant į įdėtą kiekį ir į ekstrakto praskiedimą, padidėti turėtų tik lasalocido natrio druskos smailės aukštis. Smailės plotis pusėje jos aukščio turėtų būti ± 10 % neprisodrinto mėginio ekstrakto lasalocido natrio druskos smailės pločio.7.2. PakartojamumasSkirtumas tarp dviejų kartotinių to paties mėginio matavimų rezultatų neturi viršyti:- 15 % santykinai didesnės vertės, kai lasalocido natrio druskos koncentracija yra nuo 30 mg/kg iki 100 mg/kg,- 15 mg/kg, kai lasalocido natrio druskos yra nuo 100 mg/kg iki 200 mg/kg,- 7,5 % santykinai didesnės vertės, kai lasalocido natrio druskos koncentracija yra per 200 mg/kg.7.3. RegeneravimasPrisodrinto (tuščiojo) pašarų mėginio regeneravimas turėtų būti ne mažesnis kaip 80 %. Prisodrintų premikso mėginių regeneravimas turi būti ne mažesnė kaip 90 %.8. Tarplaboratorinio tyrimo rezultataiBuvo parengtas tarplaboratorinis tyrimas [1], kurio metu 12 laboratorijų analizavo du premiksus (1 ir 2 mėginiai) ir penkis pašarus (3–7 mėginiai). Kiekvienas mėginys ištirtas du kartus. Rezultatai pateikiami lentelėje.L = laboratorijų skaičius;n = atskirų verčių skaičius;Sr = pakartojamumo standartinis nuokrypis;CVr = pakartojamumo variacijos koeficientas %;SR = atkuriamumo etaloninis nuokrypis;CVR = atkuriamumo variacijos koeficientas %.| 1 mėginys Premiksas viščiukams | 2 mėginys Premiksas kalakutams | 3 mėginys Granuliuotas lesalas kalakutams | 4 mėginys Trupininis lesalas viščiukams | 5 mėginys Lesalas kalakutams | 6 mėginys Lesalas paukščiams A | 7 mėginys Lesalas paukščiams B |L | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 |N | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 |Vidurkis (mg/kg) | 5050 | 16200 | 76,5 | 78,4 | 92,9 | 48,3 | 32,6 |Sr (mg/kg) | 107 | 408 | 1,71 | 2,23 | 2,27 | 1,93 | 1,75 |CVr (%) | 2,12 | 2,52 | 2,24 | 2,84 | 2,44 | 4,00 | 5,37 |SR (mg/kg) | 286 | 883 | 3,85 | 7,32 | 5,29 | 3,47 | 3,49 |CVR (%) | 5,66 | 5,45 | 5,03 | 9,34 | 5,69 | 7,18 | 10,70 |Nominalus kiekis (mg/kg) | 5000 | 16000 | 80 | 105 | 120 | 50 | 35 |[1] ANALYST, 1995, 120, 2175-2180--------------------------------------------------