title: 1994 m. birželio 27 d. Tarybos Direktyva 94/31/EB iš dalies keičianti Direktyvą 91/689/EEB dėl pavojingų atliekų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994L0031

Oficialusis leidinys L 168 , 02/07/1994 p. 0028 - 0028 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 13 p. 0200  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 13 p. 0200

		Tarybos Direktyva 94/31/EB1994 m. birželio 27 d.iš dalies keičianti Direktyvą 91/689/EEB dėl pavojingų atliekųEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 130s straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],veikdama laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje nustatytos tvarkos,kadangi iš Tarybos direktyvos 75/442/EEB [3] 18 straipsnyje numatyto komiteto veiklos tapo aišku, kad privalomo pavojingų atliekų sąrašo neįmanoma sudaryti per Direktyvoje 91/689/EEB [4] apibrėžtą terminą, ir kadangi Direktyvos 91/689/EEB įgyvendinimas priklauso nuo Komisijos sudaromo šio sąrašo;kadangi būtina užtikrinti kuo trumpesnį Direktyvos 91/689/EEB įgyvendinimo terminą;kadangi, remiantis Direktyvos 91/689/EEB 1 straipsnio 4 dalimi, privalo būti sudarytas Bendrijos pavojingų atliekų sąrašas;kadangi dėl šios priežasties turi būti atidėtas 1978 m. kovo 20 d. Tarybos direktyvos 78/319/EEB dėl toksiškų ir pavojingų atliekų [5] panaikinimas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 91/689/EEB keičiama taip:1) toliau pateikiama nuostata keičia 10 straipsnio 1 dalį:"10 straipsnis1. Valstybės narės prima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1995 m. birželio 27 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.";2) toliau pateikiama nuostata keičia 11 straipsnį:"11 straipsnisDirektyva 78/319/EEB panaikinama nuo 1995 m. birželio 27 d."2 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1994 m. birželio 27 d.Tarybos varduPirmininkasC. Simitis[1] OL C 271, 1993 10 7, p. 16.[2] OL C 34, 1994 2 2, p. 7.[3] OL L 194, 1975 7 25, p. 39. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/156/EEB (OL L 78, 1991 3 26, p. 32).[4] OL L 377, 1991 12 31, p. 20.[5] OL L 84, 1978 3 31, p. 43. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/692/EEB (OL L 377, 1991 12 31, p. 48).--------------------------------------------------


title: 1979 m. rugsėjo 18 d. Tarybos direktyva, šeštą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31979L0831

Oficialusis leidinys L 259 , 15/10/1979 p. 0010 - 0028 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0118  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 9 p. 0013  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0118  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0228  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 10 p. 0228

		Tarybos direktyva1979 m. rugsėjo 18 d.šeštą kartą iš dalies keičianti Direktyvą 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo(79/831/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi, siekiant apsaugoti žmones ir aplinką nuo galimų pavojų, galinčių kilti pateikus į rinką naujas medžiagas, būtina nustatyti atitinkamas priemones ir ypač sugriežtinti rekomendacijas, pateiktas 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvoje 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 75/409/EEB [4];kadangi dėl to būtina iš dalies pakeisti Direktyvą 67/548/EEB, kuri šiuo metu nustato tinkamą pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą ir taip apsaugo gyventojus, ypač su jomis dirbančius darbuotojus;kadangi, norint kontroliuoti poveikį žmonėms ir aplinkai, patartina, kad visas naujas į rinką pateikiamas medžiagas prieš tai ištirtų gamintojas ar importuotojas ir apie tai atitinkamą privalomą informaciją perduotų kompetentingoms institucijoms; kadangi, be to, svarbu atidžiai sekti pateiktų į rinką naujų medžiagų evoliuciją ir naudojimą, o tam būtina nustatyti sistemą, kuri leistų suregistruoti visas naujas medžiagas;kadangi, be to, siekiant, kad direktyva būtų tinkamai taikoma, būtina iki 1981 m. rugsėjo 18 d. parengti Bendrijos rinkoje esančių medžiagų aprašą;kadangi būtina numatyti priemones, kurios leistų įdiegti pranešimo valstybei narei tvarką, tuo metu galiojančią Bendrijoje; kadangi, be to, būtina numatyti, kad su medžiagų klasifikavimu ir ženklinimu susijusias priemones būtų galima nustatyti Bendrijos lygiu;kadangi būtina įdiegti priemones pavojingų medžiagų, dar neįrašytų į Direktyvos 67/548/EEB I priedą, pakavimui ir laikinam ženklinimui;kadangi saugos nurodymus būtina padaryti privalomus;kadangi, remiantis bendrais apibrėžimais, minėtos direktyvos 2 straipsnyje medžiagos ir preparatai klasifikuojami į toksiškus, kenksmingus, ėsdinančius ir dirginančius; kadangi patirtis parodė, kad šią klasifikaciją būtina tobulinti; kadangi, nesant šiuo metu specifikacijų, pagal kurias medžiagas būtų galima priskirti šioms klasėms, atrodo tikslinga nustatyti tikslius klasifikavimo kriterijus; kadangi, be to, direktyvos 3 straipsnis numato, jog būtina įvertinti aplinkai keliamą pavojų, ir todėl būtina nurodyti tam tikras charakteristikas bei vertinimo parametrus ir sukurti kelių etapų tyrimų programą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 67/548/EEB 1–8 straipsniai pakeičiami šiais straipsniais:"1 straipsnis1. Šios direktyvos tikslas – suderinti valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, reglamentuojančius:a) pranešimą apie medžiagas;b) klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą pavojingų žmogui ir aplinkai medžiagų,pateikiamų į rinką valstybėse narėse.2. Ši direktyva netaikoma nuostatoms, susijusioms su:a) vaistais, narkotikais ir radioaktyviosiomis medžiagomis;b) pavojingų medžiagų vežimu geležinkeliu, keliais, vidaus vandenų keliais, jūra ar oru;c) maisto produktais ir pašarais;d) atliekų pavidalo medžiagomis, kurioms taikoma 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 75/442/EEB dėl atliekų [5] ir 1978 m. kovo 20 d. Tarybos direktyva 78/319/EEB dėl toksiškų ir pavojingų atliekų [6];e) tranzitu pervežamomis ir muitinės priežiūroje esančiomis medžiagomis, jei jos nėra niekaip apdorojamos ar perdirbamos.3. 15, 16 ir 17 straipsniai netaikomi nuostatoms, reglamentuojančioms:a) konteineriams, kuriuose yra suslėgtos, suskystintos ar aukštame slėgyje ištirpintos dujos, išskyrus aerozolius, kurie atitinka 1975 m. gegužės 20 d. Tarybos direktyvos 75/324/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su aerozolių balionėliais, suderinimo [7] reikalavimus;b) pateiktus į rinką karinius ginklus ir sprogmenis, skirtus sprogimo ar pirotechnikos efektui išgauti.4. 5, 6 ir 7 straipsnių nuostatos, susijusios su pranešimu, netaikomos:a) - medžiagoms, pateiktoms į rinką iki 1981 m. rugsėjo 18 d. – šešis mėnesius po 13 straipsnio 1 dalyje nurodyto aprašo paskelbimo,- medžiagoms, įrašytoms į tą aprašą, – šešis mėnesius po 13 straipsnio 1 dalyje nurodyto aprašo paskelbimo;b) pesticidams ir trąšoms, jei joms taikomos patvirtinimo procedūros, kurios yra bent lygiavertės, arba Bendrijos pranešimo procedūros ar dar nesuderintos procedūros;c) medžiagoms, kurioms pagal galiojančias direktyvas jau turi būti taikomi panašūs tyrimų ir pranešimo reikalavimai.2 straipsnis1. Šioje direktyvoje:a) "medžiagos" yra natūraliu pavidalu pasitaikantys ar pramoniniu būdu pagaminti cheminiai elementai ir jų junginiai, įskaitant visus priedus, kurių reikia norint juos pateikti į rinką;b) "preparatai" yra iš dviejų ar daugiau medžiagų susidedantys mišiniai ar tirpalai;c) "aplinka" yra vanduo, oras ir žemė, jų tarpusavio sąsaja bei jų sąsaja su gyvaisiais organizmais;d) "pranešimas" yra dokumentai, kuriais gamintojas ar kuris kitas Bendrijoje įsisteigęs asmuo, pateikiantis į rinką medžiagą gryną ar kokio nors preparato sudėtyje, valstybės narės kompetentingai institucijai pateikia reikalaujamą informaciją. Asmuo, kuris tai daro, toliau vadinamas "pranešėju";e) "pateikimas į rinką" yra tiekimas trečiosioms šalims ar darymas joms prieinamu.Šioje direktyvoje įvežimas į Bendrijos muitų teritoriją laikomas pateikimu į rinką.2. Šioje direktyvoje "pavojingomis" laikomos šios medžiagos ir preparatai:a) sprogstamosios:medžiagos ir preparatai, kurie nuo liepsnos gali sprogti arba kurie yra jautresni smūgiams ar trinčiai negu dinitrobenzenas;b) oksiduojančios:medžiagos ir preparatai, kurie sąlytyje su kitomis medžiagomis, ypač degiosiomis medžiagomis, sukelia smarkią egzoterminę reakciją;c) ypač degios:skystos medžiagos ir preparatai, kurių pliūpsnio temperatūra žemesnė nei 0 °C, o virimo temperatūra žemesnė arba lygi 35 °C;d) labai degios:- medžiagos ir preparatai, kurie, nepanaudojant energijos, nuo sąlyčio su kambario temperatūros oru gali įkaisti ir galiausiai užsidegti, arba- kietosios medžiagos ir preparatai, kurie po trumpo sąlyčio su degimo šaltiniu gali lengvai užsidegti ir toliau degti arba sudegti tą degimo šaltinį pašalinus, arba- skystos medžiagos ir preparatai, kurių pliūpsnio temperatūra žemesnė nei 21 °C, arba- dujinės medžiagos ir preparatai, kurie ore yra degūs esant normaliam slėgiui, arba- medžiagos ir preparatai, kurie nuo sąlyčio su vandeniu ar drėgnu oru išskiria pavojingus kiekius labai degių dujų;e) degiosios:skystos medžiagos ir preparatai, kurių pliūpsnio temperatūra lygi ar aukštesnė kaip 21 °C ir žemesnė ar lygi 55 °C;f) labai toksiškos:medžiagos ir preparatai, kurie įkvėpti, nuryti ar patekę per odą gali sukelti rimtą, ūmų ar lėtinį pavojų sveikatai ir netgi mirtį;g) toksiškos:medžiagos ir preparatai, kurie įkvėpti, nuryti ar patekę per odą gali sukelti rimtą, ūmų ar lėtinį pavojų sveikatai ir netgi mirtį;h) kenksmingos:medžiagos ir preparatai, kurie įkvėpti, nuryti ar patekę per odą gali sukelti tam tikro laipsnio pavojų sveikatai;i) ėsdinančios:medžiagos ir preparatai, kurie per sąlytį su gyvais audiniais gali juos suardyti;j) dirginančios:neėsdinančios medžiagos ir preparatai, kurie per tiesioginį, užsitęsusį ar pakartotiną sąlytį su oda arba gleivine gali sukelti uždegimą;k) pavojingos aplinkai:medžiagos ir preparatai, kurie naudojami kelia ar gali kelti tiesioginį ar uždelstą pavojų aplinkai;l) kancerogeninės:medžiagos ir preparatai, kurie įkvėpti, nuryti ar patekę per odą gali sukelti žmogui vėžį ar padidinti jo tikimybę;m) teratogeninės;n) mutageninės.3 straipsnis1. Medžiagų ir preparatų fizikinės cheminės savybės nustatomos V priedo A dalyje nurodytais metodais; jų toksiškumas nustatomas V priedo B dalyje nurodytais metodais, o jų ekologinis toksiškumas nustatomas V priedo C dalyje nurodytais metodais.2. Tikras ar galimas pavojus aplinkai įvertinamas pagal VII ir VIII prieduose nustatytus požymius remiantis galiojančiais tarptautiniu mastu pripažintais parametrais.3. Medžiagų ir preparatų klasifikavimo bei ženklinimo bendrieji principai taikomi vadovaujantis VI priede pateiktais kriterijais, išskyrus atvejus, kai atskirose direktyvose pavojingiems preparatams yra nurodyti priešingi reikalavimai.4 straipsnis1. Pavojingų medžiagų klasifikavimas pagal pavojingumo laipsnį ir specifinį galimo pavojaus pobūdį remiasi 2 straipsnio 2 dalyje nustatytomis kategorijomis. Medžiagos, priklausančios a–j kategorijoms, klasifikuojamos pagal didžiausią pavojingumo laipsnį vadovaujantis 16 straipsnio 4 dalimi.2. I priede išvardytoms pavojingoms medžiagoms prireikus suteikiamas tam tikras reitingas, kuris leidžia įvertinti preparatų pavojingumą sveikatai. Reitingai nustatomi pagal vėlesnėse Tarybos direktyvose nurodytus kriterijus.5 straipsnis1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad, nepažeidžiant 8 straipsnio, medžiagų, grynų ar įeinančių į preparatų sudėtį, nebūtų galima pateikti į rinką, išskyrus, jei:- apie medžiagas buvo pagal šią direktyvą pranešta vienos iš valstybių narių kompetentingai institucijai,- medžiagos supakuotos ir paženklintos pagal 15–18 straipsnius laikantis VI priedo kriterijų bei vadovaujantis 6 straipsnyje nurodytų bandymų rezultatais.2. 1 dalies antroje įtraukoje minėtos priemonės netaikomos tol, kol medžiaga nėra įrašyta į I priedą arba kol 21 straipsnyje nustatyta tvarka nepriimamas sprendimas jos neįrašyti į I priedą.Jei Bendrijoje įsisteigęs ar neįsteigęs gamintojas sužino arba pagrįstai galima manyti, kad jis sužino, apie jo gaminamų pavojingų medžiagų, dar neįrašytų į I priedą, bet įrašytų į 13 straipsnio 1 dalyje nurodytą sąrašą arba jau pateiktų į rinką iki 1981 m. rugsėjo 18 d., pavojingas savybes, jis arba jo atstovas privalo tas medžiagas supakuoti ir laikinai paženklinti pagal 15–18 straipsniuose nustatytas taisykles ir VI priedo kriterijus.6 straipsnis1. Nepažeidžiant 1 straipsnio 4 dalies ir 8 straipsnio 1 dalies, bet kuris medžiagos, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, gamintojas arba medžiagą į Bendriją įvežantis importuotojas privalo ne vėliau kaip likus 45 dienoms iki medžiagos pateikimo į rinką valstybės narės, kurioje medžiaga yra pagaminta arba į kurią ji Bendrijoje įvežama, 7 straipsnyje nurodytai kompetentingai institucijai pateikti pranešimo dokumentus, kuriuose yra:- techniniai duomenys, teikiantys informaciją, reikalingą įvertinti numanomus medžiagos keliamus tiesioginius ar uždelstus pavojus žmonėms ir aplinkai, ir bent VII priede nurodytų tyrimų informaciją bei rezultatus kartu su išsamiu atliktų tyrimų bei taikytų metodų aprašymu ir bibliografinėmis nuorodomis į juos,- pareiškimas dėl neigiamo medžiagos poveikio įvairiais numatomais jos naudojimo atvejais,- siūlomas medžiagos klasifikavimas ir ženklinimas pagal šią direktyvą,- siūlomos atsargumo priemonės, taikytinos norint saugiai naudoti medžiagą.2. Tačiau jei apie medžiagą jau buvo pranešta, kompetentinga institucija gali sutikti, kad medžiagos pranešėjas techniniuose dokumentuose pateiktų tik nuorodą į vieno ar kelių pranešėjų anksčiau atliktus tyrimus, jei jie yra davę raštišką sutikimą.3. Jei medžiaga jau įrašyta į I priedą, pranešėjui nebereikia pateikti pareiškimo dėl neigiamo poveikio, siūlomo klasifikavimo ir rekomenduojamų atsargumo priemonių norint ją saugiai naudoti. Be to, pranešėjui nebereikia teikti techninės informacijos, nurodytos VII priede, jei apie medžiagą pirmą kartą buvo pranešta bent prieš 10 metų.4. Bet kuris medžiagos, apie kurią jau buvo pranešta, pranešėjas kompetentingą instituciją informuoja:- apie jo pateiktos į rinką medžiagos metinius ar visų kiekių pokyčius laikantis VII priedo 2.2.1 punkte nustatyto tonų skaičiaus,- apie naujas žinias apie medžiagos poveikį žmonėms ir (arba) aplinkai, apie kurį jis tikriausiai žino,- apie naujus į rinką pateiktos medžiagos (kaip nurodyta VII priedo 2.1.2 punkte) naudojimo būdus, apie kuriuos jis tikriausiai žino,- apie bet kuriuos medžiagos savybių pokyčius pakeitus medžiagą, kaip nurodyta VII priedo 1.3 punkte.5. Pranešėjas taip pat privalo kompetentingą instituciją informuoti apie tyrimų, atliktų pagal VIII priedą, rezultatus.7 straipsnis1. Valstybės narės paskiria kompetentingą instituciją ar institucijas, atsakingas už 6 straipsnyje nurodytos informacijos gavimą ir patikrinimą, ar ji atitinka šios direktyvos reikalavimus, svarbiausia:- pranešėjo siūlomą informaciją apie numanomus pavojus, kuriuos gali kelti medžiaga,- klasifikavimą ir ženklinimą,- pranešėjo siūlymus dėl rekomenduojamų atsargumo priemonių siekiant saugiai naudoti medžiagą.Be to, jei įmanoma įrodyti, jog būtina įvertinti medžiagos galimą kelti pavojų, kompetentingos institucijos gali:- paprašyti išsamesnės informacijos apie medžiagas, apie kurias joms buvo pranešta, ir (arba) patikros bandymų; taip pat jos gali paprašyti VIII priede nurodytos informacijos anksčiau, nei ten nurodyta,- imti mėginius, kurių reikia kontrolės tikslais,- imtis atitinkamų medžiagos saugaus naudojimo priemonių, kol laukiama naujų Bendrijos nuostatų.2. 21 straipsnyje nustatytos tvarkos laikomasi tvirtinant ar keičiant pasiūlymus dėl:- klasifikavimo,- ženklinimo, ir- rekomenduojamų atsargumo priemonių, numatytų VII priedo 2.3, 2.4 ir 2.5 punktuose.3. Valstybės narės ir Komisija užtikrina, kad būtų išsaugotas bet kokios informacijos apie komercinį panaudojimą ir gamybą slaptumas.8 straipsnis1. Laikoma, kad apie toliau išvardytas medžiagas buvo pranešta taip, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, jei yra įvykdytos šios sąlygos:- polimerizatai, polikondensatai ir poliaduktai, išskyrus tuos, kuriuose kombinuota forma yra 2 % ar daugiau bet kokio monomero, kurio nebuvo rinkoje iki 1981 m. rugsėjo 18 d.,- medžiagos, skirtos moksliniams tyrimams ir analizei, jei pateikiamos į rinką siekiant nustatyti jų savybes pagal šią direktyvą,- medžiagos, kurių vienas gamintojas ar importuotojas į rinką pateikia mokslinių tyrimų ir analizės tikslais mažiau kaip vieną toną per metus ir kurios yra skirtos tik laboratorijoms,- medžiagos, kurių vienas gamintojas pateikia į rinką mažiau nei vieną toną per metus, jei gamintojas valstybės narės, kurioje medžiagos pateikiamos į rinką, kompetentingoms institucijoms praneša medžiagų tapatybę, ženklinimo duomenis bei kiekius ir jei jos atitinka visas tų institucijų keliamas sąlygas.Tačiau mokslinių tyrimų ir plėtotės stadijoje į rinką pateiktoms medžiagoms, kurių vienas gamintojas per metus išleidžia daugiau kaip vieną toną, bet kurių kiekiai ribojami tyrimų ir plėtotės reikmėmis bei turi ribotą registruotų pirkėjų skaičių, taikoma išimtis vienerius metus, jei valstybės narės, kurioje medžiaga gaminama, tiriama ir plėtojama, kompetentingoms institucijoms gamintojas praneša medžiagų tapatybę, ženklinimo duomenis bei kiekius ir jei jos atitinka visas tų institucijų keliamas tokiems tyrimams ir plėtotei sąlygas. Gamintojas taip pat užtikrina, kad su medžiaga arba preparatu, kuriame yra ta medžiaga, dirbs tik pirkėjų darbuotojai kontroliuojamomis sąlygomis, ir jos nebus prieinamos visuomenei.2. 1 dalyje nurodytas medžiagas, jei gamintojas pagrįstai mano jas turint pavojingų savybių, gamintojas ar jo atstovas privalo supakuoti ir laikinai paženklinti pagal 15–18 straipsniuose nustatytas taisykles ir VI priedo kriterijus.Jei pagal 16 straipsnyje nurodytus principus paženklinti kol kas neįmanoma, etiketėje turi būti perspėjimas: "Atsargiai – medžiaga dar nevisiškai ištirta."3. Kai 1 dalyje nurodyta medžiaga, paženklinta pagal 16 straipsnio principus, yra labai toksiška arba toksiška, tokios medžiagos gamintojas arba importuotojas kompetentingai institucijai privalo perduoti visą atitinkamą informaciją, susijusią su VII priedo 2.3, 2.4 ir 2.5 punktais.9 straipsnisKai valstybė narė gauna 6 straipsnyje nurodytus pranešimo dokumentus arba papildomą informaciją, ji nedelsdama Komisijai atsiunčia vieną dokumentų ar jų santraukos egzempliorių kartu su atitinkamomis pastabomis; jei pateikiama išsamesnė informacija, minėta 7 straipsnio 1 dalyje, ir papildoma informacija bei tyrimai, numatyti VIII priede, kompetentinga institucija Komisijai praneša apie pasirinktus tyrimus, jų argumentaciją ir rezultatų įvertinimą.10 straipsnis1. Gavusi kurios nors valstybės narės atsiųstą pranešimo dokumentų, jų santraukos ar papildomos informacijos egzempliorių, Komisija siunčia:- kitoms valstybėms narėms pranešimo dokumentus arba jų santrauką,- visoms valstybėms narėms bet kurią kitą atitinkamą informaciją, kurią ji yra surinkusi pagal šią direktyvą.2. Bet kurios valstybės narės kompetentinga institucija gali konsultuotis tiesiogiai su pranešimo dokumentų originalą gavusia kompetentinga institucija arba su Komisija dėl konkrečių pagal šią direktyvą dokumentuose pateiktų duomenų; ji taip pat gali siūlyti, kad būtų reikalaujama atlikti tolesnius tyrimus arba kad būtų reikalaujama kokios nors informacijos. Jei pranešimo dokumentų originalą gavusi kompetentinga institucija nepriima kitų institucijų pasiūlymų dėl išsamesnės informacijos ar dėl VIII priede numatytų tyrimų programų pakeitimų, ji atitinkamoms kitoms institucijoms nurodo savo motyvus. Jei suinteresuotos institucijos negali susitarti ir jei viena kuri institucija, remdamasi išsamiai išdėstytais argumentais, manytų, kad, norint apsaugoti žmones ir aplinką, papildoma informacija arba tyrimų programų pakeitimai vis dėlto yra tikrai būtini, ji gali Komisijos prašyti priimti sprendimą 21 straipsnyje nustatyta tvarka.11 straipsnis1. Jei pranešėjas mano, kad yra konfidencialumo problema, jis gali nurodyti, kad 6 straipsnyje numatyta informacija yra, jo nuomone, komerciniu požiūriu slapta, ir jos atskleidimas gali būti jam gamybiniu ar komerciniu požiūriu žalingas, dėl to jis nenorėtų jos atskleisti jokiems asmenims, išskyrus kompetentingas institucijas ir Komisiją. Tokie atvejai turi būti išsamiai pagrįsti.Gamybinė ir komercinė paslaptis netaikoma:- medžiagos prekės pavadinimui,- medžiagos fizikiniams cheminiams duomenims, susijusiems su VII priedo 3 punktu,- galimiems būdams nukenksminti medžiagą,- toksikologinių ir ekologinių toksikologinių bandymų interpretavimui bei už bandymus atsakingos institucijos pavadinimui,- VII priedo 2.3 punkte nurodytiems rekomenduojamiems metodams ir atsargumo priemonėms bei VII priedo 2.4 ir 2.5 punktuose nurodytoms priemonėms ypatingais atvejais.Jei pats pranešėjas vėliau atskleidžia slaptą informaciją, jis privalo atitinkamai pranešti kompetentingai institucijai.2. Gavusi tokį pranešimą institucija savo atsakomybe nusprendžia, kuriai informacijai pagal šio straipsnio 1 dalį taikyti gamybinį ir komercinį slaptumą.3. Medžiagos pavadinimas 13 straipsnio 2 dalyje nurodytame sąraše gali būti įrašytas užkoduota forma, kai to reikalauja kompetentinga institucija, kuriai yra pateikti pranešimo dokumentai, nes paskelbus medžiagos pavadinimą kiltų konfidencialumo problemų, su sąlyga, kad toji medžiaga nėra priskiriama pavojingoms medžiagoms.Medžiaga gali būti įrašyta į sąrašą užkoduota forma ne ilgiau kaip trejus metus.4. Jei Komisijai ar kuriai nors valstybei narei yra pranešta, kad informacija yra konfidenciali, jos išlaiko informacijos slaptumą.Visais atvejais tokią informaciją- galima pranešti tik institucijoms, kurių atsakomybė yra nurodyta 7 straipsnio 1 dalyje,- vis dėlto galima pranešti asmenims, kurie tiesiogiai dalyvauja administraciniuose ar teisiniuose procesuose dėl sankcijų, kurių tikslas – kontroliuoti pateiktas į rinką medžiagas.Šis straipsnis ir 12 straipsnis neįpareigoja valstybės narės laikytis savo teisės aktuose numatytų ar administracinėje praktikoje taikomų griežtesnių teikiamos informacijos apribojimų saugant gamybinę ir komercinę paslaptį, nei apribojimai, numatyti šiuose straipsniuose, jei ji nesiima priemonių laikytis tų griežtesnių apribojimų.12 straipsnisDuomenys, pateikti pagal 9 straipsnį ir 10 straipsnio 1 dalį, Komisijai ir valstybėms narėms gali būti persiųsti apibendrinta forma.Tokiais atvejais pagal 10 straipsnio 2 dalį valstybės narės kompetentingos institucijos ir Komisija gali bet kada susipažinti su pranešimo dokumentais ir papildoma informacija.13 straipsnis1. Remdamasi pirmiausia valstybių narių suteikta informacija, Komisija sudaro medžiagų, išleistų į Bendrijos rinką iki 1981 m. rugsėjo 18 d., aprašą.Sudarydama tokį aprašą ji atsižvelgia į 1 straipsnio 4 dalį ir 8 straipsnį.Apraše nurodomas cheminis pavadinimas pagal tarptautiniu mastu pripažintą cheminę nomenklatūrą (pageidautina pagal IUPAC), CAS numeris ir įprastas pavadinimas arba ISO santrumpa, jei tokia yra.2. Komisija saugo visų medžiagų, apie kurias buvo pranešta pagal šią direktyvą sąrašą.3. Informacija ir forma, kaip įrašyti į sąrašą ir aprašą, kartu su kriterijais, pagal kuriuos valstybės narės Komisijai teikia su aprašu susijusią informaciją, nustatoma 21 straipsnyje nurodyta tvarka.14 straipsnisI priede pateikiamas pagal 4 straipsnį suklasifikuotų medžiagų sąrašas ir visos rekomendacijos dėl saugaus naudojimo.15 straipsnis1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad pavojingos medžiagos nebūtų teikiamos į rinką, jei jų pakuotės neatitinka šių reikalavimų:a) pakuotė turi būti taip suprojektuota ir sukonstruota, kad iš jos negalėtų išbyrėti ar ištekėti medžiagos; šis reikalavimas netaikomas tada, kai yra nustatytos specialios saugos priemonės;b) medžiagos, iš kurių padaryta pakuotė ir jos sutvirtinimai turi būti atsparios turinio poveikiui ir nesudaryti kenksmingų ar pavojingų junginių su turiniu;c) pakuotės ir sutvirtinimai privalo visą laiką išlikti tvirti ir patikimi, kad būtų galima užtikrinti, jog jie nesuirs ir saugiai atlaikys visas krovos metu pasitaikančias įtempimo ir deformacijos jėgas;d) konteineriai su keičiamais sutvirtinimais turi būti suprojektuoti taip, kad, pakuotę pakartotinai uždarius, iš jos neišbyrėtų ar neištekėtų medžiagos.2. Valstybės narės taip pat gali nustatyti, kad- pakuotės iš pat pradžių būtų taip užplombuojamos, kad, pakuotę atidarant pirmą kartą, plomba būtų nepataisomai sugadinama,- ne didesnės kaip trijų litrų talpos talpyklos su pavojingomis medžiagomis, skirtomis buitiniam naudojimui, turėtų sutvirtinimą, kurio negalėtų išardyti vaikas,- ne didesnės kaip vieno litro talpos talpyklos su labai toksiškais, toksiškais ir ėsdinančiais skysčiais, skirtais buitiniam naudojimui, privalo būti pažymėtos suprantamu įspėjimu apie pavojų.3. Techninės specifikacijos, kurių gali reikėti 2 dalyje minėtiems įtaisams, priimamos 21 straipsnyje nustatyta tvarka ir pateikiamos IX priede, konkrečiai:- IX (A) priede – sutvirtinimų, kurių negali išardyti vaikas, specifikacijos,- IX (B) priede – suprantamų įspėjimų apie pavojų specifikacijos.16 straipsnis1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad pavojingos medžiagos nebūtų pateikiamos į rinką, jeigu jų pakuočių ženklinimas neatitinka toliau nurodytų reikalavimų.2. Ant kiekvienos pakuotės turi būti aiškiai ir neištrinamai pažymėta:— medžiagos pavadinimas,— medžiagos kilmė,— su medžiagos naudojimu susijusio pavojaus, jei nustatytas, simbolis ir žyma,— standartinės frazės, žyminčios konkrečią dėl tokio pavojaus kylančią riziką,— standartinės frazės apie patartinas saugos priemones naudojant medžiagą.a) Medžiagos pavadinimas turi būti vienas iš I priede išvardytų terminų; jei medžiagos pavadinimas neatitinka nė vieno ten esančio termino, jis turi atitikti tarptautiniu mastu pripažintos nomenklatūros terminą.b) Nurodant kilmę, nurodomas gamintojo, platintojo ar importuotojo pavadinimas (vardas ir pavardė) ir adresas.c) Vartojami šie pavojaus simboliai ir nuorodos:- sprogstamosios:sprogstanti bomba (E)- oksiduojančios:liepsna virš apskritimo (O)- ypač degios:liepsna (F)- labai degios:liepsna (F)- labai toksiškos:kaukolė su sukryžiuotais kaulais (T)- toksiškos:kaukolė su sukryžiuotais kaulais (T)- kenksmingos:šv. Andriejaus kryžius (Xn)- ėsdinančios:kokios nors rūgšties kenksmingą poveikį rodantis simbolis (C)- dirginančios:šv. Andriejaus kryžius (Xi).Simboliai privalo atitikti II priede pateiktus simbolius; jie spausdinami juodi gelsvai oranžiniame fone.d) Su medžiagų naudojimu susijusio specialaus galimo pavojaus pobūdis nurodomas viena ar keliomis standartinėmis frazėmis, kurios, laikantis I priedo sąraše pateiktų nuorodų, yra nustatytos III priede. Jei medžiaga neįrašyta į I priedo sąrašą, nuoroda į pavojingoms medžiagoms priskiriamą ypatingą pavojų atitinka III priede pateiktas nuorodas.Frazių "ypač degi" arba "labai degi" vartoti nereikia, jei jos kartoja pavojaus nuorodos žodžius, kurie vartojami pagal c punktą.e) Patarimas dėl saugos priemonių, taikytinų naudojant medžiagą, reiškiamas standartinėmis frazėmis, kurios pagal I priedo sąrašo nuorodas yra pateiktos IV priede.Patarimas dėl saugos priemonių, kurio reikalaujama pagal pirmesnę pastraipą, pridedamas prie pakuotės, kai fiziškai neįmanoma jo pateikti ant etiketės ar pačios pakuotės.Jei medžiaga neįrašyta į I priedo sąrašą, patarimas dėl saugos priemonių pavojingų medžiagų atžvilgiu atitinka atitinkamas IV priede pateiktas nuorodas.f) Tokios nuorodos kaip "netoksiška", "nekenksminga" ar panašios neturi būti rašomos ant medžiagų, kurioms taikoma ši direktyva, etikečių ar pakuočių.3. Jei pakuotėje yra ne daugiau kaip 125 ml dirginančios, labai degios, degiosios ar oksiduojančios medžiagos, nuorodų apie ypatingą pavojų ir patarimų apie saugos priemones pateikti nereikia. Šitai taip pat taikoma tokios pat talpos pakuotėms su kenksmingomis medžiagomis, kurios nėra parduodamos plačiajai visuomenei mažmeninėje prekyboje.4. Kai medžiagai yra priskirti keli pavojaus simboliai:- nurodant privalomą T simbolį, X ir C simbolius galima nurodyti pasirinktinai, jei I priede nėra priešingų nuostatų,- nurodant privalomą C simbolį, simbolį X galima nurodyti pasirinktinai,- nurodant privalomą E simbolį, F ir O simbolius galima nurodyti pasirinktinai.17 straipsnis1. Kai 16 straipsnyje reikalaujama informacija yra nurodyta etiketėje, toji etiketė tvirtai pritvirtinama prie vieno ar kelių pakuotės paviršių, kad, pakuotę padėjus įprastu būdu, informaciją būtų galima perskaityti horizontaliai. Etiketės matmenys yra šie:Pakuotės talpa | Matmenys (milimetrais) |—ne daugiau kaip 3 litrai: | jei įmanoma, bent 52 x 74 |—daugiau kaip 3 litrai, bet ne daugiau kaip 50 litrų: | bent 74 x 105 |—daugiau kaip 50 litrų, bet ne daugiau kaip 500 litrų: | bent 105 x 148 |—daugiau kaip 500 litrų: | bent 148 x 210 |Kiekvienas simbolis užima bent vieną dešimtąją etiketės paviršiaus dalį, bet ne mažiau kaip 1 cm2. Visas etiketės paviršius pritvirtinamas prie pakuotės, į kurią tiesiogiai yra įdėta ar įpilta medžiaga.Šie matmenys nurodyti tik šios direktyvos reikalaujamai informacijai ir prireikus papildomoms sveikatos ar saugos nuorodoms pateikti.2. Etiketės nereikia, jei informacija yra aiškiai pateikta ant pačios pakuotės, kaip nurodyta 1 dalyje.3. Etiketė arba, 2 dalyje nurodytu atveju, pakuotė turi būti tokios spalvos ir taip pateikta, kad pavojaus simbolis ir jo fonas aiškiai joje išsiskirtų.4. Valstybės narės gali reikalauti, kad, pateikiant pavojingas medžiagas rinkai jų teritorijoje, jos būtų ženklinamos jų valstybine kalba ar kalbomis.5. Šioje direktyvoje ženklinimo reikalavimai laikomi įvykdytais:a) kai išorinėje pakuotėje yra dar viena ar kelios vidinės pakuotės, jei išorinė pakuotė yra paženklinta pagal tarptautines pavojingų medžiagų vežimo taisykles, o vidinės pakuotės paženklintos pagal šią direktyvą;b) kai yra tik viena pakuotė, jei tokia pakuotė paženklinta pagal tarptautines pavojingų medžiagų vežimo taisykles ir pagal 16 straipsnio 2 dalies a, b, d ir e punktus.Kai pavojingos medžiagos nėra išvežamos iš valstybės narės teritorijos, leidžiama ženklinti ne pagal tarptautines pavojingų medžiagų vežimo taisykles, o pagal nacionalines taisykles.18 straipsnis1. Valstybės narės gali:a) leisti, kad ant pernelyg mažų pakuočių arba ant pakuočių, kurios dėl kitos priežasties yra netinkamos ženklinimui pagal 17 straipsnio 1 ir 2 dalis, etiketės pagal 16 straipsnio reikalavimus būtų pritvirtinamos kokiu nors kitu tinkamu būdu;b) nukrypstant nuo 16 ir 17 straipsnių, leisti neženklinti pavojingų medžiagų, kurios nėra nei sprogstamosios, nei labai toksiškos ar toksiškos, pakuočių etiketėmis arba jas ženklinti kokiu nors kitu būdu, jei jose tų medžiagų yra tokie maži kiekiai, jog nereikia baimintis, kad gali kilti koks nors pavojus su jomis dirbantiems ar kitiems asmenims.2. Jei valstybė narė pasinaudoja 1 dalyje suteiktomis galimybėmis, ji nedelsdama apie tai praneša Komisijai.19 straipsnisPakeitimai, kurių reikia priedams, išskyrus VI priedo I dalį ir VII bei VIII priedus, suderinti su technikos pažanga, priimami 21 straipsnyje nustatyta tvarka.20 straipsnis1. Įsteigiamas Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo pavojingų medžiagų ir preparatų prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komitetas (toliau – Komitetas). Komitetą sudaro valstybių narių atstovai, o jam pirmininkauja Komisijos atstovas.2. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.21 straipsnis1. Kai daroma nuoroda į šiame straipsnyje nustatytą tvarką, klausimą Komitetui pateikia Komiteto pirmininkas savo paties iniciatyva arba kurios nors valstybės narės atstovo prašymu.2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurios turi būti patvirtintos projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Sprendimai priimami 41 balso dauguma, valstybių narių Komitete balsus skaičiuojant taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jei jos atitinka Komiteto nuomonę;b) kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma;c) jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.22 straipsnisValstybės narės, remdamosi pranešimu apie medžiagas, klasifikavimu, pakavimu ar ženklinimu, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, negali drausti, riboti ar trukdyti pateikti į rinką medžiagas, kurios atitinka šios direktyvos ir jos priedų reikalavimus.23 straipsnis1. Kai valstybė narė turi išsamių įrodymų, kad medžiaga, nors ir atitinka šios direktyvos reikalavimus, kelia pavojų žmonėms ir aplinkai dėl jos klasifikavimo, pakavimo ar ženklinimo, ji gali savo teritorijoje laikinai uždrausti tą medžiagą parduoti arba taikyti jai specialias sąlygas. Apie tokius veiksmus ir savo sprendimo priežastis ji nedelsdama praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.2. Komisija šešias savaites konsultuojasi su atitinkamomis valstybėmis narėmis ir po to nedelsdama pateikia savo nuomonę ir imasi atitinkamų priemonių.3. Jei Komisija mano, kad šią direktyvą būtina suderinti su technikos pažanga, tokį suderinimą patvirtina arba Komisija, arba Taryba 21 straipsnyje nustatyta tvarka; tokiu atveju valstybė narė, priėmusi apsaugos priemones, gali jas taikyti, kol toks suderinimas įsigalios."2 straipsnisDirektyvos 67/548/EEB 9, 10 ir 11 straipsniai tampa 24, 25 ir 26 straipsniais.3 straipsnisDirektyvos 67/548/EEB V priedas pakeičiamas šios direktyvos V–IX priedais.4 straipsnisIšvardytos direktyvos iš dalies keičiamos taip:a) Direktyva 73/173/EEB:- 5 straipsnio 2 dalies c punkte žodžiai "pagal 6 straipsnį" pakeičiami žodžiais "pagal 16 straipsnį",- 9 straipsnio 2 dalyje ir 10 straipsnyje žodžiai "8c straipsnyje" pakeičiami žodžiais "21 straipsnyje";b) Direktyva 77/728/EEB:- 6 straipsnio 2 dalies c punkte žodžiai "pagal 6 straipsnį" pakeičiami žodžiais "pagal 16 straipsnį",- 10 straipsnio 3 dalyje ir 11 straipsnyje žodžiai "8c straipsnyje" pakeičiami žodžiais "21 straipsnyje";c) Direktyva 78/631/EEB:- 6 straipsnio 2 dalies g punkte žodžiai "pagal 6 straipsnį" pakeičiami žodžiais "pagal 16 straipsnį",- 10 straipsnio 3 dalyje ir 11 straipsnyje žodžiai "8c straipsnyje" pakeičiami žodžiais "21 straipsnyje".5 straipsnis1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 1981 m. rugsėjo 18 d. įgyvendina įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi Direktyvos 67/548/EEB, su pakeitimais, padarytais šia direktyva, 1–4 straipsnių, 5 straipsnio 1 dalies ir 6–14 straipsnių, ir apie tai praneša Komisijai. Ne vėliau kaip 1983 m. rugsėjo 18 d. jos įgyvendina įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi Direktyvos 67/548/EEB, su pakeitimais, padarytais šia direktyva, 5 straipsnio 2 dalies, ir apie tai praneša Komisijai.2. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 1981 m. rugsėjo 18 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1981 m. rugsėjo 18 d., įgyvendina Direktyvos 67/548/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva,15–23 straipsnius.3. Pereinamuoju laikotarpiu, kol ši direktyva kai kuriose valstybėse narėse dar negalioja, pranešimo dokumentų ir kitokios Komisijos surinktos informacijos, kaip numatyta Direktyvos 67/548/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, 10 straipsnio 1 dalyje, persiuntimas galioja tik toms valstybėms narėms, kuriose taikomi Direktyvos 67/548/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, 5–8 straipsniai.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1979 m. rugsėjo 18 d.Tarybos varduPirmininkasM. O’Kennedy[1] OL C 30, 1977 2 7, p. 35.[2] OL C 114, 1977 5 11, p. 20.[3] OL 196, 1967 8 16, p. 1.[4] OL L 183, 1975 7 14, p. 22.[5] OL L 194, 1975 7 15, p. 39.[6] OL L 84, 1978 3 31, p. 43.[7] OL L 147, 1975 6 9, p. 40.--------------------------------------------------V PRIEDASA. FIZIKINIŲ IR CHEMINIŲ SAVYBIŲ NUSTATYMO METODAI: skelbtini viešaiB. TOKSIŠKUMO NUSTATYMO METODAI: skelbtini viešaiC. EKOLOGINIO TOKSIŠKUMO NUSTATYMO METODAI: skelbtini viešai--------------------------------------------------VI PRIEDASPAVOJINGŲ MEDŽIAGŲ KLASIFIKAVIMO IR ŽENKLINIMO BENDRIEJI REIKALAVIMAII dalisA. Išskyrus tuos atvejus, kai atskirose direktyvose dėl pavojingų preparatų numatyta kitaip, medžiagos ir preparatai skirstomi į labai toksiškus, toksiškus ir kenksmingus pagal šiuos kriterijus:a) labai toksiškiems, toksiškiems ir kenksmingiems priskiriama nustačius ūminį komercinės medžiagos ar preparato toksiškumą gyvūnuose, išreiškiant jį LD50 arba LC50 vertėmis ir atsižvelgiant į šiuos kontrolinių parametrų dydžius:Kategorija | LD50 žiurkėse absorbuojama per virškinimo traktą mg/kg | LD50 žiurkėse ir triušiuose absorbuojama per odą mg/kg | LC50 žiurkėse absorbuojama įkvepiant mg/litras/4 val. |Labai toksiška | ≤ 25 | ≤ 50 | ≤ 0,5 |Toksiška | nuo 25 iki 200 | nuo 50 iki 400 | nuo 0,5 iki 2 |Kenksminga | nuo 200 iki 2000 | nuo 400 iki 2000 | nuo 2 iki 20 |b) Jei faktai rodo, kad klasifikavimo tikslais nepatartina remtis LD50 ir LC50 vertėmis, nes medžiagos ir preparatai daro ir kitokį poveikį, medžiagos ir preparatai klasifikuojami pagal tokio poveikio intensyvumą.II dalisB. - Ėsdinimo kriterijai: skelbtini viešai- Dirginimo kriterijai: skelbtini viešaiC. Jei faktai rodo, kad be eksperimentuose su gyvūnais pasireiškiančio ūminio poveikio yra ir kitoks poveikis, pavyzdžiui, kancerogeninis, mutageninis, sukeliantis alergiją, poūminis ar lėtinis, medžiagos ir preparatai klasifikuojami pagal tokio poveikio intensyvumą.D. Pavojingų medžiagų ženklinimo vadovas ir kriterijai, kaip pasirinkti pavojingoms medžiagoms priskiriamas frazes, reiškiančias specialią riziką (R frazės), ir nurodymus dėl saugos priemonių (S frazės): skelbtina viešai.--------------------------------------------------VII PRIEDASINFORMACIJA, KURI TURI BŪTI PATEIKTA 6 STRAIPSNIO 1 DALYJE MINĖTUOSE TECHNINIUOSE DOKUMENTUOSE ("PAGRINDINIS RINKINYS")Pranešdamas apie medžiagas, gamintojas ar kitas asmuo, kuris teikia medžiagą į rinką, pateikia toliau nurodytą informaciją.Jei informacijos teikti techniškai neįmanoma arba jei atrodo, kad tai nebūtina, reikia nurodyti priežastis.Bandymai privalo būti atlikti taikant kompetentingų tarptautinių institucijų pripažintus ir rekomenduotus metodus, jei tokios rekomendacijos yra.Bandymus atliekančios institucijos laikosi geros šiuolaikinės laboratorijos praktikos principų.Pateikiant išsamius tyrimus ir gautus rezultatus, nurodoma, kad bandymai atlikti su medžiaga, kurią ketinama pateikti į rinką. Būtina nurodyti bandinio sudėtį.Be to, techniniuose dokumentuose būtina taip pat nurodyti taikytus metodus arba pateikti nuorodas į standartizuotus arba tarptautiniu mastu pripažintus metodus bei institucijos ar institucijų, atsakingų už tyrimų atlikimą, pavadinimą.1. MEDŽIAGOS TAPATUMAS1.1. Pavadinimas1.1.1. Pavadinimai IUPAC nomenklatūroje1.1.2. Kiti pavadinimai (įprastas pavadinimas, komercinis pavadinimas, santrumpa)1.1.3. CAS numeris (jei yra)1.2. Empirinė ir struktūrinė formulė1.3. Medžiagos sudėtis1.3.1. Grynumo laipsnis (%)1.3.2. Priemaišų pobūdis, įskaitant izomerus ir šalutinius produktus1.3.3. Pagrindinių priemaišų (žymus) procentas1.3.4. Jei medžiagoje yra stabilizatorius ar inhibitorius, ar kitokių priedų, nurodoma: pobūdis, dydžio eilė:… ppm;… %1.3.5. Spektro duomenys (UV, IR, NMR)1.4. Aptikimo ir nustatymo metodaiTaikytų metodų išsamus aprašymas arba atitinkamos bibliografinės nuorodos2. INFORMACIJA APIE MEDŽIAGĄ2.1. Numatomi panaudojimo atvejai2.1.1. Panaudojimo rūšysAprašoma: | medžiagos funkcija … |pageidaujami poveikiai … |2.1.2. Sritys ir pritaikymas juos smulkiau suskirstanta) uždaros sistemos- pramonės šakos …- ūkininkai ir amatai …- naudojama plačiosios visuomenės…b) atviros sistemos- pramonės šakos …- ūkininkai ir amatai …- naudojama plačiosios visuomenės …2.2. Apskaičiuoti gamybos ir (arba) importo kiekiai, skirti kiekvienam numatomam panaudojimo atvejui ar taikymo sričiai2.2.1. Visa gamyba ir (arba) importas pagal tonas per metus 1; 10; 50; 100; 500; 1000 ir 5000- per pirmuosius 12 mėnesių … tonų/metai- vėliau … tonų/metai2.2.2. Gamyba ir (arba) importas, suskirstytas pagal 2.1.1. ir 2.1.2. punktus procentais- per pirmuosius 12 mėnesių …- vėliau…2.3. Rekomenduojami metodai ir atsargumo priemonės:2.3.1. dirbant su medžiagomis …2.3.2. sandėliuojant …2.3.3. vežant …2.3.4. gaisro atveju (degiųjų dujų pobūdis arba pirolizė, kai numatomas panaudojimas tai pateisina)2.3.5. kiti pavojai, ypač cheminė reakcija su vandeniu2.4. Padarinių likvidavimo priemonės medžiagai atsitiktinai išsiliejus2.5. Padarinių likvidavimo priemonės, jei pakenkiama žmonėms(pavyzdžiui, apsinuodijus)3. FIZIKINĖS CHEMINĖS MEDŽIAGOS SAVYBĖS3.1. Lydymosi temperatūra…°C3.2. Virimo temperatūra…°C …Pa3.3. Santykinis tankis… (D420)3.4. Garų slėgis… Pa …°C… Pa …°C3.5. Paviršiaus įtemptis… M/m (…°C)3.6. Tirpumas vandenyje… mg/litras (…°C)3.7. Tirpumas riebaluoseTirpiklis – aliejus (nurodyti)… mg/100 g tirpiklio (…°C)3.8. Pasiskirstymo koeficientasn-oktanolis/vanduo3.9. Pliūpsnio temperatūra…°C+++++ TIFF +++++atviras indas+++++ TIFF +++++uždaras indas3.10. Degumas (kaip apibrėžta 2 straipsnio 2 dalies c, d ir e punktuose)3.11. Sprogumo savybės (kaip apibrėžta 2 straipsnio 2 dalies a punkte)3.12. Savaiminis degumas…°C3.13. Oksidacijos savybės (kaip apibrėžta 2 straipsnio 2 dalies b punkte)4. TOKSIKOLOGINIAI TYRIMAI4.1. Ūminis toksiškumas4.1.1. Duodant dozę per virškinimo traktąLD50… mg/kgPastebimas poveikis, taip pat organuose …4.1.2. ĮkvėpusLC50… (ppm) Veikimo medžiaga trukmė … valandosPastebimas poveikis, taip pat organuose …4.1.3. Skiriant dozę per odą (poodinė absorbcija)LD50… mg/kgPastebimas poveikis, taip pat organuose…4.1.4. Medžiagos, išskyrus dujas, įvedamos bent dviem keliais, vienas jų – per virškinimo traktą. Kitas kelias priklauso nuo medžiagos paskirties ir fizikinių savybių.Dujos ir lakieji skysčiai turėtų būti duodami taip, kad juos įkvėptų (trumpiausias kvėpavimo medžiaga laikas – keturios valandos).Visais atvejais gyvūnai turėtų būti stebimi bent 14 dienų.Jei nėra kontraindikacijų, eksperimentus, kuriuose medžiaga patenka per virškinimo traktą ar yra įkvepiama, pageidautina atlikti su žiurkėmis.Eksperimentai, nurodyti 4.1.1, 4.1.2 ir 4.1.3 punktuose, atliekami ir su patinais, ir su patelėmis.4.1.5. Odos dirginimasMedžiaga uždedama ant skustos gyvūno, pageidautina baltojo triušio, odos.Veikimo medžiaga trukmė … valandos4.1.6. Akių dirginimasTinkamiausias eksperimentams gyvūnas – triušis.Veikimo medžiaga trukmė … valandos4.1.7. Odos jautrinimasNustatoma pripažintu metodu su jūrų kiaulytėmis.4.2. Poūminis toksiškumas4.2.1. Poūminis toksiškumas (28 dienos)Pastebimas poveikis gyvūnui ir organams pagal naudotą koncentraciją, įskaitant klinikinius ir laboratorinius tyrimus …Dozė, kai jokio toksiško poveikio nepastebima …4.2.2. Reikėtų dozes skirti kasdien (nuo penkių iki septynių dienų per savaitę) mažiausiai keturias savaites. Dozės įvedimo kelias turėtų būti tinkamiausias atsižvelgiant į paskirtį, ūminį toksiškumą ir fizikines chemines medžiagos savybes.Jei nėra kontraindikacijų, eksperimentus, kuriuose dozės skiriamos per virškinimo traktą ir įkvepiant, pageidautina atlikti su žiurkėmis.4.3. Kitos poveikio rūšys4.3.1. Mutageniškumas (įskaitant išankstinį kancerogeninį tyrimą)4.3.2. Medžiaga turėtų būti tiriama dviem bandymų serijomis: viena turėtų būti bakteriologinių bandymų serija, su metaboline aktyvacija ir be jos, kita – nebakteriologinių bandymų serija.5. EKOLOGINIAI TOKSIKOLOGINIAI TYRIMAI5.1. Poveikis organizmams5.1.1. Ūminis toksiškumas žuvimsLC50… (ppm) Veikimo medžiaga trukmė nustatoma pagal V C priedąParinktos rūšys (viena ar kelios) …5.1.2. Ūminis toksiškumas dafnijomsLC50… (ppm) Veikimo medžiaga trukmė nustatoma pagal V C priedą5.2. Susiskaidymas- biotinis- abiotinisTurėtų būti nustatomas mažiausias BOD ir BOD/COD santykis6. GALIMYBĖ MEDŽIAGĄ NUKENKSMINTI6.1. Pramonėje/amatuose6.1.1. Galimybė utilizuoti …6.1.2. Galimybė neutralizuoti …6.1.3. Galimybė sunaikinti:- kontroliuojamas išleidimas …- sudeginimas …- vandens valymo stotis …- kitos …6.2. Plačiojoje visuomenėje6.2.1. Galimybė utilizuoti …6.2.2. Galimybė neutralizuoti …6.2.3. Galimybė sunaikinti:- kontroliuojamas išleidimas …- sudeginimas …- vandens valymo stotis …- kitos …--------------------------------------------------VIII PRIEDASPAPILDOMA INFORMACIJA IR BANDYMAI, BŪTINI PAGAL 6 STRAIPSNIO 5 DALĮAsmuo, pranešęs apie medžiagą kompetentingai institucijai pagal šios direktyvos 6 straipsnio reikalavimus, tos institucijos prašymu pateikia išsamesnę informaciją ir atlieka papildomus bandymus, kaip numatyta šiame priede.Jei informacijos teikti techniškai neįmanoma arba jei atrodo, kad tai nebūtina, reikia nurodyti priežastis.Bandymai privalo būti atlikti taikant kompetentingų tarptautinių institucijų pripažintus ir rekomenduotus metodus, jei tokios rekomendacijos yra.Bandymus atliekančios institucijos laikosi geros šiuolaikinės laboratorijos praktikos principų.Pateikiant išsamius tyrimus ir gautus rezultatus, nurodoma, kad bandymai atlikti su medžiaga, kurią ketinama pateikti į rinką. Būtina nurodyti bandinio sudėtį.Be to, techniniuose dokumentuose būtina taip pat nurodyti taikytus metodus arba pateikti nuorodas į standartizuotus arba tarptautiniu mastu pripažintus metodus bei institucijos ar institucijų, atsakingų už tyrimų atlikimą, pavadinimą.1 LYGISAtsižvelgdama į:- esamas žinias apie medžiagą,- žinomą ir planuojamą jos panaudojimą,- pagrindinio rinkinio kontekste atliktų bandymų rezultatus,kai pranešėjo pateikto į rinką medžiagos kiekis pasiekia 10 tonų per metus arba iš viso 50 tonų ir jei po kiekvieno bandymo su medžiaga nurodytos sąlygos yra įvykdytos, kompetentinga institucija gali reikalauti šių papildomų tyrimų.Toksikologiniai tyrimai- Vaisingumo tyrimas (viena rūšis, viena karta, patinas ir patelė, tinkamiausias dozės davimo būdas)Jei pirmojoje kartoje rezultatai abejotini, būtina atlikti tyrimus su antrąja karta.Šiame tyrime taip pat galima gauti įrodymų apie apsigimimų genezę.Jei yra apsigimimo požymių, gali reikėti atlikti tyrimus su antra rūšimi apsigimimų genezei nuodugniai įvertinti.- Teratologinis tyrimas (viena rūšis, tinkamiausias dozės įvedimo kelias)Šio tyrimo reikia, jei apsigimimų genezė nebuvo ištirta ar įvertinta ankstesniame vaisingumo tyrime.- Poūminio ir (arba) lėtinio toksiškumo tyrimas, įskaitant specialius tyrimus (viena rūšis, patinas ir patelė, tinkamiausias dozės įvedimo kelias)Jei poūminio tyrimo VII priede rezultatai ar kita svarbi informacija rodo, kad reikia tolesnių tyrimų, tai gali būti tam tikro poveikio išsamesnis tyrimas arba tyrimas taikant ilgesnę veikimo medžiaga trukmę, pavyzdžiui, 90 dienų ar ilgiau (iki dvejų metų).Poveikis, kuris rodytų, kad reikia tokių tyrimų, galėtų būti, pavyzdžiui:a) didelės ar negyjančios žaizdos;b) labai žemas poveikio lygis ar apskritai "jokio poveikio";c) cheminėje struktūroje aiškus santykis tarp tiriamosios medžiagos ir kitų jau įrodytų pavojingų medžiagų.- Papildomi mutagenezės tyrimai (įskaitant išsamų kancerogenezės tyrimą)A. Jeigu mutagenezės bandymų rezultatai neigiami, būtina atlikti bandymą mutagenezei patvirtinti ir bandymą išsamiam kancerogenezės tyrimui patvirtinti.Jeigu mutagenezės patikros bandymo rezultatai taip pat neigiami, šiuo lygiu nereikia atlikti tolesnių mutagenezės bandymų; jeigu rezultatai teigiami, būtina atlikti tolesnius mutagenezės bandymus (žr. B).Jeigu išsamaus kancerogenezės tyrimo patikros bandymo rezultatai taip pat neigiami, šiuo lygiu nereikia atlikti tolesnių kancerogenezės tyrimo patikros bandymų; jeigu rezultatai teigiami, būtina atlikti tolesnius kancerogenezės tyrimo patikros bandymus (žr. B).B. Jeigu mutagenezės bandymų rezultatai teigiami (vienas teigiamas bandymas reiškia, kad rezultatai teigiami), šiuo lygiu būtina atlikti bent du patikros bandymus. Čia reikia atsižvelgti ir į mutagenezės bandymus, ir į išsamaus kancerogenezės tyrimo bandymus. Išsamaus kancerogenezės tyrimo bandymo teigiamas rezultatas reiškia, kad šiuo lygiu reikėtų atlikti kancerogenezės tyrimą.Ekologiniai toksikologiniai tyrimai- Bandymas su dumbliais: viena rūšis, augimo slopinimo bandymas.- Ilgas toksiškumo tyrimas su Dafnia magna (21 diena, tyrime turėtų būti taip pat nustatyta "jokio poveikio" reprodukcijai lygis ir "jokio poveikio" mirtingumui lygis).Sąlygos, kuriomis šis bandymas atliekamas, nustatomos 21 straipsnyje nustatyta tvarka, atsižvelgiant į V C priede nustatytus metodus ūminio toksiškumo bandymams su Dafnia.- Bandymas su aukštesniuoju augalu.- Bandymas su sliekais.- Ilgas toksiškumo tyrimas su žuvimis (pavyzdžiui, Oryzias, Jordanella ir kt.; bent 14 dienų; tyrime taip pat turėtų būti nustatyta "žemiausia riba").Sąlygos, kuriomis šis bandymas atliekamas, nustatomos 21 straipsnyje nustatyta tvarka, atsižvelgiant į V C priede nustatytus metodus ūminio toksiškumo bandymams su žuvimis.- Bandymai su rūšių grupe; viena rūšis, pageidautina žuvų (pavyzdžiui, Poecilla reticulata).- Ilgas biologinio susiskaidymo tyrimas; jei VII priede nustatytais tyrimais biologinis susiskaidymas pakankamai neįrodomas, reikia atlikti kitą bandymą (dinamišką) su mažesnėmis koncentracijomis ir skirtingu inokuliantu (pavyzdžiui, srautinė sistema).Visais atvejais pranešėjas kompetentingai institucijai praneša, ar pateiktos į rinką medžiagos kiekis siekia 100 tonų per metus ar iš viso 500 tonų.Gavusi tokį pranešimą ir jei yra įvykdytos būtinos sąlygos, kompetentinga institucija pareikalauja, kad per jos nustatytą laiką būtų atlikti pirmiau minėti bandymai, jei kokiu nors konkrečiu atveju atlikti alternatyvų mokslo tyrimą nepageidautina.2 LYGISJeigu pranešėjo pateiktos į rinką medžiagos kiekis pasiekia 1000 tonų per metus arba iš viso yra 5000 tonų, pranešėjas apie tai praneša kompetentingai institucijai. Tuomet kompetentinga institucija sudaro pranešėjo atliktinų bandymų programą, kad kompetentinga institucija galėtų įvertinti medžiagos keliamą pavojų žmonėms ir aplinkai.Jeigu nėra rimtų įrodymais pagrįstų priežasčių nevykdyti bandymų programos, bandymų programa turi apimti šiuos aspektus,- lėtinio toksiškumo tyrimą,- kancerogeniškumo tyrimą,- vaisingumo tyrimą (pavyzdžiui, tiriant tris kartas); tik tuo atveju, jeigu 1 lygiu buvo nustatytas poveikis vaisingumui,- apsigimimų tyrimą (negraužikų rūšys) 1 lygio teratologiniam tyrimui patikrinti ir papildomą 1 lygio eksperimentą, jei nustatytas poveikis embrionui/vaisiui,- ūminio ir poūminio toksiškumo tyrimą su antra rūšimi: tik tuo atveju, jeigu 1 lygio tyrimai rodo, kad to reikia. Toks tyrimas gali būti reikalingas taip pat dėl biotransformacijos ir farmakokinetikos tyrimų rezultatų,- papildomus toksikokinetinius tyrimus.Ekologinė toksikologija- Papildomi kaupimosi, susiskaidymo ir mobilumo bandymai.Šio tyrimo tikslas turėtų būti nustatyti kaupimąsi maisto grandinėje.Tolesniuose biologinio kaupimosi tyrimuose turėtų būti kreipiamas ypatingas dėmesys medžiagos tirpumui vandenyje ir jos n-oktanolio/vandens pasiskirstymo koeficientui.1 lygio kaupimosi tyrimo ir fizikinių cheminių savybių tyrimų rezultatai gali pareikalauti atlikti didelio masto srautinį bandymą.- Ilgas toksiškumo tyrimas su žuvimis (įskaitant reprodukcijos tyrimą).- Papildomas toksiškumo (ūminio ir poūminio) tyrimas su paukščiais (pavyzdžiui, putpelėmis): jei kaupimosi veiksnys didesnis kaip 100.- Papildomas toksiškumo tyrimas su kitais organizmais (jei tai pasirodytų būtina).- Absorbcijos – desorbcijos tyrimas, kai medžiaga nėra ypač iri.--------------------------------------------------IX PRIEDASA. NUOSTATOS DĖL VAIKAMS NEPRIEINAMŲ UŽDARYMO ĮTAISŲ: skelbtina viešaiB. NUOSTATOS DĖL APČIUOPIAMŲ ĮSPĖJIMŲ APIE PAVOJŲ: skelbtina viešai.--------------------------------------------------


title: 1991 m. gruodžio 12 d. Tarybos Direktyva dėl vandenų apsaugos nuo taršos nitratais iš žemės ūkio šaltinių

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0676

Oficialusis leidinys L 375 , 31/12/1991 p. 0001 - 0008 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 10 p. 0192  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 10 p. 0192

		Tarybos Direktyva1991 m. gruodžio 12 d.dėl vandenų apsaugos nuo taršos nitratais iš žemės ūkio šaltinių(91/676/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 130s straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi kai kuriuose valstybių narių rajonuose nitratų kiekis vandenyje didėja ir yra jau gana didelis palyginti su standartais, nustatytais 1975 m. birželio 16 d. priimtoje Tarybos direktyvoje 75/440/EEB dėl paviršinio vandens, skirto geriamajam vandeniui imti, kokybės valstybėse narėse [4], su pakeitimais, padarytais Direktyva 79/869/EEB [5], ir 1980 m. liepos 15 d. priimtojeTarybos direktyvoje 80/778/EEB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės [6], su pakeitimais, padarytais 1985 m. Stojimo aktu;kadangi Europos ekonominės bendrijos aplinkos apsaugos ketvirtojoje veiksmų programoje [7] nurodyta, kad Komisija ketina siūlyti priimti direktyvą dėl vandens taršos, kuri vyksta skleidžiant ir išleidžiant gyvulininkystės nuotėkas bei naudojant per daug trąšų, kontrolės ir mažinimo;kadangi bendros žemės ūkio politikos pertvarkoje, išdėstytoje Komisijos Žaliojoje knygoje "Bendros žemės ūkio politikos perspektyvos", nurodyta, kad, nors Bendrijos žemės ūkyje reikia naudoti azoto turinčias trąšas ir mėšlą, per didelis trąšų kiekis kelia riziką aplinkai ir yra būtina imtis bendrų veiksmų problemoms, kylančioms dėl intensyvios gyvulininkystės, spręsti ir kad žemės ūkio politika turi skirti didesnį dėmesį aplinkos politikai;kadangi 1988 m. birželio 28 d. Tarybos nutarime [8] dėl Šiaurės jūros ir kitų Bendrijos vandenų apsaugos Komisija raginama pateikti pasiūlymus dėl Bendrijos lygmens priemonių;kadangi pagrindinė taršos priežastis iš pasklidžiųjų taršos šaltinių yra nitratai iš žemės ūkio šaltinių, patenkantys į Bendrijos vandenis;kadangi dėl to, saugant žmonių sveikatą, gyvosios gamtos išteklius, vandens ekosistemas ir užtikrinant kitus teisėtus vandens naudojimo būdus, yra būtina mažinti vandens taršą, kurią sukelia ar sudaro jai sąlygas žemės ūkyje naudojami nitratai, ir užkirsti kelią tolesniam tokio tipo teršimui; kadangi šiuo tikslu yra svarbu imtis priemonių dėl visų azotinių junginių saugojimo bei skleidimo žemės paviršiuje ir dėl tam tikrų žemės dirbimo būdų;kadangi dėl to, kad vandens tarša nitratais vienoje valstybėje narėje gali paveikti vandenis kitoje valstybėje narėje, yra būtina imtis Bendrijos lygmens veiksmų pagal 130r straipsnį;kadangi, skatindamos gerą žemės ūkio praktiką, valstybės narės ateityje gali bendrai apsaugoti visus vandenis nuo taršos;kadangi tam tikroms zonoms, iš kurių vanduo patenka į taršai azotiniais junginiais jautrius vandenis, reikia ypatingos apsaugos;kadangi kiekviena valstybė narė turi nustatyti jautrias zonas, sukurti ir įgyvendinti veiksmų programas vandens taršai azotiniais junginiais pažeidžiamose zonose mažinti;kadangi tokiose veiksmų programose turi būti numatytos priemonės, kaip riboti visų azoto turinčių trąšų naudojimą ir ypač kaip nustatyti gyvulių mėšlo naudojimo konkrečias ribas;kadangi būtina stebėti vandenis ir taikyti pamatinius matavimo metodus azoto junginiams, kad galima būtų užtikrinti šių priemonių veiksmingumą;kadangi pripažįstama, kad tam tikrose valstybėse narėse hidrogeologija yra tokio lygio, kad gali praeiti dar daug metų, kol apsaugos priemonės pagerins vandens kokybę;kadangi turi būti įkurtas komitetas, kuris padėtų Komisijai įgyvendinant šią direktyvą ir pritaikant ją prie mokslo ir technikos pažangos;kadangi valstybės narės turi rengti ir pateikti Komisijai šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitas;kadangi Komisija privalo reguliariai pranešti apie tai, kaip valstybės narės įgyvendina šią direktyvą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠios direktyvos tikslas:- mažinti vandens taršą, kurią sukelia ar skatina žemės ūkyje naudojami nitratai, ir- stabdyti tolesnį tokį teršimą.2 straipsnisŠioje direktyvoje:a) "požeminis vanduo" – tai vanduo, kuris yra po žeme prisotintoje zonoje ir tiesiogiai liečiasi su dirva ir podirviu;b) "gėlasis vanduo" – tai gamtinis vanduo, kuriame yra nedaug druskų ir kuris dažnai yra laikomas tinkamu geriamajam vandeniui imti ir paruošti;c) "azoto junginys" – tai bet kokia medžiaga, kurios sudėtyje yra azoto, išskyrus dujų molekulinį azotą;d) "gyvuliai" – tai visi gyvuliai, kurie yra laikomi naudojimui ar pelnui gauti;e) "trąšos" – tai medžiaga, kurios sudėtyje yra azoto junginių ir kuri yra naudojama dirvoje augmenijos augimui skatinti; tai gali būti gyvulių mėšlas, žuvų ūkių atliekos ar nuotėkų dumblas;f) "cheminės trąšos" – tai bet kokios pramoniniu būdu pagamintos trąšos;g) "gyvulių mėšlas" – tai gyvulių ekskrementai ar pakratų ir gyvulių ekskrementų mišinys, netgi apdorotas;h) "dirvos tręšimas" – tai medžiagų dėjimas į dirvą iškratant jas paviršiuje, įterpiant į dirvą, užkasant į gilesnius sluoksnius ar sumaišant su paviršiniais dirvožemio sluoksniais;i) "eutrofikacija" – tai vandens praturtinimas azoto junginiais, kuris skatina greitesnį dumblių bei aukštesniųjų augalų augimą ir sukelia nepageidautiną organizmų pusiausvyros vandenyje sutrikimą bei pablogina vandens kokybę;j) "tarša" – tai azoto junginiai, kurie iš žemės ūkio šaltinių tiesiogiai arba netiesiogiai patenka į vandens aplinką ir gali kelti pavojų žmonių sveikatai, kenkti gyviems organizmams bei vandens ekosistemoms, mažinti poilsiavimo galimybes ir trukdyti kitaip teisėtai naudoti vandenį;k) "jautri zona" – tai pagal 3 straipsnio 2 dalį nustatyta žemės teritorija.3 straipsnis1. Pagal I priede išdėstytus kriterijus valstybės narės turi nustatyti vandenis, kurie yra ar gali būti paveikti taršos, jei nebus imtasi 5 straipsnyje nurodytų veiksmų.2. Per dvejus metus nuo šios direktyvos paskelbimo valstybės narės privalo savo teritorijoje nustatyti visas pažeidžiamas zonas, iš kurių vanduo patenka į 1 dalyje nurodytus vandenis ir kurios didina taršą. Apie tokį pradinį zonų nustatymą valstybės narės privalo pranešti Komisijai per 6 mėnesius.3. Kai pagal 1 dalį valstybės narės nustatyti vandenys yra veikiami taršos iš kitų valstybių narių vandenų, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai nuteka į juos, valstybės narės, kurių vandenys yra taip veikiami, apie tokius faktus gali įspėti kitas valstybes nares ir Komisiją.Siekdamos nustatyti tokius taršos šaltinius ir priemones, kurių vykdant šią direktyvą reikia imtis paveiktų vandenų apsaugai, atitinkamos valstybės narės privalo savo veiksmus derinti, o prireikus derinti juos ir su Komisija.4. Valstybės narės turi patikrinti ir, jei reikia, atitinkamai pakeisti ir papildyti nustatytų pažeidžiamų zonų sąrašą ir bent kas ketverius metus atsižvelgti į pokyčius ir veiksnius, kurie nebuvo numatyti anksčiau nustatant tokias zonas. Per 6 mėnesius apie nustatytų zonų pakeitimus ir papildymus jos privalo pranešti Komisijai.5. Valstybės narės atleidžiamos nuo pareigos nustatyti konkrečias pažeidžiamas zonas, jeigu jos sudaro ir vykdo 5 straipsnyje nurodytas veiksmų programas pagal šią direktyvą visoje savo valstybės teritorijoje.4 straipsnis1. Valstybės narės, siekdamos užtikrinti bendrą visų vandenų apsaugos lygį, per dvejus metus nuo šios direktyvos paskelbimo turi:a) sukurti žemdirbių savanoriškai vykdomą geros žemės ūkio praktikos kodeksą (ar kodeksus), kurio nuostatose atsispindėtų bent II A priede nurodyti punktai;b) jei reikia, parengti žemdirbių mokymo ir informavimo privalomą programą, kuri skatintų juos taikyti geros žemės ūkio praktikos kodeksą (-us).2. Valstybės narės smulkiai apibūdina Komisijai savo geros žemės ūkio praktikos kodeksus, o Komisija informaciją apie šiuos kodeksus įtraukia į 11 straipsnyje nurodytą ataskaitą. Remdamasi gauta informacija Komisija gali, jei mano esant reikalinga, pateikti Tarybai atitinkamus pasiūlymus.5 straipsnis1. Per dvejus metus nustačius 3 straipsnio 2 dalyje nurodytas zonas ir per vienerius metus, nustačius kiekvieną papildomą 3 straipsnio 4 dalyje nurodytą zoną, valstybės narės, siekdamos įgyvendinti 1 straipsnyje nurodytus tikslus, turi sukurti veiksmų programas nustatytoms pažeidžiamoms zonoms.2. Veiksmų programa gali būti skirta visoms valstybės narės teritorijoje esančioms pažeidžiamoms zonoms, arba, jei valstybė narė mano esant tikslinga, ji gali atskiroms pažeidžiamoms zonoms ar jų dalims sukurti atskiras programas.3. Veiksmų programose būtina atsižvelgti į:a) turimus mokslinius ir techninius duomenis, labiausiai į atitinkamą taršą azotu iš žemės ūkio ir kitų šaltinių;b) valstybės narės atitinkamų rajonų aplinkos sąlygas.4. Veiksmų programos turi būti įgyvendintos per ketverius metus nuo jų sukūrimo ir jose turi būti numatytos tokios privalomos priemonės:a) III priede nurodytos priemonės;b) priemonės, kurias valstybės narės nustatė pagal 4 straipsnį sudarytame (-uose) geros žemės ūkio praktikos kodekse (-uose), išskyrus tas priemones, kurias pakeičia III priede nustatytos priemonės.5. Be to, valstybės narės veiksmų programose turi imtis papildomų priemonių arba sustiprinti veiksmus, kurie, jų manymu, yra būtini, jei, pradėjus vykdyti veiksmų programą arba jau įgijus tam tikros įgyvendinimo patirties, tampa aišku, kad 4 dalyje minėtų priemonių nepakanka 1 straipsnio tikslams pasiekti. Parinkdamos šias priemones ar veiksmus, valstybės narės turi atsižvelgti į jų veiksmingumą ir sąnaudas, palyginti su kitomis galimomis prevencinėmis priemonėmis.6. Valstybės narės turi parengti ir įgyvendinti tinkamas monitoringo programas.Pagal šį straipsnį sudarytų veiksmų programų veiksmingumui vertinti valstybės narės, kurios 5 straipsnį taiko visoje savo nacionalinėje teritorijoje, privalo stebėti nitratų kiekį paviršiniuose ir gruntiniuose vandenyse tokiuose pasirinktuose matavimo taškuose, kurie leidžia nustatyti vandenų užteršimo nitratais iš žemės ūkio šaltinių mastą.7. Rečiausiai kas ketverius metus valstybės narės turi patikslinti ir, jei reikia, pakeisti savo veiksmų programas ir pagal 5 dalį taikomas papildomas priemones. Apie visus veiksmų programos pakeitimus jos praneša Komisijai.6 straipsnis1. Siekdamos nustatyti ir patikslinti pažeidžiamas zonas valstybės narės turi:a) per dvejus metus nuo šios direktyvos paskelbimo pradėti nitratų koncentracijos vienerių metų monitoringą gėluosiuose vandenyse:i) Direktyvos 75/440/EEB 5 straipsnio 4 dalyje nurodytose paviršinių vandenų mėginių ėmimo vietose ir (arba) kitose būdingose valstybių narių paviršinių vandenų matavimo vietose imti mėginius kas mėnesį, o potvynių metu dažniau;ii) atsižvelgiant į Direktyvos 80/778/EEB nuostatas imti mėginius reguliariais laiko tarpais būdingose valstybių narių požeminio vandens vandeningųjų sluoksnių matavimo vietose;b) pakartoti a dalyje išdėstytą programą bent kas ketverius metus išskyrus tas matavimo vietas, kuriose nitratų koncentracija visuose ankstesniuose mėginiuose buvo mažesnė negu 25 mg/l ir neatsirado kitų veiksnių, kurie galėtų padidinti azoto kiekį; pastaruoju atveju monitoringo programą užtenka kartoti tik kas aštuonerius metus;c) kas ketverius metus patikrinti eutrofinę gėlųjų paviršinių vandenų, upių žiočių bei pakrančių vandenų būklę.2. Turi būti naudojami IV priede nurodyti pamatiniai matavimo metodai.7 straipsnis5 ir 6 straipsniuose nurodyto monitoringo gairės gali būti sudaromos laikantis 9 straipsnyje nustatytos tvarkos.8 straipsnisŠios direktyvos priedai gali būti derinami su mokslo ir technikos pažanga, laikantis 9 straipsnyje nustatytos tvarkos.9 straipsnis1. Komisijai padeda komitetas, sudarytas iš valstybių narių atstovų, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laikotarpį, kurį nustato pirmininkas priklausomai nuo klausimo skubumo. Tais atvejais, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos siūlymu, nuomonė pareiškiama Steigimo sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma. Valstybių narių atstovų komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija priima numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.b) Kai numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba jokia nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.c) Jei pasibaigus trijų mėnesių laikotarpiui nuo pasiūlymo pateikimo Taryba nepriima jokio sprendimo, Komisija priima pasiūlytas priemones, išskyrus tuos atvejus, kai Taryba paprasta balsų dauguma yra priėmusi sprendimą prieš tokias priemones.10 straipsnis1. Praėjus ketverių metų laikotarpiui nuo šios direktyvos paskelbimo ir po to kas ketverius metus valstybės narės pateikia Komisijai ataskaitą, kurioje yra V priede nurodyta informacija.2. Pagal šį straipsnį ataskaita pateikiama Komisijai per 6 mėnesius pasibaigus laikotarpiui, už kurį atsiskaitoma.11 straipsnisKomisija, remdamasi pagal 10 straipsnį gauta informacija, gavusi valstybių narių ataskaitas per 6 mėnesius paskelbia trumpas apibendrintas ataskaitas ir pateikia jas Europos Parlamentui ir Tarybai. Iki 1988 m. sausio 1 d. Komisija pateikia Tarybai šios direktyvos, ypač III priedo nuostatų, įgyvendinimo ataskaitą kartu su pasiūlymais, kai tai yra tikslinga, šią direktyvą pakeisti.12 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję per dvejus metus nuo pranešimo [9] apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės nuostatų tekstus.13 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1991 m. gruodžio 12 d.Tarybos varduPirmininkasJ. G. M. Alders[1] OL C 54, 1989 3 3, p. 4 ir OL C 51, 1990 3 2, p. 12.[2] OL C 158, 1989 6 26, p. 487.[3] OL C 159, 1989 6 26, p. 1.[4] OL L 194, 1975 7 25, p. 26.[5] OL L 271, 1979 10 29, p. 44.[6] OL L 229, 1980 8 30, p. 11.[7] OL C 328, 1987 12 7, p. 1.[8] OL C 209, 1988 8 9, p. 3.[9] Valstybėms narėms apie šią direktyvą buvopranešta 1991 m. gruodžio 19 d.--------------------------------------------------I PRIEDAS3 STRAIPSNIO 1 DALYJE NURODYTŲ VANDENŲ NUSTATYMO KRITERIJAIA. 3 straipsnio 1 dalyje nurodyti vandenys turi būti nustatomi remiantis, inter alia, tokiais kriterijais:1) ar nitratų koncentracija paviršiniuose gėluosiuose vandenyse, ypač tuose, kurie yra naudojami ar skirti geriamajam vandeniui imti, yra ar gali būti didesnė, negu nustatyta Direktyvoje 75/440/EEB, jeigu 5 straipsnyje nurodytos priemonės nebus taikomos;2) ar gruntiniuose vandenyse yra daugiau negu 50 mg/l nitratų arba gali būti daugiau negu 50 mg/l nitratų, jeigu nebus imtasi veiksmų pagal 5 straipsnį;3) ar natūralūs gėlojo vandens ežerai, kiti gėlojo vandens telkiniai, upių žiočių ir pakrančių bei jūros vandenys yra eutrofiniai ar gali tapti eutrofiniais artimiausiu metu, jeigu nebus imtasi veiksmų pagal 5 straipsnį.B. Taikydamos šiuos kriterijus, valstybės narės taip pat turi atsižvelgti į:1) vandenų ir žemės fizines bei aplinkos charakteristikas;2) dabartines žinias apie tai, kaip azoto junginiai veikia aplinką (vandenį ir dirvožemį);3) dabartinį 5 straipsnyje nurodytų veiksmų poveikio supratimą.--------------------------------------------------II PRIEDASGEROS ŽEMĖS ŪKIO PRAKTIKOS KODEKSAS (-AI)A. Geros žemės ūkio praktikos kodekse (ar kodeksuose), kurio tikslas — mažinti taršą nitratais ir atsižvelgti į skirtingų Bendrijos regionų sąlygas, turi būti tam tikros nuostatos, kuriose prireikus atsispindėtų tokie punktai:1) laikotarpiai, kai netinka žemę tręšti trąšomis;2) stačių šlaitų dirvų tręšimas;3) įmirkusių, užtvindytų, įšalusių ar apsnigtų dirvų tręšimas;4) netoli vandentakių esančių dirvų tręšimo sąlygos;5) gyvulių mėšlo sandėliavimo talpyklos ir jų konstrukcijos bei priemonės, kurių reikia imtis siekiant neleisti nutekančiam vandeniui ar prasiskverbiančiam į požeminius ir paviršinius vandenis skysčiui, kuriame yra gyvulių mėšlo ir saugomų augalinių medžiagų, pavyzdžiui, siloso nuotėkų, teršti vandenį;6) tręšimo tvarka nurodant ir tręšimo cheminėmis trąšomis bei gyvulių mėšlu normas bei paskleidimo tolygumą, kad būtų galima išlaikyti patenkančių į vandenis maistingųjų medžiagų leistiną lygį.B. Valstybės narės gali įrašyti į savo geros žemės ūkio praktikos kodeksus ir tokius klausimus:7) žemės naudojimo valdymas įskaitant sėjomainos sistemas ir žemės plotų, skirtų daugiametėms ir vienmetėms kultūroms, procentinį santykį;8) minimalios augalinės dangos palaikymas per (lietingus) laikotarpius, kad augalai iš dirvos sugertų azotą, kuris kitu atveju galėtų užteršti vandenis nitratais;9) tręšimo planų sudarymas kiekvienam ūkiui atskirai ir duomenų apie trąšų naudojimą nuolatinė registracija;10) vandenų taršos prevencija dėl nutekančio iš drėkinimo sistemų ir žemyn, kur nepasiekia augalų šaknys, prasiskverbiančio vandens.--------------------------------------------------III PRIEDASĮ VEIKSMŲ PROGRAMAS, KURIOS NUMATYTOS 5 STRAIPSNIO 4 DALIES a PUNKTE, ĮTRAUKTINOS PRIEMONĖS1. Šios priemonės turi apimti taisykles, reglamentuojančias:1) laikotarpius, kada draudžiama tręšti dirvą tam tikrų rūšių trąšomis;2) gyvulių mėšlo saugojimo talpyklų dydį; šios talpyklos turi būti didesnės negu reikia gyvulių mėšlui saugoti ilgiausią laiką, kai pažeidžiamose zonose tręšti yra draudžiama, išskyrus atvejus, kai galima kompetentingai institucijai įrodyti, kad visas mėšlo kiekis, kuris viršija talpyklų tūrį, bus sutvarkytas taip, kad aplinkai žalos nedarys;3) geros žemės ūkio praktikos kodeksą atitinkančius trąšų naudojimo apribojimus atsižvelgiant į pažeidžiamų zonų ypatybes, ypač į:a) dirvožemio sąlygas, tipą ir nuolydį;b) klimato sąlygas, kritulius ir dirbtinį drėkinimą;c) nusistovėjusią žemės naudojimo ir žemdirbystės tvarką, įskaitant ir sėjomainos sistemas,remiantis pusiausvyra tarp:i) augalams reikalingo azoto numatomo kiekioirii) azoto kiekio, kurį augalai gauna iš dirvos ir trąšų, atitinkančio:- azoto kiekį dirvožemyje tuo metu, kai augalai pradeda jo daug naudoti (didžiausias kiekis žiemos pabaigoje),- azoto kiekį dirvoje vykstant organinio azoto atsargų grynajai mineralizacijai,- azoto junginių kiekį iš gyvulių mėšlo,- azoto junginių kiekį iš cheminių trąšų.2. Tokios priemonės turi užtikrinti, kad kiekvienoje fermoje ir gyvulininkystės ūkyje gyvulių mėšlo kiekis, įterptas į dirvą kiekvienais metais, ir gyvulių mėšlas, patenkantis į dirvą ganant gyvulius, neviršytų nustatyto kiekio hektarui.Nustatytas mėšlo kiekis hektarui turi būti toks, kad jame būtų 170 kg N. Tačiau:a) vykdydamos pirmąją ketverių metų veiksmų programą valstybės narės gali leisti naudoti tokį mėšlo kiekį, kuriame yra 210 kg N;b) vykdydamos vėlesnes ketverių metų veiksmų programas valstybės narės gali nustatyti kitokį kiekį, negu pirmiau nurodyta. Šis kiekis turi būti nustatytas taip, kad netrukdytų pasiekti 1 straipsnyje nurodytų tikslų, ir pagrįstas objektyviais kriterijais, pavyzdžiui:- ilgas vegetacinis periodas,- didelis augalų poreikis azotui,- didelis bendras kritulių kiekis pažeidžiamose zonose,- dirvožemis, kuriame vyksta ypač didelė denitrifikacija.Jei valstybė narė leidžia kitokį kiekį, negu numatyta b punkte, ji turi pranešti Komisijai, kuri tiria tokio kiekio pagrįstumą laikydamasi 9 straipsnyje nustatytos tvarkos.3. Valstybės narės gali apskaičiuoti 2 dalyje nurodytus kiekius pagal gyvulių skaičių.4. Valstybės narės turi pranešti Komisijai apie tai, kaip jos taiko 2 dalies nuostatas. Pagal gautą informaciją Komisija gali, jei laiko esant reikalinga, pateikti Tarybai atitinkamus pasiūlymus pagal 11 straipsnį.--------------------------------------------------IV PRIEDASPAMATINIAI MATAVIMO METODAICheminės trąšosAzoto junginiai matuojami naudojant metodus, kurie yra aprašyti 1977 m. birželio 22 d. Komisijos direktyvoje 77/535/EEB [1] dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių trąšų mėginių ėmimo ir analizės metodus, suderinimo, su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/519/EEB [2].Gėlojo vandens telkiniai, pakrančių ir jūrų vandenysNitratų koncentracija turi būti matuojama pagal 1977 m. gruodžio 12 d. Tarybos sprendimo 77/795/EEB [3] 4a straipsnio 3 dalyje nustatytą bendrą keitimosi informacija apie Bendrijos paviršinio gėlojo vandens kokybę tvarką ir pagal Sprendimo 86/574/EEB [4] pakeitimus.[1] OL L 213, 1977 8 22, p. 1.[2] OL L 265, 1989 9 12, p. 30.[3] OL L 334, 1977 12 24, p. 29.[4] OL L 335, 1986 11 28, p. 44.--------------------------------------------------V PRIEDASINFORMACIJA, KURI TURI BŪTI PATEIKTA ATASKAITOSE PAGAL 10 STRAIPSNĮ1. Pareiškimas dėl vykdomų prevencinių veiksmų pagal 4 straipsnį.2. Žemėlapis, kuriame parodyta:a) pagal 3 straipsnio 1 dalį ir I priedą nustatyti vandens telkiniai nurodant, kuris iš I priedo kriterijų buvo naudotas kiekvienam telkiniui nustatyti;b) pažeidžiamų zonų buvimo vieta skirtingai žymint esamas zonas ir tas zonas, kurios buvo nustatytos per laikotarpį nuo paskutinės ataskaitos.3. Monitoringo rezultatų, gautų pagal 6 straipsnio reikalavimus, suvestinė nurodant priežastis, kodėl konkreti pažeidžiama zona buvo nustatyta, patikrinta ar papildomai nustatyta ir priskirta pažeidžiamoms zonoms.4. Veiksmų programų, sudarytų pagal 5 straipsnio reikalavimus, suvestinė, ypač:a) 5 straipsnio 4 dalies a ir b punktuose reikalaujamos priemonės;b) III priedo 4 dalyje reikalaujama informacija;c) visos papildomos priemonės ar sustiprinti veiksmai, kurių imtasi pagal 5 straipsnio 5 dalį;d) pagal 5 straipsnio 6 dalį įgyvendintų monitoringo programų rezultatų suvestinė;e) valstybių narių prognozės, kada yra tikėtina, kad pagal 3 straipsnio 1 dalį nustatyti vandenys pradės reaguoti į veiksmų programos priemonę, ir koks tų prognozių nepastovumo laipsnis.--------------------------------------------------