title: 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2009/44/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose ir Direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatas dėl susietųjų sistemų ir kredito reikalavimų (Tekstas svarbus EEE)

text:
10.6.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 146/37

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/44/EB,

   2009 m. gegužės 6 d.
   iš dalies keičianti Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose ir Direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatas dėl susietųjų sistemų ir kredito reikalavimų
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos centrinio banko nuomonę (1),
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3),
   kadangi:

               (1)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/26/EB (4) buvo nustatytas režimas, pagal kurį pervedimo nurodymų ir įskaitymo baigtinumas, taip pat teisė perimti įkaitą užtikrinami tiek vidaus, tiek ir užsienio dalyviams mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemose.

               (2)

               Komisijos 2006 m. balandžio 7 d. Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo vertinimo ataskaitoje buvo padaryta išvada, kad Direktyva 98/26/EB iš esmės yra veiksminga. Ataskaitoje pabrėžta, kad mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų srityje jau gali būti vykdomi tam tikri svarbūs pokyčiai, ir padaryta išvada, kad reikėtų patikslinti ir supaprastinti Direktyvą 98/26/EB.

               (3)

               Tačiau svarbiausias pokytis yra didėjantis sąsajų tarp sistemų skaičius – tuo metu, kai buvo rengiamas Direktyvos 98/26/EB projektas, sistemos veikė beveik be išimties nacionaliniu lygmeniu ir nepriklausomai viena nuo kitos. Šis pokytis yra vienas iš rezultatų, kurį davė 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (5), ir Europos kliringo ir atsiskaitymų veiklos kodeksas. Siekiant prisitaikyti prie šių pokyčių, reikėtų patikslinti „sąveikaujančios sistemos“ sampratą ir sistemų operatorių atsakomybę.

               (4)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/47/EB (6) buvo sukurta vienoda Bendrijos teisinė sistema dėl finansinio įkaito naudojimo tarp valstybių ir taip panaikinta dauguma oficialių reikalavimų, kurie tradiciškai buvo taikomi susitarimams dėl įkaito.

               (5)

               Europos centrinis bankas nutarė nuo 2007 m. sausio 1 d. įtraukti kredito reikalavimus kaip tinkamą įkaito rūšį Eurosistemos kredito operacijose. Europos centrinis bankas, siekdamas kuo labiau padidinti kredito reikalavimų ekonominį poveikį, rekomendavo išplėsti Direktyvos 2002/47/EB taikymo sritį. Šis klausimas buvo aptartas 2006 m. gruodžio 20 d. Komisijos Direktyvos dėl susitarimų dėl finansinio įkaito (2002/47/EB) vertinimo ataskaitoje ir buvo pritarta Europos centrinio banko nuomonei. Kredito reikalavimų naudojimas padidins tinkamo teikti įkaito fondą. Be to, tolimesnis suderinimas mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų srityje dar labiau prisidės prie vienodų veiklos sąlygų visų valstybių narių kredito įstaigoms kūrimo. Jeigu kredito reikalavimus būtų dar lengviau naudoti kaip įkaitą, tai būtų naudinga ir vartotojams, ir skolininkams, nes įkaitas paskatintų konkurenciją ir atsirastų daugiau galimybių pasinaudoti kreditu.

               (6)

               Siekiant palengvinti kredito reikalavimų naudojimą, svarbu panaikinti arba uždrausti nustatyti bet kokias administracines taisykles, kaip antai pranešimo ir registravimo reikalavimai, dėl kurių įkeisti kredito reikalavimus būtų neįmanoma. Taip pat, siekiant nepakenkti įkaito gavėjų pozicijai, skolininkams turėtų būti suteikta galimybė teisėtai atsisakyti savo tarpusavio reikalavimų užskaitos teisių kreditorių atžvilgiu. Ta pačia logika reikėtų grįsti ir poreikį suteikti galimybę skolininkui leisti nesilaikyti banko informacijos slaptumo taisyklių, nes kitu atveju įkaito gavėjui gali nepakakti informacijos susijusių kredito reikalavimų vertei tinkamai įvertinti. Šios nuostatos turėtų neprieštarauti 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių (7).

               (7)

               Valstybės narės nepasinaudojo joms suteikta galimybe pagal Direktyvos 2002/47/EB 4 straipsnio 3 dalį įkaito gavėjui neleisti taikyti perėmimo nuosavybėn teisės. Todėl ši nuostata turėtų būti panaikinta.

               (8)

               Todėl direktyvas 98/26/EB ir 2002/47/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (9)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (8) 34 punktą valstybės narės skatinamos savo ir Bendrijos intereso labui parengti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių tarpusavio atitikimą, ir viešai jas paskelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 98/26/EB daliniai pakeitimai
   Direktyva 98/26/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               8 konstatuojamoji dalis išbraukiama.

               2.

               Įterpiama ši konstatuojamoji dalis:

                           „(14a)

                           Kadangi nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos ar prižiūrėtojai turėtų užtikrinti, kad sąveikaujančias sistemas steigiantys sistemų operatoriai kiek įmanoma susitartų dėl bendrų taisyklių dėl įvedimo į sąveikaujančias sistemas momento. Nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos ar prižiūrėtojai turėtų užtikrinti, kad taisyklės dėl įvedimo į sąveikaujančias sistemas momento, kiek įmanoma ir būtina, būtų koordinuojamos, siekiant išvengti teisinio netikrumo dalyvaujančios sistemos įsipareigojimų nevykdymo atveju.“

               3.

               Įterpiama ši konstatuojamoji dalis:

                           „(22a)

                           Jei sąveikaujančių sistemų atveju nebus suderinta, kokios taisyklės taikomos įvedimo į sistemą momentui ir neatšaukiamumui, vienos sistemos dalyviai ar net pats sistemos operatorius gali patirti įsipareigojimų nevykdymo kitoje sistemoje persidavimo poveikį. Siekiant apriboti sisteminę riziką, pageidautina nustatyti, kad sąveikaujančių sistemų operatoriai suderintų taisykles dėl įvedimo į sistemą momento ir neatšaukiamumo savo valdomose sistemose.“

               4.

               1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           a punkte žodis „ekiu“ pakeičiamas žodžiu „eurais“;

                           b)

                           c punkto antra įtrauka pakeičiama taip:

                                       „—

                                       atliekant operacijas, kurias vykdo valstybių narių centriniai bankai arba Europos centrinis bankas, atlikdami savo, kaip centrinių bankų, funkcijas.“

               5.

               2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           a punktas iš dalies keičiamas taip:

                                       i)

                                       pirma įtrauka pakeičiama taip:

                                                   „—

                                                   tarp trijų arba daugiau dalyvių, išskyrus tos sistemos operatorių, galimą atsiskaitymų tarpininką, galimą kitą pagrindinę sandorio šalį, galimus kliringo namus arba galimą netiesioginį sistemos dalyvį, kai pervedimo nurodymų kliringas, nesvarbu, ar vykdomas per kitą pagrindinę sandorio šalį, ar ne, arba pervedimo nurodymai tarp dalyvių vykdomi taikant bendras taisykles ir laikantis standartizuotos tvarkos,“;

                                       ii)

                                       papildoma šia pastraipa:
                                       „Sąveikaujančių sistemų susitarimas nėra sistema.“;

                           b)

                           b punkto pirma ir antra įtraukos pakeičiamos taip:

                                       „—

                                       kredito įstaiga, kaip apibrėžta 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (nauja redakcija) (9) 4 straipsnio 1 punkte, įskaitant tos pačios direktyvos 2 straipsnyje išvardytas įstaigas,

                                       —

                                       investicinė firma, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (10) 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, išskyrus tos pačios direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje nurodytas įstaigas,

                           c)

                           f punktas iš dalies keičiamas taip:

                                       i)

                                       pirma pastraipa pakeičiama taip:

                                                   „f)

                                                   „dalyvis“ – tai įstaiga, kita pagrindinė sandorio šalis, atsiskaitymų tarpininkas, kliringo namai arba sistemos operatorius.“;

                                       ii)

                                       trečia pastraipa pakeičiama taip:
                                       „Valstybė narė gali nuspręsti, kad šioje direktyvoje netiesioginis dalyvis gali būti laikomas dalyviu, jei tai yra pateisinama atsižvelgiant į sisteminę riziką. Kai netiesioginis dalyvis laikomas dalyviu atsižvelgiant į sisteminę riziką, tai neapriboja dalyvio, per kurį netiesioginis dalyvis perduoda pervedimo nurodymus sistemai, atsakomybės.“;

                           d)

                           g punktas pakeičiamas taip:

                                       „g)

                                       „netiesioginis dalyvis“ – tai įstaiga, kita pagrindinė sandorio šalis, atsiskaitymų tarpininkas, kliringo namai arba sistemos operatorius, kurį su sistemos dalyviu, atliekančiu pervedimo nurodymus, sieja sutartiniai santykiai, leidžiantys netiesioginiam dalyviui per sistemą perduoti pervedimo nurodymus, su sąlyga, kad netiesioginis dalyvis yra žinomas sistemos operatoriui.“;

                           e)

                           h punktas pakeičiamas taip:

                                       „h)

                                       „vertybiniai popieriai“ – tai visos Direktyvos 2004/39/EB I priedo C skirsnyje nurodytos priemonės;“;

                           f)

                           i punkto pirma įtrauka pakeičiama taip:

                                       „—

                                       bet kuris dalyvio duotas nurodymas perduoti gavėjui disponuoti pinigų suma, darant įrašus kredito įstaigos, centrinio banko, kitos pagrindinės sandorio šalies arba atsiskaitymų tarpininko sąskaitose, arba bet kuris nurodymas, pagal kurį prisiimamas arba įvykdomas mokėjimo įsipareigojimas, kaip apibrėžta sistemos taisyklėse, arba“;

                           g)

                           l punktas pakeičiamas taip:

                                       „l)

                                       „atsiskaitymų sąskaita“ – tai sąskaita centriniame banke, pas atsiskaitymų tarpininką arba pas kitą pagrindinę sandorio šalį, naudojama lėšoms arba vertybiniams popieriams laikyti ir atsiskaitymams tarp sistemos dalyvių atlikti;“;

                           h)

                           m punktas pakeičiamas taip:

                                       „m)

                                       „įkaitas“ – tai visas pagal įkeitimo (įskaitant pinigus, kurie pateikiami kaip įkeitimo objektas), atpirkimo arba panašią sutartį ar kitaip pateikiamas realizuotinas turtas, įskaitant, be apribojimų, 2002 m. birželio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito (11) 1 straipsnio 4 dalies a punkte nurodomą finansinį įkaitą, skirtas užtikrinti teises ir įsipareigojimus, galinčius atsirasti dėl naudojimosi sistema, arba pateikiamas valstybių narių centriniams bankams ar Europos centriniam bankui;

                           i)

                           papildoma šiais punktais:

                                       „n)

                                       „darbo diena“ apima dienos ir nakties atsiskaitymus ir visus įvykius, įvykusius per sistemos darbo ciklą;

                                       o)

                                       „sąveikaujančios sistemos“ tai dvi ar daugiau sistemų, kurių sistemų operatoriai vienas su kitu sudarė susitarimą dėl tarpsisteminio pervedimo nurodymų vykdymo;

                                       p)

                                       „sistemos operatorius“ – tai subjektas arba subjektai, turintys teisinę atsakomybę už sistemos veiklą. Sistemos operatorius taip pat gali veikti kaip atsiskaitymų tarpininkas, kita pagrindinė sandorio šalis arba kliringo namai.“

               6.

               3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalis pakeičiama taip:
                           „1.   Pervedimo nurodymų ir įskaitymo vykdymas yra teisiškai užtikrinamas ir privalomas trečiosioms šalims net ir tuo atveju, kai sistemos dalyviui yra iškelta nemokumo byla, jeigu pervedimo nurodymai buvo įvesti į sistemą iki to momento, kai buvo iškelta tokia nemokumo byla, kaip apibrėžta 6 straipsnio 1 dalyje. Tai taikoma net ir tuo atveju, kai (atitinkamos sistemos arba sąveikaujančios sistemos) dalyviui arba sąveikaujančios sistemos operatoriui, kuris nėra dalyvis, yra iškelta nemokumo byla.
                           Jeigu pervedimo nurodymai įvedami į sistemą jau iškėlus nemokumo bylą ir yra įvykdomi tą pačią darbo dieną, kaip nustatyta sistemos taisyklėse, kurią tokia byla iškeliama, jų vykdymas yra teisiškai užtikrinamas ir privalomas trečiosioms šalims tik jeigu sistemos operatorius gali įrodyti, kad tuomet, kai tokių pervedimo nurodymų jau nebebuvo galima atšaukti, jis nežinojo ir neturėjo žinoti apie tokios bylos iškėlimą.“;

                           b)

                           papildoma šia dalimi:
                           „4.   Sąveikaujančių sistemų atveju kiekviena sistema savo taisyklėse nustato įvedimo į sistemą momentą taip, kad kiek įmanoma užtikrintų, kad visų susijusių sąveikaujančių sistemų taisyklės šia prasme būtų suderintos. Jeigu visų atitinkamų sąveikaujančių sistemų taisyklėse aiškiai nenumatytos kitos nuostatos, sistemos taisyklėms dėl įvedimo momento neturi įtakos jokios kitų sistemų, su kuriomis ji sąveikauja, taisyklės.“

               7.

               4 straipsnis pakeičiamas taip:
               „4 straipsnis
               Valstybės narės gali nustatyti, kad nemokumo bylos iškėlimas sistemos dalyviui arba sąveikaujančios sistemos operatoriui nedraudžia nemokumo bylos iškėlimo darbo dieną panaudoti to dalyvio atsiskaitymų sąskaitoje esančių lėšų arba vertybinių popierių tokio dalyvio su sistema arba sąveikaujančia sistema susijusiems įsipareigojimams įvykdyti. Valstybės narės gali taip pat nustatyti, kad tokio dalyvio su sistema susijęs kreditas pagal turimą ir galiojantį įkaitą būtų panaudotas to dalyvio su sistema arba su sąveikaujančia sistema susijusiems įsipareigojimams įvykdyti.“

               8.

               5 straipsnis papildomas šia pastraipa:
               „Sąveikaujančių sistemų atveju kiekviena sistema savo taisyklėse nustato neatšaukiamumo momentą taip, kad kiek įmanoma užtikrintų, kad visų susijusių sąveikaujančių sistemų taisyklės šia prasme būtų suderintos. Jeigu visų sąveikaujančiose sistemose dalyvaujančių sistemų taisyklėse aiškiai nenumatytos kitos nuostatos, sistemos taisyklėms dėl neatšaukiamumo momento neturi įtakos jokios kitų sistemų, su kuriomis ji sąveikauja, taisyklės.“

               9.

               7 straipsnis pakeičiamas taip:
               „7 straipsnis
               Nemokumo byla neturi atgalinio poveikio sistemos dalyvio teisėms ir įsipareigojimams, kylantiems dėl jo dalyvavimo sistemoje ar susijusiems su tokiu dalyvavimu, kurie atsiranda iki to momento, kai buvo iškelta nemokumo byla, kaip apibrėžta 6 straipsnio 1 dalyje. Tai, inter alia, taikoma, kai kalbama apie sąveikaujančios sistemos dalyvio arba sąveikaujančios sistemos operatoriaus, kuris nėra dalyvis, teises ir įsipareigojimus.“

               10.

               9 straipsnis pakeičiamas taip:
               „9 straipsnis
               1.   Sistemos operatoriaus arba jos dalyvio teisėms į jiems pateiktą dalyvaujant sistemoje ar bet kurioje sąveikaujančioje sistemoje įkaitą ir valstybių narių centrinių bankų arba Europos centrinio banko teisėms į jiems pateiktą įkaitą neturi įtakos nemokumo bylos, susijusios su:

                           a)

                           sistemos arba sąveikaujančios sistemos dalyviu;

                           b)

                           sąveikaujančios sistemos operatoriumi, kuris nėra dalyvis;

                           c)

                           valstybių narių centrinių bankų arba Europos centrinio banko kitos sandorio šalimi; arba

                           d)

                           bet kuria trečiąja šalimi, kuri pateikė įkaitą.

                     Toks įkaitas gali būti realizuotas įgyvendinant šias teises.
               2.   Jeigu vertybiniai popieriai (taip pat ir teisės į vertybinius popierius) yra pateikiami kaip įkaitas sistemos dalyviams, sistemos operatoriams ir (arba) valstybių narių centriniams bankams arba Europos centriniam bankui, kaip nurodyta 1 dalyje, ir jų (arba jų vardu veikiančio įgaliotinio, tarpininko arba trečiosios šalies) teisės, susijusios su vertybiniais popieriais, teisiškai pagrįstai įrašytos į valstybėje narėje esantį registrą, sąskaitą arba centralizuotą depozitoriumą, tokių subjektų, kaip įkaito turėtojų, teises, susijusias su minėtais vertybiniais popieriais, reglamentuoja tos valstybės narės teisė.“

               11.

               10 straipsnis pakeičiamas taip:
               „10 straipsnis
               1.   Valstybės narės apibrėžia sistemas ir atitinkamų sistemų operatorius, kurie turi būti įtraukti į šios direktyvos taikymo sritį, ir praneša apie juos Komisijai, taip pat informuoja Komisiją apie institucijas, kurias jos yra pasirinkusios pagal 6 straipsnio 2 dalį.
               Sistemos operatorius nurodo valstybei narei, kurios teisė yra taikoma, sistemos dalyvius, įskaitant visus galimus netiesioginius dalyvius, taip pat praneša apie bet kokius jų pasikeitimus.
               Be informacijos, pateikiamos pagal šio straipsnio antrąją pastraipą, valstybės narės, kurių jurisdikcijai priklauso sistemos, gali nustatyti jų priežiūros arba leidimo veikti reikalavimus.
               Kiekvieno teisėtų interesų turinčio asmens prašymu įstaiga jį informuoja apie sistemas, kuriose ji dalyvauja, ir pateikia informaciją apie tokių sistemų veikimą reglamentuojančias pagrindines taisykles.
               2.   Sistema, nustatyta prieš įsigaliojant 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/44/EB, iš dalies keičiančią Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose ir Direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatas dėl susietųjų sistemų ir kredito reikalavimų (12), įgyvendinančioms nacionalinėms nuostatoms, išlieka nustatyta pagal šią direktyvą.
               Pervedimo nurodymas, kuris įvedamas į sistemą prieš įsigaliojant nacionalinėms Direktyvos 2009/44/EB įgyvendinimo nuostatoms, tačiau buvo įvykdytas po to, šioje direktyvoje laikomas pervedimo nurodymu.

         2 straipsnis
   Direktyvos 2002/47/EB daliniai pakeitimai
   Direktyva 2002/47/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               9 konstatuojamoji dalis pakeičiama taip:

                           „(9)

                           Siekiant sumažinti administracinę naštą šalims, besinaudojančioms finansiniu įkaitu šios direktyvos taikymo srityje, vienintelis nacionalinės teisės nustatytas tinkamumo reikalavimas dėl finansinio įkaito, taikomas šalims, būtų tas, kad finansinį įkaitą kontroliuotų įkaito gavėjas ar asmuo, veikiantis įkaito gavėjo vardu, neišskiriant tų įkaito pateikimo būdų, kai įkaito davėjui leidžiama pakeisti įkaitą ar atsiimti įkaito perteklių. Šioje direktyvoje valstybėms narėms neturėtų būti draudžiama reikalauti, kad kredito reikalavimas būtų pateikiamas įtraukimo į reikalavimų sąrašą būdu.“

               2.

               20 konstatuojamoji dalis pakeičiama taip:

                           „(20)

                           Ši direktyva nepažeidžia sutartinių sąlygų dėl finansinių priemonių ar kredito reikalavimų, pateiktų kaip finansinis įkaitas, pavyzdžiui, teisių, pareigų ar kitų sąlygų, numatytų tokių priemonių emisijos sąlygose, ar bet kokių kitų teisių, pareigų arba kitų sąlygų, kurios taikomos tarp tokių priemonių emitentų ir turėtojų arba tarp tokių kredito reikalavimų skolininkų ir kreditorių, veikimo ir poveikio.“

               3.

               Papildoma šia konstatuojama dalimi:

                           „(23)

                           Ši direktyva neturi poveikio valstybių narių teisėms nustatyti taisykles tam, kad būtų užtikrintas susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatų, susijusių su kredito reikalavimais, veiksmingumas trečiųjų šalių atžvilgiu.“

               4.

               1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           2 dalies b punktas pakeičiamas taip:

                                       „b)

                                       centrinis bankas, Europos centrinis bankas, Tarptautinių atsiskaitymų bankas, daugiašalės plėtros bankas, kaip nurodyta 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (nauja redakcija) (13) VI priedo 1 dalies 4 skirsnyje, Tarptautinis valiutos fondas ir Europos investicijų bankas;

                           b)

                           2 dalies c punkto i–iv papunkčiai pakeičiami taip:

                                       „i)

                                       kredito įstaiga, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/48/EB 4 straipsnio 1 punkte, įskaitant įstaigas, išvardytas tos direktyvos 2 straipsnyje;

                                       ii)

                                       investicinė firma, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (14) 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte;

                                       iii)

                                       finansų įstaiga, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/48/EB 4 straipsnio 5 punkte;

                                       iv)

                                       draudimo įmonė, kaip apibrėžta 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, iš dalies keičianti Direktyvas 73/239/EEB ir 88/357/EEB (trečioji ne gyvybės draudimo direktyva) (15) 1 straipsnio a punkte, bei draudimo įmonė, kaip apibrėžta 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/83/EB dėl gyvybės draudimo (16) 1 straipsnio 1 dalies a punkte;

                           c)

                           4 dalies a punktas pakeičiamas taip:

                                       „a)

                                       pateikiamas finansinis įkaitas yra sudarytas iš pinigų, finansinių priemonių arba kredito reikalavimų;“;

                           d)

                           4 dalis papildoma šiuo punktu:

                                       „c)

                                       Valstybės narės iš šios direktyvos taikymo srities gali išbraukti kredito reikalavimus, kai skolininkas yra vartotojas, kaip nurodoma 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių (17) 3 straipsnio a punkte arba labai maža ar maža įmonė, kaip apibrėžta 2003 m. gegužės 6 d. Komisijos rekomendacijos 2003/361/EB dėl labai mažų, mažų ir vidutinių įmonių apibrėžimo (18) priedo 1 straipsnyje, 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse, išskyrus tuos atvejus, kai įkaito gavėjas ar tokių kredito reikalavimų įkaito teikėjas yra viena iš institucijų, nurodomų šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalies b punkte.

                           e)

                           5 dalis iš dalies keičiama taip:

                                       i)

                                       antra pastraipa papildoma šiuo sakiniu:
                                       „Kredito reikalavimų atveju jų įtraukimo į įkaito gavėjui raštu ar teisiškai lygiaverčiu būdu pateikiamą reikalavimų sąrašą pakanka identifikuoti kredito reikalavimus ir įrodyti reikalavimų, kaip finansinio įkaito, pateikimą tarp šalių.“;

                                       ii)

                                       po antros pastraipos įterpiama tokia pastraipa:
                                       „Nepažeidžiant antrosios pastraipos nuostatų, valstybės narės gali nustatyti, kad įtraukimo į įkaito gavėjui raštu ar teisiškai lygiaverčiu būdu pateikiamą reikalavimų sąrašą taip pat pakanka nustatyti kredito reikalavimą ir įrodyti reikalavimo, pateikto kaip finansinis įkaitas, pateikimą skolininko arba trečiųjų šalių atžvilgiu.“

               5.

               2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalis iš dalies keičiama taip:

                                       i)

                                       b ir c punktai pakeičiami taip:

                                                   „b)

                                                   „susitarimas dėl finansinio įkaito, pagal kurį perleidžiama nuosavybės teisė“ reiškia susitarimą, įskaitant atpirkimo sutartis, kuriuo įkaito davėjas visą nuosavybės teisę į finansinį įkaitą arba visas jo naudojimo teises perduoda įkaito gavėjui, siekdamas užtikrinti ar kitaip garantuoti atitinkamų finansinių įsipareigojimų įvykdymą;

                                                   c)

                                                   „susitarimas dėl finansinio įkaito, kaip prievolės įvykdymo užtikrinimo“ reiškia susitarimą, kuriuo įkaito davėjas pateikia finansinį įkaitą kaip užtikrinimą įkaito gavėjui ar jo naudai ir pagal kurį, nustačius teisę į prievolės įvykdymo užtikrinimą, visa arba tinkama nuosavybės teisė į finansinį įkaitą arba visos jo naudojimo teisės lieka įkaito davėjui;“;

                                       ii)

                                       papildoma šiuo punktu:

                                                   „o)

                                                   „kredito reikalavimai“ reiškia piniginius reikalavimus, kylančius iš susitarimo, pagal kurį kredito įstaiga, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/48/EB 4 straipsnio 1 punkte, įskaitant įstaigas, išvardytas tos pačios direktyvos 2 straipsnyje, suteikia kreditą kaip paskolą.“;

                           b)

                           2 dalies antras sakinys pakeičiamas taip:
                           „Bet kuri substitucijos teisė arba teisė atsiimti finansinio įkaito perteklių finansinio įkaito davėjo naudai arba – kredito reikalavimų atveju – teisė rinkti jų teikiamas įplaukas iki atskiro pranešimo, nepažeidžia finansinio įkaito, pateikto įkaito gavėjui, kaip numatyta šioje direktyvoje.“

               6.

               3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalis papildoma šiomis pastraipomis:
                           „Nepažeidžiant 1 straipsnio 5 dalies, kai kredito reikalavimai pateikiami kaip finansinis įkaitas, valstybės narės nereikalauja, kad tokio finansinio įkaito sudarymas, galiojimas, tinkamumas, pirmenybės teikimas, įvykdomumas ar leistinumas kaip įrodymas būtų priklausomas nuo kurio nors oficialaus veiksmo, pavyzdžiui, užregistravimo ar pranešimo skolininkui pagal kredito reikalavimą, kuris pateiktas kaip įkaitas, apie jį, įvykdymo. Tačiau valstybės narės gali reikalauti oficialaus veiksmo, pavyzdžiui, užregistravimo ar pranešimo, įvykdymo tinkamumo, pirmenybės teikimo, įvykdomumo arba leistinumo kaip įrodymo skolininko ir (arba) trečiųjų šalių atžvilgiu tikslais.
                           Iki 2014 m. birželio 30 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl šios pastraipos tikslingumo.“;

                           b)

                           papildoma šia dalimi:
                           „3.   Nepažeidžiant 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (19) nuostatų ir nacionalinių nuostatų dėl nesąžiningų sutarčių sąlygų, valstybės narės užtikrina, kad kredito reikalavimų turintys skolininkai galėtų raštu ar teisiškai lygiaverčiu būdu teisėtai atsisakyti:

                                       i)

                                       savo tarpusavio reikalavimų dėl kredito reikalavimo užskaitos su kreditoriais ir su asmenimis, kuriems kreditorius perleido, įkeitė ar kitaip panaudojo kredito reikalavimą kaip įkaitą, teisių; ir

                                       ii)

                                       savo teisių, atsirandančių dėl banko informacijos slaptumo taisyklių, kurios kitaip neleistų kredito reikalavimą pateikusiam kreditoriui ar ribotų jo galimybes teikti informaciją apie šį kredito reikalavimą arba skolininką, kad šį kredito reikalavimą būtų galima panaudoti kaip įkaitą.

               7.

               4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           1 dalis papildoma šiuo punktu:

                                       „c)

                                       kredito reikalavimus parduodant ar perimant nuosavybėn, įskaitant jų vertę arba panaudojant jų vertę atitinkamiems finansiniams įsipareigojimams įvykdyti.“;

                           b)

                           2 dalies b punktas pakeičiamas taip:

                                       „b)

                                       susitarime dėl finansinio įkaito, kaip prievolės įvykdymo užtikrinimo, šalys yra susitarusios dėl finansinių priemonių ir kredito reikalavimų vertės nustatymo.“;

                           c)

                           3 dalis išbraukiama.

               8.

               5 straipsnis papildomas šia dalimi:
               „6.   Šis straipsnis netaikomas kredito reikalavimams.“

               9.

               Po 9 straipsnio įterpiamas šis straipsnis:
               „9a straipsnis
               Direktyva 2008/48/EB
               Šios direktyvos nuostatos nepažeidžia Direktyvos 2008/48/EB.“

         3 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini šiai direktyvai įgyvendinti iki 2010 m. gruodžio 30 d. Jos nedelsdamos apie tai informuoja Komisiją.
   Jos pradeda taikyti šias priemones nuo 2011 m. birželio 30 d.
   Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodų darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   4 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   5 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2009 m. gegužės 6 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. KOHOUT

      (1)  OL C 216, 2008 8 23, p. 1.

      (2)  2008 m. gruodžio 3 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (3)  2008 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2009 m. balandžio 27 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  OL L 166, 1998 6 11, p. 45.

      (5)  OL L 145, 2004 4 30, p. 1.

      (6)  OL L 168, 2002 6 27, p. 43.

      (7)  OL L 133, 2008 5 22, p. 66.

      (8)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (9)  OL L 177, 2006 6 30, p. 1.

      (10)  OL L 145, 2004 4 30, p. 1.“;

      (11)  OL L 168, 2002 6 27, p. 43.“;

      (12)  OL L 146, 2009 6 10, p. 37.“.

      (13)  OL L 177, 2006 6 30, p. 1.“;

      (14)  OL L 145, 2004 4 30, p. 1.

      (15)  OL L 228, 1992 8 11, p. 1.

      (16)  OL L 345, 2002 12 19, p. 1.“

      (17)  OL L 133, 2008 5 22, p. 66.

      (18)  OL L 124, 2003 5 20, p. 36.“;

      (19)  OL L 95, 1993 4 21, p. 29.“


title: 1990 m. spalio 26 d. Komisijos direktyva,, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 78/663/EEB, nustatančią specifinius emulsiklių, stabilizatorių, tirštiklių ir geliacijos agentų, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31990L0612

Oficialusis leidinys L 326 , 24/11/1990 p. 0058 - 0059 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0255  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 19 p. 0255

		Komisijos direktyva,1990 m. spalio 26 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 78/663/EEB, nustatančią specifinius emulsiklių, stabilizatorių, tirštiklių ir geliacijos agentų, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus90/612/EEBEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų dėl maisto priedų, leidžiamų naudoti žmonių vartojimui skirtuose maisto produktuose, suderinimo [1], ypač į jos 3 straipsnio 3 dalį,kadangi būtina atsižvelgti į patikslintas E407 ir E466 medžiagų Codex Alimentarius specifikacijas, leisti taikyti naujus E473 gamybos metodus ir skirti medžiagą E407, apibūdintą Tarybos direktyvos 78/663/EEB [2] priede, su pakeitimais, padarytais Direktyva 82/504/EEB [3], nuo panašių medžiagų, neįtrauktų į tą priedą;kadangi, remiantis Direktyvos 89/107/EEB 6 straipsniu, buvo konsultuojamasi su Maisto produktų moksliniu komitetu dėl nuostatų, kurios galėtų turėti įtakos visuomenės sveikatos apsaugai;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 78/663/EEB priedas iš dalies keičiamas taip, kaip išdėstyta šios direktyvos priede.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per 12 mėnesių po pranešimo apie šią direktyvą, ją įgyvendina. Jos apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1990 m. spalio 26 d.Komisijos varduMartin BangemannPirmininko pavaduotojas[1] OL L 40, 1989 2 11, p. 27.[2] OL L 223, 1978 8 14, p. 7.[3] OL L 230, 1982 8 5, p. 35.--------------------------------------------------PRIEDAS1. E 407 – Karageninas: punktas apie 1 % v/v sieros rūgštyje netirpių pelenų kiekį pakeičiamas ir išdėstomas taip:"rūgštyse netirpūs pelenai (netirpūs 10 % m/v druskos rūgštyje) | ne daugiau kaip 1 %, skaičiuojant sausajai medžiagai |rūgštyse netirpi medžiaga (netirpi 1 % v/v sieros rūgštyje) | ne daugiau kaip 2 %, skaičiuojant sausajai medžiagai." |2. E 466 – Karboksimetilceliuliozė: punktas apie molekulinę masę pakeičiamas ir išdėstomas taip:"apytikriai didesnė kaip 17000 (polimerizacijos laipsnis yra apytikriai lygus 100)".3. E 473 – Sacharozės esteriai:a) punkto apie cheminį aprašymą paskutinis sakinys pakeičiamas šiuo sakiniu: "Jų gamybai negali būti naudojami jokie kiti organiniai tirpikliai, išskyrus dimetilsulfoksidą, dimetilformamidą, etilacetatą, izopropanolį ir izobutanolį";b) po punkto apie sulfatinius pelenus įterpiamas šis punktas:"dimetilsulfoksido kiekis | ne daugiau kaip 2 mg/kg" |;c) po punkto apie metanolio kiekį įterpiamas šis punktas:"izobutanolio kiekis | ne daugiau kaip 10 mg/kg" |.--------------------------------------------------


title: 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/14/EB iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 72/166/EEB, 84/5/EEB, 88/357/EEB ir 90/232/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/26/EB, susijusias su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu   (Tekstas svarbus EEE)

text:
11.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 149/14

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2005/14/EB

   2005 m. gegužės 11 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 72/166/EEB, 84/5/EEB, 88/357/EEB ir 90/232/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/26/EB, susijusias su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalies pirmąjį bei trečiąjį sakinius, 55 straipsnį ir 95 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą (1),
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3),
   kadangi:

               (1)

               Motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimas (transporto priemonių draudimas) yra ypač svarbus Europos piliečiams, nepriklausomai nuo to, ar jie yra draudėjai, ar – įvykio metu nukentėję asmenys. Jis taip pat labai svarbus draudimo įmonėms, nes sudaro svarbią ne gyvybės draudimo veiklos Bendrijoje dalį. Transporto priemonių draudimas taip pat daro įtaką laisvam asmenų ir transporto priemonių judėjimui. Todėl vieningos transporto priemonių draudimo rinkos stiprinimas ir konsolidavimas turėtų būti svarbiausias Bendrijos veiksmų finansinių paslaugų srityje tikslas.

               (2)

               Labai svarbūs pasiekimai šioje srityje jau buvo pasiekti 1972 m. balandžio 24 d. Tarybos direktyva 72/166/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu ir privalomojo tokios atsakomybės draudimo įgyvendinimu, suderinimo (4), 1983 m. gruodžio 30 d. Antrąja Tarybos direktyva 84/5/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo (5), 1990 m. gegužės 14 d. Trečiąja Tarybos direktyva 90/232/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo (6) ir 2000 m. gegužės 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/26/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo (Ketvirtoji transporto priemonių draudimo direktyva) (7).

               (3)

               Bendrijos transporto priemonių draudimo sistema turi būti atnaujinta ir patobulinta. Šį poreikį patvirtino konsultacijos su pramonės, vartotojų bei nukentėjusių asmenų asociacijų atstovais.

               (4)

               Siekiant išvengti neteisingo Direktyvos 72/166/EEB nuostatų aiškinimo ir tam, kad būtų galima lengviau laikinus registracijos numerius turinčioms transporto priemonėms gauti draudiminę apsaugą, apibrėžiant teritoriją, kurioje yra įprastinė transporto priemonės buvimo vieta, turėtų būti nurodoma valstybės, kurios registracijos numerius turi transporto priemonė, teritorija, nepriklausomai nuo to, ar šie registracijos numeriai yra nuolatiniai ar laikini.

               (5)

               Pagal Direktyvą 72/166/EEB transporto priemonių, turinčių padirbtus arba nelegalius registracijos numerius, įprastine buvimo vieta laikoma valstybės narės, išdavusios tikruosius registracijos numerius, teritorija. Pagal šią taisyklę nacionaliniai draudikų biurai dažnai privalo tvarkyti įvykių, visiškai nesusijusių su valstybe nare, kurioje jie yra įsisteigę, ekonominius padarinius. Nekeičiant bendro kriterijaus, kad registracijos numeriai nurodo įprastinę transporto priemonės buvimo vietą, turėtų būti numatyta speciali taisyklė tuo atveju, kai įvykį sukelia transporto priemonė, kuri neturi registracijos numerių arba kurios registracijos numeriai nėra susiję arba nebėra susiję su šia transporto priemone. Šiuo atveju bei siekiant vienintelio tikslo – sureguliuoti žalos atlyginimo reikalavimą, įprastinė transporto priemonės buvimo vieta turėtų būti laikoma teritorija, kurioje įvyko įvykis.

               (6)

               Tam, kad būtų palengvintas Direktyvoje 72/166/EEB esančios sąvokos „atrankinis patikrinimas“ aiškinimas ir taikymas, atitinkama nuostata turėtų būti paaiškinta išsamiau. Motorinių transporto priemonių draudimo sistemingų patikrinimų uždraudimas turėtų būti taikomas transporto priemonėms, kurių įprastinė buvimo vieta yra kitos valstybės narės teritorijoje, taip pat transporto priemonėms, kurių įprastinė buvimo vieta yra trečiosios šalies teritorijoje, tačiau kurios atvyksta iš kitos valstybės narės teritorijos. Gali būti leidžiami tik nesistemingi patikrinimai, kurie nėra diskriminuojantys ir vykdomi tik kaip kontrolės, kuri nėra skirta vien tik draudimui patikrinti, dalis.

               (7)

               Direktyvos 72/166/EEB 4 straipsnio a punktas leidžia valstybei narei nukrypti nuo bendro įsipareigojimo reikalauti privalomojo draudimo dėl tam tikriems fiziniams ir viešiesiems arba privatiesiems juridiniams asmenims priklausančių transporto priemonių. Tokių transporto priemonių sukeltų įvykių atveju valstybė narė, taikanti šią išimtį, privalo paskirti instituciją arba įstaigą, kuri atlygintų žalą kitoje valstybėje narėje įvykusio įvykio metu nukentėjusiems asmenims. Pirmiau minėtas straipsnis turėtų būti iš dalies pakeistas siekiant užtikrinti, kad žala būtų tinkamai atlyginama ne tik šių transporto priemonių užsienyje sukeltų įvykių metu nukentėjusiems asmenims, bet ir asmenims, nukentėjusiesiems dėl toje pačioje valstybėje narėje, kurioje yra įprastinė transporto priemonės buvimo vieta, įvykusio įvykio, nepriklausomai nuo to, ar jų nuolatinė gyvenamoji vieta yra jos teritorijoje. Be to, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad atleistų nuo privalomojo draudimo asmenų, taip pat institucijų ir įstaigų, atsakingų už žalos atlyginimą asmenims, nukentėjusiems tokių transporto priemonių sukeltų įvykių metu, sąrašas būtų pateiktas Komisijai paskelbti.

               (8)

               Direktyvos 72/166/EEB 4 straipsnio b punktas leidžia valstybei narei nukrypti nuo bendro įsipareigojimo reikalauti privalomojo draudimo dėl tam tikrų transporto priemonių rūšių arba tam tikrų transporto priemonių, turinčių specialius registracijos numerius. Tuo atveju kitoms valstybėms narėms, kai atvykstama į jų teritoriją, leidžiama reikalauti galiojančios žaliosios kortos arba pasienyje sudarytos draudimo sutarties tam, kad būtų užtikrintas žalos, kurią gali sukelti šios transporto priemonės jų teritorijoje, atlyginimas nukentėjusiems asmenims. Tačiau, kadangi pasienio kontrolės Bendrijoje panaikinimas reiškia, jog nebeįmanoma užtikrinti, kad sieną kertančios transporto priemonės būtų apdraustos, nebegali būti garantuojamas žalos atlyginimas nukentėjusiems asmenims dėl užsienyje įvykusių įvykių. Taip pat turėtų būti užtikrinta, kad žala būtų tinkamai atlyginama ne tik šių transporto priemonių užsienyje sukeltų įvykių, bet ir toje pačioje valstybėje narėje, kurioje yra įprastinė transporto priemonės buvimo vieta, sukeltų įvykių metu nukentėjusiems asmenims. Šiuo tikslu valstybės narės tokių transporto priemonių sukeltų įvykių metu nukentėjusius asmenis turėtų traktuoti taip pat, kaip ir neapdraustų transporto priemonių sukeltų įvykių metu nukentėjusius asmenis. Iš tikrųjų, kaip numatyta Direktyvoje 84/5/EEB, nepadraustų transporto priemonių sukeltų įvykių metu nukentėjusiems asmenims žalą turėtų atlyginti valstybės narės, kurioje įvyko įvykis, žalos atlyginimo įstaiga. Kai žala atlyginama asmenims, nukentėjusiems transporto priemonių, kurioms taikoma minėta išimtis, sukeltų įvykių metu, žalos atlyginimo įstaiga turėtų galėti pateikti žalos atlyginimo reikalavimą valstybės narės, kurioje yra įprastinė transporto priemonės buvimo vieta, įstaigai. Praėjus penkeriems metams nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos, Komisija prireikus, atsižvelgiant į šios išimties įgyvendinimo bei taikymo patirtį, turėtų pateikti pasiūlymus dėl jos pakeitimo arba panaikinimo. Atitinkama Direktyvos 2000/26/EB nuostata taip pat turėtų būti išbraukta.

               (9)

               Siekiant išaiškinti transporto priemonių draudimo direktyvų taikymo sritį pagal Sutarties 299 straipsnį, Direktyvos 72/166/EEB 6 straipsnyje ir 7 straipsnio 1 dalyje turėtų būti išbraukta nuoroda į neeuropinę valstybės narės teritoriją.

               (10)

               Valstybių narių įsipareigojimai užtikrinti, kad draudimas padengtų bent tam tikras mažiausias sumas, yra svarbus nukentėjusių asmenų apsaugos elementas. Direktyvoje 84/5/EEB numatytos mažiausios sumos turėtų būti ne tik peržiūrėtos, atsižvelgiant į infliaciją, bet ir realiai padidintos, siekiant pagerinti nukentėjusių asmenų apsaugą. Mažiausia suma, skirta atlyginti žalą asmeniui, turėtų būti apskaičiuota taip, kad būtų visiškai ir sąžiningai atlyginta visiems nukentėjusiems asmenims, kurie patyrė labai sunkių sužalojimų, tačiau reikia atsižvelgti į nedažnai pasitaikančius įvykius, kai sužalojama keletas asmenų, ir į mažą nukentėjusių asmenų, kurie vieno įvykio metu patiria labai sunkius sužalojimus, skaičių. Mažiausia atlyginama suma, sudaranti 1 000 000 EUR kiekvienam nukentėjusiam asmeniui arba 5 000 000 EUR kiekvienam reikalavimui atlyginti žalą (įvykiui), nepriklausomai nuo nukentėjusių asmenų skaičiaus, yra pagrįsta ir pakankama. Siekiant, kad minėtos mažiausios sumos būtų įdiegtos kiek galima lengviau, nuo šios Direktyvos įgyvendinimo dienos turėtų būti nustatytas pereinamasis penkerių metų laikotarpis. Valstybės narės per trisdešimt mėnesių nuo Direktyvos įgyvendinimo dienos turėtų ne mažiau kaip per pusę padidinti minėtas sumas.

               (11)

               Siekiant užtikrinti, kad mažiausia suma laikui bėgant nenuvertėtų, turėtų būti įvesta peržiūros sąlyga, kaip rodiklį naudojant Eurostato skelbiamą Europos vartotojų kainų indeksą (EVKI), kaip numatyta 1995 m. spalio 23 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2494/95 dėl suderintų vartotojų kainų indeksų (8). Turėtų būti nustatytos šią peržiūrą reglamentuojančios procedūrinės taisyklės.

               (12)

               Direktyva 84/5/EEB, kuri, siekiant užkirsti kelią sukčiavimui, leidžia valstybėms narėms sumažinti žalos atlyginimo įstaigų mokamų išmokų dydį arba visai jų nemokėti, jeigu žalą turtui padarė nenustatyta transporto priemonė, tam tikrais atvejais gali kliudyti nukentėjusiems asmenims teisėtai atlyginti žalą. Galimybė riboti žalos atlyginimą arba jo visai nemokėti remiantis tuo, kad transporto priemonė nenustatyta, neturėtų būti taikoma, kai įstaiga bet kuriam dėl to paties įvykio, kurio metu buvo padaryta žala turtui, nukentėjusiam asmeniui išmokėjo žalos atlyginimą už didelę žalą asmeniui. Valstybės narės gali numatyti franšizę, neviršijančią minėtoje direktyvoje nustatytų ribų, už kurią atsakingas pats nukentėjęs asmuo, kurio turtui padaryta žala. Sąlygos, kuriomis žala asmeniui laikytina didele, turėtų būti nustatytos valstybės narės, kurioje įvyksta įvykis, nacionaliniais įstatymais arba administracinėmis nuostatomis. Nustatydama šias sąlygas, valstybė narė gali atsižvelgti, inter alia, ar dėl šios žalos buvo reikalingas gydymas ligoninėje.

               (13)

               Šiuo metu Direktyvoje 84/5/EEB numatyta galimybė suteikia valstybėms narėms teisę leisti iki tam tikros ribos nustatyti franšizes, už kurias būtų atsakingas nukentėjęs asmuo, jeigu žala turtui buvo padaryta nenustatytomis transporto priemonėmis. Ta galimybė nepagrįstai silpnina nukentėjusių asmenų apsaugą ir sukelia diskriminaciją nukentėjusiųjų kitokiuose įvykiuose atžvilgiu. Todėl ji nebeturėtų būti leidžiama.

               (14)

               1988 m. birželio 22 d. Antroji Tarybos direktyva 88/357/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, apibrėžianti nuostatas, padedančias veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas (9) turėtų būti iš dalies pakeista tam, kad draudimo įmonės filialai atstovautų transporto priemonių draudimo veiklai, kaip jau yra kitose negu transporto priemonių draudimo paslaugose.

               (15)

               Didžiausias galiojančių teisės aktų pasiekimas – visų transporto priemonėje esančių keleivių įtraukimas į draudiminę apsaugą. Šiam pasiekimui iškiltų pavojus, jeigu nacionaliniai įstatymai arba kuri nors draudimo sutartyje esanti sąlyga neįtrauktų keleivių į draudiminę apsaugą dėl to, kad jie žinojo ar turėjo žinoti apie tai, kad įvykio metu transporto priemonės vairuotojas buvo paveiktas alkoholio ar kitų kvaišalų. Keleivis paprastai negali teisingai įvertinti vairuotojo apsvaigimo laipsnio. Mažinant draudiminę apsaugą keleiviams, kurie tapo motorinių transporto priemonių sukeltų įvykių aukomis, nebus pasiektas tikslas – atgrasyti asmenis nuo vairavimo apsvaigus. Keleivių draudimas motorinių transporto priemonių privalomuoju draudimu neturi poveikio nei atsakomybei, kuri gali būti taikoma pagal galiojančius nacionalinės teisės aktus, nei žalos atlyginimo dydžiui konkretaus įvykio atveju.

               (16)

               Pėsčiųjų, dviratininkų ir kitų nemotorinių transporto priemonių valdytojų, kurie paprastai esti silpniausia šalis įvykio metu, žala asmeniui arba turtui turėtų būti apdrausta privalomuoju su įvykiu susijusios transporto priemonės draudimu, jeigu jie turi teisę į žalos atlyginimą pagal nacionalinę civilinę teisę. Ši nuostata neturi poveikio nei civilinei atsakomybei, nei žalos atlyginimo dydžiui konkretaus įvykio atveju pagal nacionalinius įstatymus.

               (17)

               Kai kurios draudimo įmonės įtraukia į draudimo liudijimus (polisus) sąlygas pagal kurias sutartis bus nutraukta, jeigu transporto priemonė už registracijos valstybės narės ribų bus ilgiau nei nurodytą laikotarpį. Ši norma prieštarauja Direktyvoje 90/232/EEB nustatytam principui, pagal kurį privalomuoju transporto priemonių draudimu, remiantis vienkartine draudimo įmoka, turėtų būti draudžiama visoje Bendrijos teritorijoje. Todėl turėtų būti tiksliai nurodyta, kad nepažeidžiant įsipareigojimų pagal valstybės narės nacionalinius teisės aktus, susijusius su transporto priemonių registracija, draudiminė apsauga turėtų galioti visą sutarties terminą, nepriklausomai nuo to, ar transporto priemonė lieka tam tikrą laikotarpį kitoje valstybėje narėje.

               (18)

               Reikėtų imtis priemonių tam, kad būtų galima lengviau gauti draudiminę apsaugą iš vienos valstybės narės į kitą importuojamoms transporto priemonėms, net jeigu ta transporto priemonė dar neregistruota paskirties valstybėje narėje. Turėtų būti sudaryta galimybė laikinai nukrypti nuo bendros tvarkos, nustatančios valstybę narę, kurioje yra draudimo rizika. Trisdešimties dienų laikotarpiu nuo tos dienos, kai transporto priemonė pristatyta, tampa prieinama arba išsiunčiama pirkėjui, paskirties valstybė narė turėtų būti laikoma valstybe nare, kurioje yra draudimo rizika.

               (19)

               Bet kuris asmuo, norintis sudaryti naują draudimo sutartį su kitu draudiku, turėtų sugebėti pagrįsti informaciją apie su juo susijusius įvykius ir žalos atlyginimo reikalavimus pagal ankstesnę sutartį. Draudėjas turėtų turėti teisę bet kada pareikalauti ataskaitos apie įvykius arba apie jų nebuvimą, susijusius su transporto priemone arba priemonėmis, apdraustomis pagal draudimo sutartį mažiausiai per ankstesnius penkerius sutartinių santykių metus. Draudimo įmonė arba bet kuri kita įstaiga, valstybės narės paskirta drausti privalomuoju draudimu arba teikti tokias pažymas, turėtų draudėjui pateikti šią pažymą per penkiolika dienų nuo prašymo pateikimo.

               (20)

               Siekiant užtikrinti tinkamą motorinių transporto priemonių sukeltų įvykių metu nukentėjusių asmenų apsaugą, valstybės narės neturėtų leisti draudimo įmonėms remtis franšize nukentėjusiosios šalies atžvilgiu.

               (21)

               Teisė pasinaudoti draudimo sutartimi ir tiesiogiai pateikti žalos atlyginimo reikalavimą draudimo įmonei yra labai svarbūs ginant nukentėjusįjį motorinės transporto priemonės sukelto įvykio atveju. Direktyva 2000/26/EB jau suteikia teisę asmenims, nukentėjusiems dėl įvykių, įvykusių kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra nukentėjusiosios šalies nuolatinė gyvenamoji vieta, kuriuos sukėlė transporto priemonės, kurios apdraustos ir kurių įprastinė buvimo vieta yra valstybėje narėje, tiesiogiai pateikti žalos atlyginimo reikalavimą įvykį sukėlusio asmens civilinę atsakomybę apdraudusiai draudimo įmonei. Siekiant palengvinti veiksmingą ir greitą žalos sureguliavimą bei kiek įmanoma išvengti brangiai kainuojančių teismo procesų, ši teisė turėtų būti išplėsta, kad apimtų asmenis, nukentėjusius visose motorinių transporto priemonių sukeltuose įvykiuose.

               (22)

               Tam, kad būtų sustiprinta kiekvieno motorinės transporto priemonės sukelto įvykio metu nukentėjusio asmens apsauga, Direktyvoje 2000/26/EB numatyta „motyvuoto žalos atlyginimo pasiūlymo“ procedūra turėtų būti išplėsta, kad apimtų visus motorinių transporto priemonių sukeltus įvykius. Ta pati procedūra taip pat turėtų būti taikoma mutatis mutandis, jeigu žalos sureguliavimą vykdo Direktyvoje 72/166/EEB numatyta nacionalinių draudikų biurų sistema.

               (23)

               Tam, kad nukentėjusiajai šaliai būtų lengviau gauti žalos atlyginimą, pagal Direktyvą 2000/26/EB įkurti informacijos centrai neturėtų apsiriboti vien informacijos apie įvykius, kuriems taikoma minėta direktyva, teikimu, bet turėtų turėti galimybę teikti tokią pat informaciją apie bet kokius motorinių transporto priemonių sukeltus įvykius.

               (24)

               Pagal 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (10) 11 straipsnio 2 dalį kartu su 9 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatomis nukentėję asmenys gali pradėti teismo procesą prieš civilinės atsakomybės draudiką valstybėje narėje, kurioje jie gyvena.

               (25)

               Kadangi Direktyva 2000/26/EB buvo priimta anksčiau nei Tarybos reglamentas (EB) Nr. 44/2001, kuris pakeitė 1968 m. rugsėjo 27 d. Briuselio konvenciją, reguliavusią tuos pačius klausimus tarp kai kurių valstybių narių, atitinkamai turėtų būti patikslinta toje direktyvoje esanti nuoroda į minėtą Konvenciją.

               (26)

               Todėl Tarybos direktyvos 72/166/EEB, 84/5/EEB, 88/357/EEB ir 90/232/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/26/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistos,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 72/166/EEB pakeitimai
   Direktyva 72/166/EEB iš dalies keičiama taip:

               1)

               1 straipsnio 4 punktas iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           pirmoji įtrauka pakeičiama taip:

                                       „—

                                       valstybės, kurios registracijos numerius turi transporto priemonė, teritorija, nepriklausomai nuo to, ar šie registracijos numeriai yra nuolatiniai ar laikini; arba“

                                 ;

                           b)

                           pridedama ši įtrauka:

                                       „—

                                       tais atvejais, kai į įvykį patekusi transporto priemonė neturi jokio registracijos numerio arba jos registracijos numeris nesusijęs arba nebėra susijęs su šia transporto priemone, valstybės, kurioje įvyko įvykis, teritorija, siekiant sureguliuoti žalą, kaip numatyta šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies pirmojoje įtraukoje arba 1983 m. gruodžio 30 d. Antrosios Tarybos direktyvos 84/5/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo (11) 1 straipsnio 4 dalyje;

               2)

               2 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               „1.   Valstybės narės netikrina transporto priemonių, kurių įprastinė buvimo vieta yra kitos valstybės narės teritorijoje, ir transporto priemonių, kurių įprastinė buvimo vieta yra trečiojoje šalyje, tačiau kurios atvyksta iš kitos valstybės narės teritorijos, civilinės atsakomybės draudimo. Tačiau jos gali atlikti nesistemingus draudimo patikrinimus, jeigu jie nėra diskriminuojantys ir vykdomi tik kaip kontrolės, kuri nėra skirta vien tik draudimui patikrinti, dalis.“;

               3)

               4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           a punkto antrojoje pastraipoje:

                                       i)

                                       pirmasis sakinys pakeičiamas taip:
                                       „Darydama tokią išlygą, valstybė narė imasi atitinkamų priemonių, užtikrinančių, kad būtų išmokama kompensacija už tokiems asmenims priklausančiomis transporto priemonėmis jos ir kitų valstybių narių teritorijoje padarytus bet kokius nuostolius arba žalą.“;

                                       ii)

                                       paskutinis sakinys pakeičiamas taip:
                                       „Ji perduoda Komisijai nuo privalomojo draudimo atleistų asmenų ir institucijų arba įstaigų, atsakingų už žalos atlyginimą, sąrašą. Komisija šį sąrašą paskelbia.“;

                           b)

                           b punkto antroji pastraipa pakeičiama taip:
                           „Tokiu atveju valstybės narės užtikrina, kad šio punkto pirmojoje pastraipoje nurodytos transporto priemonės traktuojamos taip pat, kaip transporto priemonės, kurių atžvilgiu neįvykdyta 3 straipsnio 1 dalyje numatyta pareiga apdrausti. Valstybės narės, kurioje įvyko įvykis, žalos atlyginimo įstaiga pateikia reikalavimą Direktyvos 84/5/EEB 1 straipsnio 4 dalyje numatytam garantiniam fondui, esančiam valstybėje narėje, kurioje yra įprastinė transporto priemonės buvimo vieta.
                           Pasibaigus penkerių metų laikotarpiui nuo 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/14/EB, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 72/166/EEB, 84/5/EEB, 88/357/EEB ir 90/232/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/26/EB, susijusias su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu (12), įsigaliojimo dienos, valstybės narės praneša Komisijai apie šio punkto įgyvendinimą ir praktinį taikymą. Išnagrinėjusi šiuos pranešimus, Komisija prireikus pateikia pasiūlymus dėl šios išimties pakeitimo arba panaikinimo.

               4)

               6 straipsnyje ir 7 straipsnio 1 dalyje žodžiai „arba neeuropinėje valstybės narės teritorijoje“ išbraukiami.

         2 straipsnis
   Direktyvos 84/5/EEB pakeitimai
   Direktyvos 84/5/EEB 1 straipsnis pakeičiamas taip:

      „1 straipsnis
      1.   Direktyvos 72/166/EEB 3 straipsnio 1 dalyje nurodytas draudimas privalomai apima draudiminę apsaugą ir turtui padarytos žalos, ir žalos asmeniui atveju.
      2.   Nepažeisdama jokių didesnių garantijų, kurias gali nustatyti valstybės narės, kiekviena valstybė narė reikalauja, kad privalomojo draudimo sumos būtų ne mažesnės kaip:

                  a)

                  žalos asmeniui atveju - mažiausia atlyginama suma, sudaranti 1 000 000 EUR kiekvienam nukentėjusiam asmeniui arba 5 000 000 EUR kiekvienam žalos atlyginimo reikalavimui (įvykiui), nepriklausomai nuo nukentėjusių asmenų skaičiaus;

                  b)

                  turtui padarytos žalos atveju – 1 000 000 EUR kiekvienam žalos atlyginimo reikalavimui (įvykiui), nepriklausomai nuo nukentėjusių asmenų skaičiaus.

            Jei būtina, valstybės narės gali nustatyti ne daugiau kaip penkerių metų pereinamąjį laikotarpį nuo 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/14/EB, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 72/166/EEB, 84/5/EEB, 88/357/EEB ir 90/232/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/26/EB, susijusias su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu (13), įgyvendinimo datos, per kurį jos turi pritaikyti mažiausias atlyginamas sumas prie šioje dalyje nurodytų sumų.
      Valstybės narės, nustačiusios tokį pereinamąjį laikotarpį, praneša apie tai Komisijai ir nurodo pereinamojo laikotarpio trukmę.
      Valstybės narės per 30 mėnesių nuo Direktyvos 2005/14/EB įgyvendinimo datos padidina garantijų sumas bent jau iki pusės šioje dalyje nurodytų lygių.
      3.   Kas penkeri metai nuo Direktyvos 2005/14/EB įsigaliojimo dienos arba nuo 2 dalyje nurodyto pereinamojo laikotarpio pabaigos toje dalyje nurodytos sumos peržiūrimos atsižvelgiant į Europos vartotojų kainų indeksą (EVKI), kaip numatyta 1995 m. spalio 23 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2494/95 dėl suderintų vartotojų kainų indeksų (14).
      Sumos koreguojamos automatiškai. Tokios sumos didinamos pagal santykinį pokytį, kurį nurodo EVKI atitinkamam laikotarpiui, t. y. penkeriems metams prieš pat peržiūrą, ir suapvalinamos iki 10 000 EUR kartotinio.
      Komisija apie pakoreguotas sumas praneša Europos Parlamentui ir Tarybai ir užtikrina jų paskelbimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
      4.   Kiekviena valstybė narė įsteigia arba įgalioja įstaigą, kurios užduotis būtų atlyginti, bent jau pagal privalomojo draudimo ribas, žalą, padarytą turtui arba asmeniui nenustatyta transporto priemone arba tokia transporto priemone, kurios atžvilgiu neįvykdyta 1 dalyje numatyta pareiga apdrausti.
      Pirmoji pastraipa nepažeidžia valstybių narių teisės laikyti šios įstaigos išmokamą žalos atlyginimą subsidiariniu arba nesubsidiariniu, taip pat jų teisės reglamentuoti žalos atlyginimo reikalavimų patenkinimą tarp šios įstaigos ir už įvykį atsakingo asmens arba asmenų bei kitų draudikų arba socialinio draudimo įstaigų, turinčių išmokėti atlyginimą nukentėjusiam asmeniui dėl to paties įvykio. Tačiau valstybės narės negali leisti šiai įstaigai reikalauti, kad žalos atlyginimas būtų siejamas su nukentėjusio asmens pareiga bet kuriuo būdu įrodyti, jog atsakingas asmuo negali arba atsisako mokėti.
      5.   Nukentėjęs asmuo bet kuriuo atveju gali tiesiogiai kreiptis į šią įstaigą, kuri, remdamasi informacija, kurią jos prašymu pateikia nukentėjęs asmuo, privalo duoti jam pagrįstą atsakymą apie bet kokį žalos atlyginimo mokėjimą.
      Tačiau valstybės narės gali leisti šiai įstaigai nemokėti žalos atlyginimo tokiems asmenims, kurie savo noru naudojosi nuostolį arba žalą padariusia transporto priemone, jeigu įstaiga gali įrodyti juos žinojus, jog transporto priemonė buvo neapdrausta.
      6.   Valstybės narės gali riboti šios įstaigos mokamą žalos atlyginimą arba jo visai nemokėti, jeigu žalą turtui padarė nenustatyta transporto priemonė.
      Tačiau jeigu įstaiga bet kuriam dėl to paties įvykio, kurio metu žala turtui buvo padaryta nenustatyta transporto priemone, nukentėjusiam asmeniui išmokėjo žalos atlyginimą už didelę žalą asmeniui, valstybės narės negali leisti neatlyginti žalos turtui remiantis tuo, kad transporto priemonė nenustatyta. Nepaisant to, valstybės narės gali numatyti ne didesnę kaip 500 EUR franšizę, už kurią atsakingas pats žalą turtui patyręs nukentėjęs asmuo.
      Sąlygos, kada žala asmeniui turi būti laikoma didele, nustatomos pagal valstybės narės, kurioje įvyksta įvykis, teisės aktus arba administracines nuostatas. Dėl to valstybės narės gali atsižvelgti, inter alia, ar dėl šios žalos buvo reikalingas gydymas ligoninėje.
      7.   Kiekviena valstybė narė šios įstaigos mokamą žalos atlyginimą reglamentuoja savo įstatymais ir kitais teisės aktais, nepažeidžiant bet kurios kitos praktikos, kuri yra palankesnė nukentėjusiam asmeniui.

   3 straipsnis
   Direktyvos 88/357/EEB pakeitimas
   Direktyvos 88/357/EEB 12a straipsnio 4 dalies ketvirtosios pastraipos antrasis sakinys išbraukiamas.
   4 straipsnis
   Direktyvos 90/232/EEB pakeitimai
   Direktyva 90/232/EEB iš dalies keičiama taip:

               1)

               1 straipsnyje, tarp pirmosios ir antrosios pastraipos, įterpiama ši pastraipa:
               „Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinanti, kad visos teisės aktų nuostatos arba sutarčių sąlygos, įtrauktos į draudimo polisą, pagal kurias keleiviui nesuteikiama tokia draudiminė apsauga, remiantis tuo, kad jis žinojo arba turėjo žinoti, kad transporto priemonės vairuotojas įvykio metu buvo alkoholio arba kitokių kvaišalų įtakoje, laikomi negaliojančiais tokio keleivio žalos atlyginimo reikalavimo atžvilgiu.“;

               2)

               įterpiamas šis straipsnis:
               „1a straipsnis
               Direktyvos 72/166/EEB 3 straipsnio 1 dalyje nurodytas draudimas apima draudiminę apsaugą žalos asmeniui ir turtui atveju, jei tą žalą patiria pėstieji, dviratininkai ir kiti nemotorinių transporto priemonių valdytojai, kurie pagal nacionalinę civilinę teisę turi teisę į įvykio, su kuriuo susijusi motorinė transporto priemonė, padarytos žalos atlyginimą. Šis straipsnis nepažeidžia nei nuostatų dėl civilinės atsakomybės, nei nuostatų dėl žalos dydžio.“;

               3)

               2 straipsnio pirmoji įtrauka pakeičiama taip:

                           „—

                           vienkartinės įmokos pagrindu ir visą sutarties terminą galioja visoje Bendrijos teritorijoje, įskaitant bet kurį laikotarpį, kai sutarties termino metu transporto priemonė yra kitose valstybėse narėse; ir“

                     ;

               4)

               įterpiami šie straipsniai:
               „4a straipsnis
               1.   Nukrypstant nuo Direktyvos 88/357/EEB (15) 2 straipsnio d punkto antrosios įtraukos, jei transporto priemonė išsiunčiama iš vienos valstybės narės į kitą, valstybė narė, kurioje yra draudimo rizika, laikoma paskirties valstybe nare iš karto po pirkėjo patvirtinimo, kad transporto priemonė pristatyta, 30 dienų laikotarpiu, net jeigu ta transporto priemonė paskirties valstybėje narėje nebuvo oficialiai įregistruota.
               2.   Jeigu šio straipsnio 1 dalyje nurodytu laikotarpiu transporto priemonė, būdama neapdrausta, patenka į įvykį, Direktyvos 84/5/EEB 1 straipsnio 4 dalyje nurodyta įstaiga paskirties valstybėje narėje yra atsakinga už minėtos direktyvos 1 straipsnyje numatytą žalos atlyginimą.
               4b straipsnis
               Valstybės narės užtikrina draudėjo teisę bet kuriuo metu prašyti pažymos apie trečiosios šalies žalos atlyginimo reikalavimus, susijusius su transporto priemone ar priemonėmis, apdraustomis draudimo sutartimi mažiausiai paskutinius penkerius sutartinių santykių metus, arba apie tokių žalos atlyginimo reikalavimų nebuvimą. Draudimo įmonė arba įstaiga, kurią valstybė narė galėjo paskirti teikti privalomąjį draudimą arba tokias pažymas, pateikia šią pažymą draudėjui per penkiolika dienų nuo prašymo pateikimo.
               4c straipsnis
               Direktyvos 72/166/EEB 3 straipsnio 1 dalyje nurodyto draudimo atveju draudimo įmonės nesiremia franšizėmis įvykio metu nukentėjusiosios šalies atžvilgiu.
               4d straipsnis
               Valstybės narės užtikrina, kad nukentėjusiosios šalys pagal Direktyvos 72/166/EEB 3 straipsnio 1 dalį apdraustos transporto priemonės sukeltuose įvykiuose, turėtų teisę tiesiogiai pateikti ieškinį įvykį sukėlusio asmens civilinę atsakomybę apdraudusiai draudimo įmonei.
               4e straipsnis
               Valstybė narė nustato Direktyvos 2000/26/EB (16) 4 straipsnio 6 dalyje numatytą žalos atlyginimo reikalavimų sureguliavimo tvarką, kai įvykį sukelia transporto priemonė, apdrausta pagal Direktyvos 72/166/EEB 3 straipsnio 1 dalį.
               Tais įvykių atvejais, kai žalą galima atlyginti pagal nacionalinių draudikų biurų sistemą, numatytą Direktyvos 72/166/EEB 2 straipsnio 2 dalyje, valstybės narės nustato tą pačią tvarką, kaip Direktyvos 2000/26/EB 4 straipsnio 6 dalyje. Taikant šią tvarką bet kokia nuoroda į draudimo įmonę suprantama kaip nuoroda į nacionalinius draudikų biurus, kaip apibrėžta Direktyvos 72/166/EEB 1 straipsnio 3 punkte.

               5)

               5 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               „1.   Valstybė narė užtikrina, kad, nepažeisdami Direktyva 2000/26/EB jiems nustatytų įsipareigojimų, informacijos centrai, įsteigti arba patvirtinti pagal tos direktyvos 5 straipsnį, teikia tame straipsnyje nurodytą informaciją bet kuriai šaliai, susijusiai su bet kuriuo kelių eismo įvykiu, sukeltu transporto priemonės, apdraustos pagal Direktyvos 72/166/EEB 3 straipsnio 1 dalį.“

         5 straipsnis
   Direktyvos 2000/26/EB pakeitimai
   Direktyva 2000/26/EB iš dalies keičiama taip:

               1)

               įterpiama ši 16a konstatuojamoji dalis:

                           „(16a)

                           Pagal 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (17) 11 straipsnio 2 dalį ir 9 straipsnio 1 dalies b punktą nukentėjusiosios šalys gali pradėti teisminį procesą prieš civilinės atsakomybės draudiką valstybėje narėje, kurioje jie gyvena.

               2)

               4 straipsnio 8 dalis pakeičiama taip:
               „8.   Atstovo žalos sureguliavimo reikalams paskyrimas savaime nėra filialo, kaip apibrėžta Direktyvos 92/49/EEB 1 straipsnio b punkte, atidarymas, o atstovas žalų sureguliavimo reikalams nelaikomas draudimo įstaiga, kaip apibrėžta Direktyvos 88/357/EEB 2 straipsnio c punkte, arba

                           —

                           įstaiga, kaip apibrėžta 1968 m. rugsėjo 27 d. Briuselio konvencijoje dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (18), kiek tai susiję su Danija,

                           —

                           įstaiga, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 44/2001, kiek tai susiję su kitomis valstybėmis narėmis.

               3)

               5 straipsnio 1 dalies a punkto 2(ii) papunktis išbraukiamas;

               4)

               Įterpiamas šis straipsnis:
               „6a straipsnis
               Centrinė įstaiga
               Valstybės narės imasi visų tinkamų priemonių, siekiant palengvinti galimybę nukentėjusiems asmenims, jų draudikams ar teisiniams atstovams tinkamu laiku gauti pagrindinius duomenis, reikalingus reikalavimui patenkinti.
               Šie pagrindiniai duomenys, jei tinkama, saugomi elektronine forma kiekvienos valstybės narės centrinėje saugykloje ir yra prieinami dalyvaujančioms šalims, esant aiškiai išreikštam jų prašymui.“.
         6 straipsnis
   Įgyvendinimas
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2007 m. birželio 11 mėn., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Valstybės narės, priimdamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant.
   Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Pagal Sutartį valstybės narės gali toliau taikyti jau priimtas arba priimti naujas nuostatas, kurios nukentėjusiajai šaliai yra palankesnės už tas, kurios yra būtinos šiai direktyvai įgyvendinti.
   3.   Valstybės narės pateikia Komisijai pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų, kurias jos priima šios direktyvos reguliuojamoje srityje, tekstus.
   7 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   8 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2005 m. gegužės 11 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         N. SCHMIT

      (1)  OL C 227 E, 2002 9 24, p. 387.

      (2)  OL C 95, 2003 4 23, p. 45.

      (3)  2003 m. spalio 22 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 82 E, 2004 4 1, p. 297), 2004 m. balandžio 26 d. Tarybos bendroji pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2005 m. sausio 12 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2005 m. balandžio 18 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  OL L 103, 1972 5 2, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 84/5/EEB (OL L 8, 1984 1 11, p. 17).

      (5)  OL L 8, 1984 1 11, p. 17. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/232/EEB (OL L 129, 1990 5 19, p. 33).

      (6)  OL L 129, 1990 5 19, p. 33.

      (7)  OL L 181, 2000 7 20, p. 65.

      (8)  OL L 257, 1995 10 27, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (9)  OL L 172, 1988 7 4, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2000/26/EB.

      (10)  OL L 12, 2001 1 16, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2245/2004 (OL L 381, 2004 12 28, p. 10).

      (11)  OL L 8, 1984 1 11, p. 17.“;

      (12)  OL L 149, 2005 6 11, p. 14.“;

      (13)  OL L 149, 2005 6 11, p. 14

      (14)  OL L 257, 1995 10 27, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).“

      (15)  1988 m. birželio 22 d. Antroji Tarybos direktyva 88/357/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, apibrėžianti nuostatas, padedančias veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas (OL L 172, 1988 7 4, p. 1). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/26/EB (OL L 181, 2000 7 20, p. 65).

      (16)  2000 m. gegužės 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/26/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo (Ketvirtoji motorinių transporto priemonių draudimo direktyva) (OL L 181, 2000 7 20, p. 65).“;

      (17)  OL L 12, 2001 1 16, p.1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2245/2004 (OL L 381, 2004 12 28, p. 10).“;

      (18)  OL C 27, 1998 1 26, p. 1 (suvestinė redakcija).“;


title: 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/84/EB, iš dalies keičianti direktyvas dėl jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijostekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0084

Oficialusis leidinys L 324 , 29/11/2002 p. 0053 - 0058

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/84/EB2002 m. lapkričio 5 d.iš dalies keičianti direktyvas dėl jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos(tekstas svarbus EEE)EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4],kadangi:(1) Galiojančiose direktyvose dėl jūrų saugumo daromos nuorodos į komitetą, įsteigtą pagal 1993 m. rugsėjo 13 d. Tarybos direktyvą 93/75/EEB dėl minimalių reikalavimų į Bendrijos uostus įplaukiantiems arba iš jų išplaukiantiems laivams, vežantiems pavojingus arba aplinką teršiančius krovinius [5] o, tam tikrais atvejais, į ad hoc komitetą, įsteigtą pagal susijusią direktyvą. Šie komitetai buvo reglamentuojami pagal 1987 m. liepos 13 d. Tarybos sprendime 87/373/EEB, nustatančiame Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [6], išdėstytas taisykles.(2) Sprendimas 87/373/EEB buvo pakeistas 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [7]. Vadovaujantis Tarybos sprendimu 1999/468/EB, turėtų būti patvirtintos priemonės, būtinos galiojančioms direktyvoms jūrų saugumo srityje įgyvendinti.(3) 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiantis Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) [8], centralizuoja pagal atitinkamus Bendrijos teisės aktus dėl jūrų saugumo, teršimo iš laivų prevencijos ir gyvenimo bei darbo sąlygų laivuose apsaugos įsteigtų komitetų uždavinius.(4) Dėl to Tarybos direktyvos 93/75/EEB, 94/57/EB [9], 95/21/EB [10], 96/98/EB [11], 97/70/EB [12], 98/18/EB [13], 98/41/EB [14], 1999/35/EB [15] bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/59/EB [16], 2001/25/EB [17] ir 2001/96/EB [18] jūrų saugumo srityje turėtų būti iš dalies pakeistos, kad pakeistų veikiančius komitetus COSS.(5) Pirmiau nurodytos direktyvos taip pat turėtų būti iš dalies pakeistos, kad joms būtų galima taikyti keitimo tvarką, nustatytą Reglamentu (EB) Nr. 2099/2002 ir to reglamento atitinkamomis nuostatomis, skirtomis palengvinti jų pritaikymą atsižvelgiant į Bendrijos teisės aktuose minimų tarptautinių dokumentų jūrų saugumo srityje pakeitimus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas - pagerinti Bendrijos teisės aktų dėl jūrų saugumo, teršimo iš laivų prevencijos ir gyvenimo bei darbo sąlygų laivuose, įgyvendinimą:a) darant nuorodą į COSS;b) spartinant tokių teisės aktų atnaujinimą ir lengvinant jų pakeitimą, atsižvelgiant į tarptautinių dokumentų, taikomų jūrų saugumo, teršimo iš laivų prevencijos ir darbo bei gyvenimo sąlygų laivuose srityje, raidą, laikantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 nuostatų.2 straipsnisDirektyvos 93/75/EEB pakeitimasDirektyva 93/75/EEB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio e, f, g, h ir i punktai pakeičiami taip:"e) "Marpol 73/78". - tai naujausios TJO 1973 m. Tarptautinės teršimo iš laivų prevencijos konvencijos su pakeitimais, padarytais 1978 m. protokolu, redakcijos;f) "IMDG kodeksas". - tai naujausia TJO Tarptautinio pavojingų krovinių vežimo jūra kodekso redakcija;g) "IBC kodeksas". - tai naujausia TJO Tarptautinio laivų, skirtų vežti supiltas pavojingas chemines medžiagas, statybos ir įrangos kodekso redakcija;h) "IGC kodeksas". - tai naujausia TJO Tarptautinio laivų, skirtų vežti suskystintas dujas, statybos ir įrangos kodekso redakcija;i) "INF kodeksas". - naujausia TJO Tarptautinio panaudoto branduolinio kuro, plutonio ir didelio radioaktyvumo atliekų flakonuose saugaus vežimo laivais kodekso redakcija".2. 11 straipsnis papildomas šia pastraipa:"2 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS), 5 straipsnio [19]."3. 12 straipsnis pakeičiamas taip:"12 straipsnis1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas.2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų taikymo tvarką [20], 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra du mėnesiai.3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles."3 straipsnisDirektyvos 94/57/EB pakeitimasDirektyva 94/57/EB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio d punkto žodžiai "kurie galioja 2001 m. gruodžio 19 d." keičiami žodžiais "jų naujausia redakcija".2. 7 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS), 3 straipsnio nuostatas [21]."3. 8 straipsnio 2 dalis papildoma šia pastraipa:"2 straipsnio d punkte ir 6 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio."4 straipsnisDirektyvos 95/21/EB pakeitimasDirektyva 95/21/EB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 1 dalies žodžiai "galiojančiais 2001 m. gruodžio 19 d." keičiami žodžiais "jos naujausia redakcija";b) 2 dalies žodžiai "koks jis yra 2001 m. gruodžio 19 d." keičiami žodžiais "jos naujausia redakcija".2. 18 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS), 3 straipsnio nuostatas [22]."3. 19 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) c punktas pakeičiamas taip:"c) pagal 2 straipsnio 1 dalį siekiant atnaujinti tarptautinių konvencijų, svarbių šios direktyvos tikslams, sąrašą.";b) įrašoma ši pastraipa:"2 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinami iš šios direktyvos taikymo srities laikantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio."5 straipsnisDirektyvos 96/98/EB pakeitimasDirektyva 96/98/EB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio c, d ir n punktų žodžiai "tai pagal 2001 m. sausio 1 d. galiojančios", "galiojančiais 2001 m. sausio 1" ir "galiojantys 2001 m. sausio 1 d." pakeičiami žodžiais "jų naujausia redakcija".2. 17 straipsnis pakeičiamas taip:"17 straipsnisLaikantis 18 straipsnio 2 dalyje numatytos tvarkos, galima pakeisti šią direktyvą, kad:- šios direktyvos tikslams būtų galima pritaikyti vėlesnius tarptautinių dokumentų pakeitimus,- diegiant naują įrangą ir ją perrašant iš A.2 priedo į A.1 priedą ir atvirkščiai, būtų galima atnaujinti A priedą,- būtų suteikta galimybė su A.1 priede išvardyta įranga naudoti B + C modulius bei H modulį, ir iš dalies pakeisti atitikties įvertinimo modulių skiltis,- kitas standartizacijos organizacijas būtų galima įtraukti į 2 straipsnyje pateiktą apibrėžimą "bandymo standartai".2 straipsnio c, d ir n punktuose minimos konvencijos ir bandymo standartai suprantami neatmetant jokių priemonių, kurių buvo imtasi taikant 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS), 5 straipsnio nuostatas [23]."3. 18 straipsnis pakeičiamas taip:"18 straipsnis1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas.2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų taikymo tvarką [24], 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra du mėnesiai.3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles."6 straipsnisDirektyvos 97/70/EB pakeitimasDirektyva 97/70/EB iš dalies pakeičiama taip:1. 8 straipsnis papildomas šia pastraipa:"2 straipsnio 4 dalyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinami iš šios direktyvos taikymo srities laikantis 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) [25], 5 straipsnio."2. 9 straipsnis pakeičiamas taip:"9 straipsnisKomitetas1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas.2. Jeigu daroma nuoroda į šią dalį, taikomi 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų taikymo tvarką [26], 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra du mėnesiai.3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles."7 straipsnisDirektyvos 98/18/EB pakeitimasDirektyva 98/18/EB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio a, b, c, d ir f punktai pakeičiami taip:"a) "Tarptautinės konvencijos". - tai tarptautinės 1974 m. konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (1974 m. Solas konvencija) ir tarptautinės 1966 m. konvencijos dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo kartu su jų protokolais ir pakeitimais naujausios redakcijos;b) "Neapgadinto laivo stovumo kodeksas". - tai "Visų tipų laivų, kuriems galioja TJO dokumentai, neapgadinto laivo stovumo kodekso"., išdėstyto 1993 m. lapkričio 4 d. TJO Asamblėjos rezoliucijoje A.749 (18), naujausia redakcija;c) "Greitaeigių laivų kodeksas". - tai "Tarptautinio greitaeigių laivų saugos kodekso"., išdėstyto TJO Saugos jūroje komiteto 1994 m. gegužės 20 d. rezoliucijoje MSC 36 (63), naujausia redakcija;d) "GMDSS". - tai globalinės jūrų avarinio ryšio ir saugumo sistemos, apibrėžtos 1974 m. Solas konvencijos IV skyriuje, naujausia redakcija;(…)f) "greitaeigis keleivinis laivas". - tai greitaeigis laivas, apibrėžtas naujausios redakcijos 1974 m. Solas konvencijos X skyriaus 1 taisyklėje, vežantis daugiau kaip 12 keleivių; jūriniais vidaus maršrutais, B, C arba D klasės jūros rajonais plaukiojantys keleiviniai laivai nelaikomi greitaeigiais keleiviniais laivais, jeigu:- jų vandentalpa iki konstrukcinės vaterlinijos mažesnė kaip 500 m3 ir- jų didžiausias greitis, apibrėžtas Greitaeigių laivų kodekso 1.4.30 dalyje, mažesnis kaip 20 mazgų;".2. 6 straipsnio 1 dalies b ir c punktų, 6 straipsnio 2 dalies a punkto i papunkčio ir 6 straipsnio 3 dalies a punkto žodžiai "su šios direktyvos priėmimo dieną padarytais pakeitimais" keičiami žodžiais "jų naujausia redakcija" arba "jų naujausią redakciją" atitinkamai.3. 8 straipsnis pakeičiamas taip:"8 straipsnisAdaptacijosLaikantis 9 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos:a) i) 2 straipsnio a, b, c, d ir t punktų apibrėžimus; irii) 10 straipsnyje nurodytų tyrimų atlikimo tvarkos ir jų rekomendacijų nuostatas;iii) nuostatas dėl Solas konvencijos ir Tarptautinio greitaeigių laivų saugos kodekso, įskaitant jų vėlesnius pakeitimus, nustatytus 4 straipsnio 3 dalyje, 6 straipsnio 4 dalyje, 10 straipsnio 3 dalyje ir 11 straipsnio 3 dalyje; iriv) konkrečias nuorodas į "tarptautines konvencijas" ir TJO rezoliucijas, minimas 2 straipsnio f, k ir o punktuose, 3 straipsnio 2 dalies a punkte, 6 straipsnio 1 dalies b ir c punkte, 6 straipsnio 2 dalies b punkte bei 11 straipsnio 3 dalyje,galima pritaikyti, kad būtų atsižvelgta į raidą tarptautiniu mastu ir visų pirma į TJO;b) priedus galima iš dalies pakeisti, kad:i) šios direktyvos nuostatoms būtų taikomi tarptautinių konvencijų pakeitimai;ii) būtų pagerintos jų techninės specifikacijos, atsižvelgiant į įgytą patirtį.2 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) [27], 5 straipsnio."4. 9 straipsnis pakeičiamas taip:"9 straipsnisKomitetas1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos Komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas.2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų taikymo tvarką [28], 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra du mėnesiai.3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles."8 straipsnisDirektyvos 98/41/EB pakeitimasDirektyva 98/41/EB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio trečios įtraukos žodžiai "galiojusiame šios direktyvos priėmimo metu" keičiami žodžiais "naujausia jos redakcija".2. 12 straipsnis papildomas šia pastraipa:"2 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) [29], 5 straipsnio."3. 13 straipsnis pakeičiamas taip:"13 straipsnis1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas.2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų taikymo tvarką [30], 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra du mėnesiai.3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles."9 straipsnisDirektyvos 1999/35/EB pakeitimasDirektyva 1999/35/EB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio b, d, e ir o punktai pakeičiami taip:"b) "greitaeigis keleivinis laivas". - tai greitaeigis laivas, apibrėžtas naujausios redakcijos 1974 m. Solas konvencijos 10 skyriaus 1 taisyklėje, vežantis daugiau kaip 12 keleivių;(…)d) "1974 m. Solas konvencija". - tai Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje kartu su šios konvencijos protokolais ir pakeitimais naujausia redakcija;e) "Greitaeigių laivų kodeksas". - tai Tarptautinio greitaeigių laivų saugos kodekso, įtraukto į 1994 m. gegužės 20 d. TJO Jūrų saugumo komiteto rezoliuciją MSC 36 (63), naujausia redakcija;(…)o) "kompanija". - tai kompanija, eksploatuojanti vieną ar daugiau ro-ro keltų, kuriems pagal 1995 m. gruodžio 8 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 3051/95 dėl ro-ro tipo keleivinių keltų (ro-ro keltų) saugaus valdymo 5 straipsnio 2 dalies nuostatas išduotas atitikties dokumentas, arba kompanija, eksploatuojanti greitaeigius keleivinius laivus, kuriems pagal naujausios redakcijos 1974 m. Solas konvencijos reglamento IX/4 taisyklės nuostatas išduotas atitikties dokumentas".2. 16 straipsnis pakeičiamas taip:"16 straipsnisKomitetas1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas [31].2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų taikymo tvarką [32], 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra du mėnesiai.3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles."3. 17 straipsnis papildomas šia pastraipa:"2 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio".4. I priedas iš dalies keičiamas taip:7 punkto žodžiai "MSC Rezoliuciją … (70)" pakeičiami žodžiais "TJO Asamblėjos rezoliuciją A.893 (21)".10 straipsnisDirektyvos 2000/59/EB pakeitimasDirektyva 2000/59/EB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio b punkto žodžiai "galiojanti šios direktyvos priėmimo dieną" pakeičiami žodžiais "jos naujausia redakcija".2. 14 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS), 3 straipsnio nuostatas [33]."3. 15 straipsnis papildomas šia pastraipa:"2 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio."11 straipsnisDirektyvos 2001/25/EB pakeitimasDirektyva 2001/25/EB iš dalies keičiama taip:1. 1 straipsnio 16, 17, 18, 21, 22, 23 ir 24 punktai pakeičiami taip:"16) "cheminių medžiagų tanklaivis" - tai laivas, sukonstruotas arba pritaikytas ir naudojamas bet kuriems naujausios redakcijos "Tarptautinio nesupakuotų cheminių medžiagų vežimo kodekso" 17 skyriuje išvardytiems supiltiems produktams vežti;17) "suskystintų dujų tanklaivis" - tai laivas, sukonstruotas arba pritaikytas ir naudojamas suskystintoms dujoms arba kitiems naujausios redakcijos "Tarptautinio suskystintų dujų vežimo kodekso" 19 skyriuje išvardytiems supiltiems produktams vežti;18) "radijo ryšio reglamentas" - tai peržiūrėto Radijo ryšio reglamento, kurį yra priėmusi Pasaulio vykdomoji radijo ryšio konferencija dėl mobiliųjų paslaugų, naujausia redakcija;(…)21) "JRAB konvencija" - tai Tarptautinės konvencijos dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų, taikomos atitinkamiems dalykams, atsižvelgiant į konvencijos VII straipsnio ir I/15 taisyklės pereinamojo laikotarpio nuostatas, įskaitant, tam tikrais atvejais, taikytinas JRAB kodekso nuostatas, taikant visų šių dokumentų naujausias redakcijas;22) "radijo ryšio pareigos" apima, atitinkamai, budėjimą ir įrangos techninį aptarnavimą bei remontą, vykdomus pagal Radijo ryšio reglamentą, Tarptautinę konvenciją dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (1974 m.), (SOLAS konvencija), bei, kiekvienos valstybės narės nuožiūra, pagal atitinkamas Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) naujausių redakcijų rekomendacijas;23) "keleivinis ro-ro tipo laivas" - tai keleivinis laivas, turintis patalpas ro-ro kroviniams arba specialios kategorijos patalpas, kaip apibrėžta naujausios redakcijos SOLAS konvencijoje;24) "JRAB kodeksas" - tai Jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo (JRAB) kodeksas, priimtas 1995 m. JRAB šalių konferencijoje 2 rezoliucija, jo naujausia redakcija."2. 22 straipsnis papildomas šia dalimi:"4. 1 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities, laikantis 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) [*] OL L 324, 2002 11 29, p. 1., 5 straipsnio."3. 23 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas".12 straipsnisDirektyvos 2001/96/EB pakeitimasDirektyva 2001/96/EB iš dalies keičiama taip:1. 3 straipsnio 2 dalies žodžiai "galiojanti 2001 m. gruodžio 4 d." pakeičiami žodžiais "jos naujausia redakcija".2. 14 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas [35]."3. 15 straipsnis papildomas šia dalimi:"3. 3 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio."13 straipsnisĮgyvendinimas1. Valstybes narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2003 m. lapkričio 23 d., įgyvendina šia direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.14 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.15 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2002 m. lapkričio 5 d.Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasT. Pedersen[1] OL C 365 E, 2000 12 19, p. 280.[2] OL C 139, 2001 5 11, p. 21.[3] OL C 253, 2001 9 12, p. 1.[4] 2001 m. vasario 13 d. pateikta Europos Parlamento nuomonė (OL C 276, 2001 10 1, p. 44), 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 170 E, 2002 7 16, p. 98) ir 2002 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[5] OL L 247, 1993 10 5, p. 19. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 98/74/EB (OL L 276, 1998 10 13, p. 7).[6] OL L 197, 1987 7 18, p. 33.[7] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[8] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[9] OL L 319, 1994 12 12, p. 20. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/105/EB (OL L 19, 2002 1 22, p. 9).[10] OL L 157, 1995 7 7, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/106/EB (OL L 19, 2002 1 22, p. 17).[11] OL L 46, 1997 2 17, p. 25. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2002/75/EB (OL L 254, 2002 9 23, p. 1).[12] OL L 34, 1998 2 9, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2002/35/EB (OL 112, 2002 4 27, p. 4).[13] OL L 144, 1998 5 15, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2002/25/EB (OL L 98, 2002 4 15, p. 1).[14] OL L 188, 1998 7 2, p. 35.[15] OL L 138, 1999 6 1, p. 1.[16] OL L 332, 2000 12 28, p. 81.[17] OL L 136, 2001 5 18, p. 17.[18] OL L 13, 2002 1 16, p. 9.[19] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[20] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[21] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[22] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[23] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[24] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[25] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[26] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[27] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[28] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[29] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[30] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[31] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[32] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[33] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.[35] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.--------------------------------------------------