title: 1971 m. spalio 12 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su laivų rezervuarų kalibravimu, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31971L0349

Oficialusis leidinys L 239 , 25/10/1971 p. 0015 - 0021 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 2 p. 0088  specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1971(III) p. 0767  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 2 p. 0088  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1971(III) p. 0865  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 1 p. 0227  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 2 p. 0105  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 2 p. 0105

		Tarybos direktyva1971 m. spalio 12 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su laivų rezervuarų kalibravimu, suderinimo(71/349/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi keliose valstybėse narėse privalomomis nuostatomis apibrėžti metodai, kurie gali būti taikomi vidaus vandenų keliais plaukiojančių laivų bei šalies pakrančių ir tarptautinių reisų pakrančių laivų rezervuarams, įskaitant ir skystojo kuro cisternas, kalibruoti ir šių rezervuarų kroviniui matuoti; kadangi šie reikalavimai atskirose valstybėse narėse skiriasi ir todėl kliudo visoms valstybėms narėms pripažinti matavimų, atliktų naudojant vienos iš valstybių narių kalibruotus rezervuarus, duomenis;kadangi šios kliūtys, trukdančios sukurti bendrąją rinką ir tinkamai jai veikti, gali būti sumažintos ir netgi pašalintos, jeigu visos valstybės narės, papildydamos arba keisdamos jų teritorijoje galiojančius įstatymus, priimtų vienodus reikalavimus;kadangi Bendrijos reikalavimai, susiję su šioje direktyvoje aprašytu kalibravimo metodu garantuoja, kad juo kalibruotuose rezervuaruose esantį skysčio kiekį būtų galima išmatuoti visada ir pakankamai tiksliai;kadangi laivų rezervuarų kalibravimas lygintinas su pirminės matavimo priemonių patikros procedūra; kadangi dėl to tam tikros 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyvos dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės metodų nuostatomis, suderinimo [3] nuostatos šiuo atveju gali būti tinkamai taikomos,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva susijusi su vidaus vandenų keliais plaukiojančių ir pakrančių laivų rezervuarų EEB kalibravimu."EEB kalibravimas" – tai kalibravimas kurį, laikydamasi šios direktyvos nuostatų, atlieka valstybė narė.2 straipsnisKalibravimo rezultatai, remiantis prieduose pateiktais pavyzdžiais, įrašomi į EEB kalibravimo liudijimą.Valstybės narės EEB kalibravimo liudijimą vertina taip pat, kaip ir atitinkamus nacionalinius dokumentus.3 straipsnisMatavimo priemonės, naudojamos skysčio lygiui nustatyti rezervuaruose, sukalibruotuose laikantis šios direktyvos nuostatų, specialiai pritaikomos šiam tikslui.Matavimo priemonės turi atitikti su tuo susijusios atskiros direktyvos reikalavimus.Tačiau laikinai matavimo priemonės gali būti naudojamos, jeigu jas priima valstybės narės, kurioje nustatomas skysčio lygis, kompetentingoji tarnyba.Šis laikinasis susitarimas nutraukiamas praėjus vieneriems metams nuo datos, nustatomos atskirai direktyvai dėl nurodytų matavimo priemonių įsigalioti.4 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą, ją įgyvendina, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstai būtų pateikti Komisijai.5 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1971 m. spalio 12 d.Tarybos varduPirmininkasL.Viglianesi[1] OL C 108, 1968 10 19, p.36.[2] OL C 4, 1968 1 14, p.2.[3] OL L 202, 1971 6 9, p.1.--------------------------------------------------I PRIEDASBENDRIEJI LAIVŲ REZERVUARŲ KALIBRAVIMO REIKALAVIMAI1. Rezervuarų talpa nustatoma:- pilant vandenį ar kitokį tinkamą skystį, kurio tūris matuojamas matais arba matavimo įranga, kurioje įrengti šiam tikslui specialiai kalibruoti matuokliai,- arba apskaičiuojama remiantis rezervuaro matmenimis, kaip apibrėžta; šis būdas, jeigu įmanoma, papildomas atliekant dalinį kryžminį patikrinimą, kai naudojami išmatuotieji skysčio tūriai.2. Kalibravimas atliekamas tokiu būdu ir naudojant tokio tikslumo matavimo priemones, kad išduotuose dokumentuose nurodytų tūrių santykinės paklaidos nebūtų didesnės:a) paprastai: ± 3/1000 nurodytos talpos;b) išskirtiniais atvejais, labai sudėtingos formos rezervuarų, kurių kalibravimo negalima atlikti pilant skystį: ± 5/1000 nurodytos talpos.3. Kalibravimo rezultatai įrašomi į kalibravimo liudijimą, prie kurio pridedamos schemos ir lentelės, pastarosiose būtinai įrašomas rezervuaruose esančio skysčio tūris litrais arba kubiniais decimetrais ar kubiniais metrais, kai skysčio laisvojo paviršiaus lygis, nurodytas centimetrais arba decimetrais vertikaliojoje ilgio mato briaunoje, yra nustatytame aukštyje.Prie lentelių, kuriose duomenys pateikti centimetrais arba decimetrais, gali būti pateikta milimetrinė interpoliavimo lentelė.Šie dokumentai turi atitikti II, III ir IV prieduose pateiktus pavyzdžius.4. Kalibravimo plokštelė tvirtinama prie kiekvieno rezervuaro matavimo angos.Kalibravimo plokštelėje pateikiami šie duomenys:a) rezervuaro numeris;b) bendrasis atskaitos aukštis H;c) kalibravimo liudijimo numeris.Kalibravimo plokštelė gaminama iš pakankamai tvarios medžiagos ir taip užplombuojama pritvirtinant šiam tikslui pateiktą švininį EEB plombos žymenį, kad kalibravimo plokštelės nebūtų galima pašalinti prieš tai nepažeidus žymens.EEB plombos žymens charakteristikos ir jo pavyzdys turi būti tokie kaip ir EEB dalinės patikros žymens, kurį nustato 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės metodų nuostatomis, suderinimo 11.3 priedo 10 straipsnio 2 dalimi ir priedu 11.3.Nurodytosios direktyvos 12 straipsnis taikytinas mutatis mutandis.5. Kalibravimo liudijimas neišduodamas, jeigu rezervuarų ir jungiamųjų vamzdžių konstrukcija bei išdėstymas laivą naudojant įprastomis sąlygomis neleidžia be jokių nesklandumų visiškai ištuštinti arba visiškai pripildyti rezervuarų ir jungiamųjų vamzdžių taip, kad virš skysčio arba matuojamame skystyje, žemiau lygio, kuriam esant rezervuaras laikomas pripildytu, nesusidarytų oro kamščių.Jeigu numatytos išimtys arba jeigu reikia imtis tam tikrų atsargumo priemonių, kad matuojant būtų garantuotas tikslumas, tai privalo būti nurodyta kalibravimo liudijime.6. Vertikalioji ilgio matų briauna, pagal kurią nustatomas skysčio aukštis, paprastai eina maždaug per rezervuaro horizontaliųjų sekcijų sunkio centrą kiekviename taške, kuriame gali susiformuoti laisvasis skysčio paviršius, kai matavimai atliekami įprastomis sąlygomis.Jeigu dėl rezervuaro konstrukcijos charakteristikų šios sąlygos nesilaikoma, kalibravimo liudijime nurodoma, kad skysčio lygis rezervuare gali būti nustatomas tik tada, kai išilginis ir skersinis laivo posvyriai lygūs nuliui.Vertikaliąją matavimo priemonės padėtį lemia kreipiamojo įtaiso ašisŠis įtaisas privalo užtikrinti, kad matuojant matavimo priemonė būtų tinkamoje padėtyje; matuojant neturi būti sistemingųjų paklaidų, kurios gali atsirasti dėl kreipiamojo įtaiso konstrukcijos. Per viršutinę kreipiamojo įtaiso briauną einanti horizontalioji plokštuma yra pradinės atskaitos lygis. Atstumas nuo šios plokštumos iki horizontaliosios ir nepašalinamosios kontaktinės plokštės, kuri yra vertikaliai įstatyta žemiau atskaitos lygio, vadinamas bendruoju atskaitos aukščiu H ir jis nurodomas visų lentelių viršuje.Turi būti imtasi visų atsargumo priemonių, kad ir atskaitos lygis, ir visuminis atskaitos aukštis H rezervuaro atžvilgiu praktiškai nepakistų.EEB plombos žymuo tvirtinamas pradinės atskaitos lygyje.7. Atsižvelgiant:a) į tikslumą, kurio laikytasi nustatant lentelėse pateiktus tūrius;b) į tikslumą, kurio gali būti laikomasi rezervuaruose nustatant skysčio laisvojo paviršiaus lygį; kalibravimo liudijimas nurodo santykinį rezervuarų naudojimo tikslumą rezervuaruose laikomo skysčio tūriui nustatyti.Kalbant apie šio priedo 2 dalies a punkte nurodytą atvejį, santykinė paklaida negali būti didesnė kaip ± 5/1000 tūrio, kuris pateiktas lentelėje; kalbant apie 2 dalies b punkte nurodytą atvejį, santykinė paklaida negali būti didesnė kaip ± 8/1000 tūrio, kuris pateiktas lentelėje.Mažiausias matuotinas aukštis turi būti ne mažesnis kaip 500 mm.8. Plombos, kalibravimo liudijimai ir kalibravimo lentelės nustoja galioti:- po dvylikos metų,- arba tada, kai dėl to, kad rezervuaras buvo taip deformuotas ar suremontuotas arba jo konstrukcija buvo taip pakeista, kad galėjo pakisti matuojamosios rezervuaro charakteristikos.Atitinkamo dvylikos metų galiojimo periodo paskutinysis mėnuo ir paskutinieji metai nurodomi liudijimo ir visų lentelių viršuje.Liudijimo ir lentelių galiojimo laikas pratęsiamas tik iš naujo atlikus kalibravimą.--------------------------------------------------II PRIEDASKALIBRAVIMO PROTOKOLASĮ kompetentingos metrologijos institucijos išduotą kalibravimo protokolą įtraukiami šie dokumentai:1. Kalibravimo liudijimas, į kurį įrašoma:a) kompetentingos institucijos, išdavusios liudijimą, pavadinimas ir adresas;b) laivybos įmonės pavadinimas ir jos buveinė;c) liudijimo serijos numeris (kuris įrašomas visuose kituose dokumentuose ir kalibravimo plokštelėse);d) liudijimo išdavimo data ir įstaigos, kurioje dirba kalibravimą atlikęs pareigūnas adresas;e) liudijimo galiojimo laikas;f) laivo identifikavimo duomenys (laivo pavadinimas, registravimo numeris, laivo savininko pavardė (pavadinimas) ir adresas bei laivo pastatymo metai);g) pridedamų dokumentų sąrašas ir jų pobūdis;h) rezervuarų, kuriems galima taikyti tą pačią lentelę, grupės;i) rezervuarų, kuriuose yra sausinimo šuliniai arba šildytuvai, išvardijimas;j) bendroji talpa;k) lentelėse pateiktų rezultatų tikslumas;l) kalibravimo protokolo naudojimo tikslumas nustatant rezervuaruose esančio skysčio tūrį;m) mažiausias matuotinas aukštis.2. 1 schemoje, kurioje pateiktas laivo rezervuarų išdėstymas ir kiekvieno rezervuaro visuminis atskaitos aukštis H, nurodyta, kurioje vietoje matuojant reikia dėti matavimo priemonę, bei jos padėtis rezervuaro priekinės pertvaros ir jo išilginės vidurinės pertvaros arba plokštumos padėties atžvilgiu.3. 2 schemoje, kurioje pavaizduotas skersinis rezervuarų pjūvis ir kurioje būtinai nurodomas laivo korpuso žiaunos spindulys, išlinkis, išplečiamosios šachtos aukštis ir kreipiamojo įtaiso konstravimo metodas.4. Kai laivo rezervuaruose yra įrengti šildytuvai arba sausinimo šuliniai, 3 schemoje, kurioje nurodomas šildytuvų ar šulinių užimamas tūris ir skysčio, kuris gali būti susikaupęs šulinyje, nuo vieno laivo vamzdyno uždaromojo įtaiso (klinketo) iki kito, tūris.5. Kiekvienam rezervuarui arba panašių rezervuarų grupei, centimetrais arba decimetrais sužymėta tūrio lentelė, į kurią įtraukta nuoroda apie visuminį atskaitos aukštį H ir apie galiojimo laiką ir, jeigu pateikta, milimetrais sužymėta interpoliacijos lentelė.--------------------------------------------------III PRIEDASKALIBRAVIMO LIUDIJIMO PAVYZDYS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------IV PRIEDASKALIBRAVIMO LENTELĖS PAVYZDYS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 1980 m. liepos 8 d. Komisijos direktyva, nustatanti Bendrijos analizės metodą, naudojamą oficialiai vinilchlorido monomero kiekio medžiagose ir gaminiuose, galinčiuose liestis su maisto produktais, kontrolei

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31980L0766

Oficialusis leidinys L 213 , 16/08/1980 p. 0042 - 0046 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0221  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 15 tomas 1 p. 0250  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0221  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0042  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 11 p. 0042

		Komisijos direktyva1980 m. liepos 8 d.nustatanti Bendrijos analizės metodą, naudojamą oficialiai vinilchlorido monomero kiekio medžiagose ir gaminiuose, galinčiuose liestis su maisto produktais, kontrolei(80/766/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1978 m. sausio 30 d. Tarybos direktyvą 78/142/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su medžiagomis ir gaminiais, kurių sudėtyje yra vinilo chlorido monomero ir kurie gali liestis su maisto produktais, suderinimo [1], ypač į jos 3 straipsnį,kadangi Direktyvos 78/142/EEB 2 straipsnis nustato, kad tokiose medžiagose ir gaminiuose vinilchlorido monomero kiekis turi neviršyti 1 mg/kg gatavame produkte, o 3 straipsnis numato, kad ši riba turi būti kontroliuojama Bendrijos analizės metodu;kadangi, remiantis tarplaboratoriniais bendrais bandymais, priede aprašytasis metodas pasirodė esąs pakankamai tikslus ir atkuriamas, todėl jį galima patvirtinti kaip Bendrijos metodą;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės reikalauja, kad vinilchlorido monomero kiekio medžiagose ir gaminiuose, galinčiuose liestis su maisto produktais, priede – "medžiagos ir gaminiai", tyrimas, reikalingas oficialiai kontrolei vykdyti, būtų atliekamas pagal priede aprašytą metodą.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 18 mėnesių po jos paskelbimo, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1980 m. liepos 8 d.Komisijos varduEtienne DavignonKomisijos narė[1] OL L 44, 1978 2 15, p. 15.--------------------------------------------------PRIEDASVINILCHLORIDO MONOMERŲ KIEKIO MEDŽIAGOSE IR GAMINIUOSE NUSTATYMAS1. TAIKYMO SRITIS IR TIKSLASŠiuo metodu nustatoma vinilchlorido monomero kiekis medžiagose ir gaminiuose.2. METODO ESMĖVinilchlorido monomero (VC) kiekis medžiagose ir gaminiuose nustatoma dujų chromatografijos būdu, naudojant "viršerdvės" metodą ištirpinus mėginį arba jį suspendavus N, N-dimetilacetamide.3. REAGENTAI3.1. Vinilchloridas (VC), kurio grynumas ne mažesnis kaip 99,5 % (v/v).3.2. Grynas N, N-dimetilacetamidas (DMA), neturintis priemaišų, turintis tokį patį sulaikymo laiką kaip ir VC arba kaip vidinis standartas (3.3 punktas), esant tokioms pat tyrimo sąlygoms.3.3. Dietileterio arba cis-2-buteno tirpalas DMA (3.2 punktas), kaip vidinio standarto tirpalas. Šie vidiniai standartai neturi turėti jokių priemaišų ir turėti tokį patį sulaikymo laiką kaip ir VC, esant tokioms pat tyrimo sąlygoms.4. APARATŪRANB:Prietaisai arba jų dalys minimi tik tuo atveju, kai jie yra specialūs arba pagaminti pagal specialius užsakymus. Įprasti laboratorijos prietaisai laikomi visiems prieinamais.4.1. Dujų chromatografas, turintis automatinį mėginio iš "viršerdvės" paėmimo įtaisą arba rankinį mėginio įpurškimo įrenginį.4.2. Liepsnos jonizavimo detektorius arba kitokie detektoriai, paminėti 7 punkte.4.3. Dujų chromatografinė kolonėlė.Kolonėlėje turi atsiskirti oro, VC ir vidinio standarto, jeigu toks naudojamas, smailės.Be to, sujungtoje pagal 4.2 ir 4.3 punktus sistemoje 0,02 mg VC/l DMA arba 0,02 mg VC/kg DMA tirpalui gautas signalas turi būti ne mažiau kaip 5 kartus stipresnis už foninį triukšmą.4.4. Indai mėginiui su silikono ar butilo gumos pertvara.Naudojant rankinę mėginių ėmimo įrangą, švirkštu imant mėginį iš "viršerdvės", inde gali susidaryti dalinis vakuumas. Todėl, naudojant tokią įrangą, kai prieš paimant mėginį nepadidinamas slėgis, patartina naudoti didelius indus.4.5. Mikrošvirkštai.4.6. Hermetiški švirkštai mėginių ėmimui iš "viršerdvės" rankomis.4.7. Analizinės 0,l mg tikslumo svarstyklės.5. DARBO EIGAĮSPĖJIMAS: Kambario temperatūroje VC yra pavojinga laki medžiaga, todėl tirpalai turi būti ruošiami gerai ventiliuojamoje traukos spintoje.NB:— imkitės visų reikalingų saugumo priemonių, kad nei VC, nei DMA nepatektų į aplinką,— mėginius imant rankomis, turi būti naudojamas vidinis standartas (3.3 punktas),— naudojant vidinį standartą, tas pats tirpalas turi būti naudojamas viso tyrimo metu.5.1. Etaloninio VC tirpalo, kurio koncentracija yra apytiksliai 2000 mg/kg, paruošimas.0,1 mg tikslumu pasverkite tinkamą stiklinį indą ir į jį pilkite tam tikrą kiekį (pvz., 50ml) DMA (3.2 punktas). Pasverkite dar kartą. Lėtai įšvirkškite į DMA tam tikrą kiekį (pvz., 0,1g) skysto ar dujinio VC (3.1 punktas). VC taip pat gali būti įpurškiamas į DMA, jei naudojamas įtaisas, apsaugantis nuo DMA išlėkimo. Pasverkite dar kartą 0,1 mg tikslumu. Laukite 2 valandas, kol nusistovės pusiausvyra. Etaloninį tirpalą laikykite šaldytuve.5.2. Praskiesto etaloninio VC tirpalo paruošimas.Pasverkite koncentruoto etaloninio VC tirpalo (5.1 punktas) tam tikrą kiekį ir praskieskite DMA (3.2 punktas) arba vidinio standarto tirpalu (3.3 punktas) iki reikiamo tūrio arba masės. Gauto praskiesto etaloninio tirpalo koncentracija išreiškiama atitinkamai mg/l arba mg/kg.5.3. Kalibracinės kreivės paruošimasNB:— kreivė turi būti sudaryta pagal ne mažiau kaip septynias poras taškų,— smailės plotų pakartojamumas [1] turi būti mažesnis nei 0,02 mg VC/l arba kg DMA,— kreivė per šiuos taškus turi būti apskaičiuota mažiausių kvadratų metodu, t. y. regresijos tiesė turi būti skaičiuojama pagal šią lygtį:y = ax + a,čia | a1=n∑xy − ∑x·∑yn∑x2 − ∑x2; |ir | a0 = ∑y·∑x2 − ∑x·∑xyn∑x2 − ∑x2, |čia:y = smailės aukštis arba plotas kiekviename atskirame nustatyme,x = atitinkama koncentracija regresijos tiesėje,n = atliktų nustatymų skaičius (n ≥ 14),— tai turi būti tiesė, t. y. išmatuotų smailės plotų (aukščių) verčių (yi) standartinio nuokrypio (s), nustatymo lyginant su atitinkamomis smailės plotų (aukščių) vertėmis, paskaičiuotomis iš regresijos kreivės (zi), santykis su vidutine išmatuotų smailės plotų (aukščių) verte (y—), neturi viršyti 0,07.≤ 0.07,čia | s = 2∑i = 1nyi − zi2n − 1, || y— = 1n∑i = 1n yi, |čia:yi =  kiekvienas atskirai išmatuotas smailės plotas (aukštis),Zi =  atitinkamo smailės ploto (aukščio) (yi) gautoje regresijos tiesėje vertė,n ≥  14.Paruoškite dvi ne mažiau nei septynių stiklinių indų eiles (4.4 punktas). Į kiekvieną indą įpilkite praskiesto etaloninio VC tirpalo (5.2 punktas) ir DMA (3.2 punktas) arba vidinio standarto tirpalo DMA (3.3 punktas) tiek, kad galutinė lygiagrečiai pagamintų tirpalų VC koncentracija būtų apytiksliai lygi 0, 0,050, 0,075, 0,100, 0,125, 0,150, 0,200 ir t. t. mg/l arba mg/kg DMA ir kad visuose induose būtų tas pats DMA kiekis, kuris reikalingas, remiantis 5.5 punktu. Uždarykite indus ir tęskite, kaip nurodyta 5.6 punkte. Nubraižykite grafiką, kurio ordinatėje atidėtos VC lygiagrečiai pagamintų tirpalų smailių plotų (arba aukščių) vertės, arba šių plotų (ar aukščių) santykis su atitinkamomis vidinio standarto vertėmis, o abscisių ašyje – lygiagrečiai pagamintų tirpalų VC koncentracijų vertės.5.4. Etaloninių tirpalų, gautų pagal 5.1 ir 5.2 punktus, paruošimo patikrinimasPakartokite 5.1 ir 5.2 punktuose aprašytą procedūrą, kad gautumėte antrą praskiestą etaloninį tirpalą, kurio koncentracija lygi 0,1 mg VC/l arba 0,1 mg/kg DMA arba vidinio standarto tirpalo. Šio tirpalo dviejų nustatymų vidurkis negali skirtis daugiau nei 5 % nuo atitinkamo kalibracinės tiesės taško. Jeigu skirtumas didesnis kaip 5 %, atmeskite visus tirpalus, gautus pagal 5.1, 5.2, 5.3 ir 5.4 punktus, ir pakartokite visą procedūrą iš pradžių.5.5. Medžiagų ir gaminių mėginių paruošimasParuoškite du indelius (4.4 punktas). Į kiekvieną indą pasverkite ne mažiau kaip 200 mg, 0,1 mg tikslumu, mėginio, gauto iš vienos tiriamosios medžiagos ar susmulkinto gaminio. Pasistenkite, kad į kiekvieną indą būtų įdėtas vienodas mėginio kiekis. Nedelsdami uždenkite stiklinį indą. Į kiekvieną indą vienam mėginio gramui įpilkite 10 ml arba 10 g DMA (punktas 3.2) arba 10 ml ar 10 g vidinio standarto tirpalo (punktas 3.3). Uždarykite indus ir tęskite, kaip aprašyta 5.6 punkte.5.6. Dujų chromatografinė analizė5.6.1. Stengdamiesi nesušlapinti pertvaros (punktas 4.4.) suplakite skystį induose, kad gautumėte kiek galima vienalytiškesnį medžiagos ar gaminio (punktas 5.5) mėginių tirpalą arba suspensiją.5.6.2. Visus uždarytus indus (punktai 5.3, 5.4 ir 5.5) dviem valandoms įdėkite į 60 ± 1 °C vandens vonią, kad nusistovėtų pusiausvyra. Jeigu būtina, suplakite dar kartą.5.6.3. Paimkite iš indo "viršerdvės" mėginį. Naudojant mėginių ėmimo rankomis metodikas, turi būti užtikrinamas imamų mėginių atkuriamumas (punktas 4.4.). Švirkštai, prieš juos naudojant, turi būti pašildyti iki mėginio temperatūros. Išmatuokite VC ir vidinio standarto, jeigu toks naudojamas, smailės plotą (ar aukštį).5.6.4. Kai tiktai DMA smailės atsiranda chromatogramoje, naudodami tinkamą metodą, pašalinkite iš kolonėlės (punktas 4.3) DMA perteklių,.6. REZULTATŲ APSKAIČIAVIMAS6.1. Interpoliacijos būdu kreivėje raskite nežinomą kiekvieno iš dviejų mėginio tirpalų koncentraciją, atsižvelgdami į vidinio standarto tirpalą, jeigu toks naudojamas. Apskaičiuokite VC kiekį kiekviename iš dviejų tiriamų medžiagų ar gaminių mėginių, naudodami tokią formulę:X =1000,čia:x = VC, esančio medžiagos ar gaminio mėginyje, koncentracija, išreikšta mg/kg,C = koncentracija VC, gauto iš inde esančios medžiagos ar gaminio (žr. 5.5), išreikšta mg/l arba mg/kg,V = koncentracija DMA, gauto iš inde esančios medžiagos ar gaminio (žr. 5.5), išreikšta litrais arba kilogramais,m = medžiagos arba gaminio mėginio masė, išreikšta gramais.6.2. Tiriamose medžiagose ar gaminiuose VC koncentracija, išreikšta mg/kg, yra dviejų VC koncentracijų, nustatytų 6.1 punkte, vidurkis, jei gaunamas 8 punkte nurodytas pakartojamumas.7. VC KONCENTRACIJOS PATVIRTINIMASJei VC, esančio medžiagose ir gaminiuose, kiekis, apskaičiuotas pagal 6.2 punktą, viršija didžiausią leistiną kiekį, rezultatai, gauti kiekvieno iš dviejų mėginių tyrimo metu (punktai 5.6 ir 6.1), privalo būti patvirtinti vienu iš šių trijų būdų:- naudojant mažiausiai vieną kitokią kolonėlę (4.3 punktas), turinčią skirtingo poliškumo nejudrią fazę. Ši procedūra turi būti tęsiama tol, kol gautoje chromatogramoje nebepersidengs VC ir (arba) vidinio standarto smailės ir medžiagų ar gaminių mėginių sudedamųjų dalių smailės,- naudojant kitus detektorius, pvz., mikroelektrolitinį laidumo detektorių [2],- naudojant masių spektroskopiją. Jei molekulių jonai, kurių santykinė masė (m/e) yra 62 ir 64, randami santykiu 3:1, tai gali būti vertinama kaip didelė VC buvimo patvirtinimo tikimybė. Suabejojus, turi būti patikrintas bendras masių spektras.8. PAKARTOJAMUMASSkirtumas tarp dviejų rezultatų (6.1 punktas), gautų tuo pačiu metu arba tuoj pat vienas po kito, naudojant tą patį mėginį, dirbant tam pačiam laborantui chemikui vienodomis sąlygomis, neturi viršyti 0,2 mg VC medžiagos ar gaminio kilogramui.[1] Žr. ISO DIS 5725: 1977 m. rekomendaciją.[2] Žr. Chromatografinių mokslų žurnalą, t. 12, 1974 m. kovas, p. 152.--------------------------------------------------


title: 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/126/EB dėl II pakopos benzino garų grąžinimo degalinėse variklinių transporto priemonių bakus pildant degalų

text:
31.10.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 285/36

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/126/EB
   2009 m. spalio 21 d.
   dėl II pakopos benzino garų grąžinimo degalinėse variklinių transporto priemonių bakus pildant degalų
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               2002 m. liepos 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 1600/2002/EB, nustatančiu šeštąją Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programą (3), nustatyta būtinybė sumažinti oro taršą taip, kad jos žalingas poveikis žmonių sveikatai ir aplinkai kuo labiau sumažėtų.

               (2)

               Ženevos protokole dėl organinių lakiųjų junginių teršalų ir jų tarpvalstybinių srautų kontrolės nustatyti lakiųjų organinių junginių (LOJ) išmetimo mažinimo tikslai ir Geteborgo protokole dėl rūgštėjimo, eutrofikacijos ir pažemio ozono mažinimo (4) nustatytos keturių teršalų – sieros dioksido, azoto oksidų, LOJ ir amoniako – išmetimo ribos ir reikalaujama naudoti geriausius prieinamus gamybos būdus siekiant mažinti išmetamųjų teršalų kiekį.

               (3)

               2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje (5) nustatyti su pažemio ozonu ir benzenu susiję oro kokybės tikslai, o 2001 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/81/EB dėl tam tikrų atmosferos teršalų išmetimo nacionalinių ribų (6) nustatomos LOJ, kurie skatina pažemio ozono formavimąsi, išmetimo nacionalinės ribos. LOJ, įskaitant benzino garus, išmetimas vienoje valstybėje narėje gali prisidėti prie oro kokybės problemų kitose valstybėse narėse.

               (4)

               Ozonas taip pat yra šiltnamio efektą sukeliančios dujos, kurios prisideda prie atmosferos atšilimo ir klimato kaitos.

               (5)

               1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/63/EB dėl lakiųjų organinių junginių išsiskyrimo į aplinką laikant benziną ir tiekiant jį iš terminalų į degalines kontrolės (7) (I pakopos benzino garų grąžinimas) siekiama, kad būtų grąžinami benzino garai, išsiskiriantys benziną saugant ir tiekiant jį iš benzino terminalų į degalines.

               (6)

               Benzino garai taip pat išsiskiria variklinių transporto priemonių bakus pildant degalų degalinėse ir turėtų būti grąžinami laikantis Direktyvos 94/63/EB nuostatų.

               (7)

               Siekiant apriboti LOJ išmetimą buvo parengtos ir įgyvendintos įvairios Bendrijos priemonės. Vis dėlto būtina imtis tolesnių veiksmų, kad būtų įgyvendinti šeštojoje Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programoje ir Direktyvoje 2001/81/EB nustatyti tikslai sveikatos ir aplinkos srityje.

               (8)

               Siekiant sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, išmetamą per kelių transporto priemonių naudojamų degalų būvio ciklą, pagal 1998 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/70/EB dėl benzino ir dyzelinių degalų (dyzelino) kokybės (8) nuo 2011 m. sausio 1 d. leidžiama tiekti į rinką degalus, kuriuose biodegalų elementai sudaro didesnę dalį nei anksčiau. Dėl to, atsižvelgiant į valstybių narių galimybę taikyti nukrypti nuo toje direktyvoje numatytų benzino garų slėgio reikalavimų leidžiančias nuostatas, gali padidėti išmetamas LOJ kiekis.

               (9)

               Esamoms degalinėms gali prireikti keisti esamą infrastruktūrą ir pageidautina, kad garų grąžinimo įranga būtų įmontuojama iš esmės modernizuojant šių degalinių degalų tiekimo sistemą (t. y. atliekant esminį degalinių infrastruktūros, ypač bakų ir vamzdžių, pritaikymą arba atnaujinimą), kadangi dėl to žymiai sumažėtų būtinų pritaikymo darbų sąnaudos. Vis dėlto geriau prie reikalavimų prisitaikyti gali didelės esamos degalinės, kurios benzino garų grąžinimo įrangą turėtų įmontuoti anksčiau, nes jose teršalų išmetama daugiau. Naujų degalinių atveju benzino garų grąžinimo įrangą galima numatyti degalinės projektavimo ir statybos etapuose, todėl jose tokia įranga gali būti įmontuota nedelsiant.

               (10)

               Naujai pagamintų variklinių transporto priemonių degalų bakuose benzino garų nėra. Taigi į šias transporto priemones pirmą kartą pildant degalų turėtų būti taikoma išimtis.

               (11)

               Nors kelios valstybės narės ir taiko nacionalines II pakopos benzino garų grąžinimo taisykles, Bendrijos lygmeniu teisės aktų šiuo klausimu nėra. Taigi, siekiant kuo mažiau kenkti aplinkai ir palengvinti prekybą benzino garų grąžinimo įranga, reikėtų nustatyti vienodą mažiausią benzino garų grąžinimo lygį.

               (12)

               Siekiant užtikrinti, kad benzino garų grąžinimo įranga padėtų iš tikrųjų mažinti išmetamųjų teršalų kiekį, visa įmontuota II pakopos benzino garų grąžinimo įranga turėtų būti periodiškai tikrinama. Valstybės narės gali nuspręsti, kad šiuos tikrinimus turi atlikti viena arba kelios iš šių institucijų: oficialios tikrinimo tarnybos, pats operatorius arba trečioji šalis. Tuo atveju, jei atliekamas oficialus patikrinimas, valstybės narės turėtų atsižvelgti į 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendaciją 2001/331/EB, pagal kurią nustatomi minimalūs aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijai (9).

               (13)

               II pakopos benzino garų grąžinimo įranga turėtų būti reguliariai tikrinama. Europos standartizacijos komitetas (angl. CEN) turėtų būti raginamas parengti suderintus tikrinimo metodus.

               (14)

               Valstybės narės turėtų nustatyti taisykles dėl sankcijų, taikomų pažeidus pagal šią direktyvą priimtas nacionalines nuostatas, ir užtikrinti, kad jos būtų įgyvendinamos. Tos sankcijos turėtų būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios, kadangi nesilaikant reikalavimų gali būti daroma žala žmonių sveikatai ir aplinkai.

               (15)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (10) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Bendrijos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.

               (16)

               Kadangi ši direktyva priimta pagal Sutarties 175 straipsnį, ji neužkerta kelio valstybėms narėms ir toliau laikytis arba priimti griežtesnių apsaugos priemonių, atitinkančių Sutartį. Pagal Sutarties 176 straipsnį valstybės narės turi pranešti Komisijai apie bet kokias minėtąsias priemones.

               (17)

               Šio reglamento įgyvendinimui būtinos priemonės turėtų būti tvirtinamos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (11).

               (18)

               Visų pirma, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai patvirtinti įgyvendinimo priemones, susijusias su suderintais metodais ir standartais. Kadangi šios priemonės yra bendro pobūdžio ir skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, inter alia, ją papildant naujomis neesminėmis nuostatomis, jos turi būti tvirtinamos pagal Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

               (19)

               Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. sumažinti į atmosferą išmetamų benzino garų kiekį, valstybės narės negali deramai pasiekti, ir kadangi oro tarša būdinga visoms valstybėms, to tikslo geriau siekti Bendrijos lygiu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas
   Šioje direktyvoje nustatomos priemonės, kuriomis siekiama mažinti benzino garų, išmetamų į atmosferą degalinėse variklinių transporto priemonių bakus pildant degalų, kiekį.
   2 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šios direktyvos tikslais:
   1.   „benzinas“– benzinas, kaip apibrėžta Direktyvos 94/63/EB 2 straipsnio a punkte;
   2.   „benzino garai“– bet koks dujinis junginys, išsiskiriantis iš benzino;
   3.   „degalinė“– degalinė, kaip apibrėžta Direktyvos 94/63/EB 2 straipsnio f punkte;
   4.   „esama degalinė“– degalinė, kuri pastatyta arba kuriai projektuoti, statyti arba naudoti atskiras leidimas arba licencija išduota iki 2012 m. sausio 1 d.;
   5.   „nauja degalinė“– degalinė, kuri pastatyta arba kuriai projektuoti, statyti arba naudoti atskiras leidimas arba licencija išduota 2012 m. sausio 1 d. ar vėliau;
   6.   „II pakopos benzino garų grąžinimo sistema“– įranga, skirta benzino garams, išsiskiriantiems iš variklinės transporto priemonės degalų bako degalinėje jį pildant degalų, grąžinti į degalinės stacionarųjį rezervuarą arba atgal į benzino išdavimo įtaisą perparduoti;
   7.   „benzino garų sugaudymo veiksmingumas“– II pakopos benzino garų grąžinimo sistemoje sugaudytų benzino garų kiekis, palyginti su benzino garų, kurie kitaip (jei nebūtų tokios sistemos) būtų išmesti į atmosferą, kiekiu, išreikštas procentais;
   8.   „garų ir benzino santykis“– II pakopos benzino garų grąžinimo sistema pereinančių benzino garų esant atmosferiniam slėgiui tūrio ir perpilto benzino tūrio santykis;
   9.   „apyvarta“– visas per metus iš mobiliųjų talpyklų į degalinę perpiltas benzino kiekis.
   3 straipsnis
   Degalinės
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad bet kuri nauja degalinė įdiegtų II pakopos benzino garų grąžinimo sistemą, jei:

               a)

               faktinė arba planuojama jos apyvarta didesnė negu 500 m3 per metus; arba

               b)

               faktinė arba planuojama jos apyvarta didesnė negu 100 m3 per metus ir ji yra po patalpomis, kuriose nuolat gyvenama arba dirbama.

         2.   Valstybės narės užtikrina, kad bet kuri esama degalinė, kuri iš esmės modernizuojama, modernizavimo metu įdiegtų II pakopos benzino garų grąžinimo sistemą, jei:

               a)

               faktinė arba planuojama jos apyvarta didesnė negu 500 m3 per metus; arba

               b)

               faktinė arba planuojama jos apyvarta didesnė negu 100 m3 per metus ir ji yra po patalpomis, kuriose nuolat gyvenama arba dirbama.

         3.   Valstybės narės užtikrina, kad bet kuri esama degalinė, kurios apyvarta didesnė negu 3 000 m3 per metus, įdiegtų II pakopos benzino garų grąžinimo sistemą ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 31 d.
   4.   1, 2 ir 3 punktai netaikomi degalinėms, susijusioms vien tik su naujų variklinių transporto priemonių gamyba ir pristatymu.
   4 straipsnis
   Mažiausias benzino garų grąžinimo lygis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad nuo dienos, kurią II pakopos benzino garų grąžinimo sistemos pagal 3 straipsnį tampa privalomos, šios sistemos benzino garų sugaudymo veiksmingumas būtų 85 % arba didesnis, ir tai patvirtina gamintojas laikydamasis atitinkamų Europos techninių standartų arba 8 straipsnyje nurodytos tipo patvirtinimo procedūros, arba, jei tokių standartų arba procedūrų nenumatyta, vadovaudamasis atitinkamais nacionaliniais standartais.
   2.   Nuo dienos, kurią II pakopos benzino garų grąžinimo sistemos pagal 3 straipsnį tampa privalomos, kai surinkti benzino garai nukreipiami į degalinės stacionariąją talpyklą, garų ir benzino santykis turi būti 0,95 arba didesnis, bet ne didesnis negu 1,05.
   5 straipsnis
   Reguliarūs patikrinimai ir vartotojų informavimas
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad veikiančios II pakopos benzino garų grąžinimo sistemos benzino garų sugaudymo veiksmingumas būtų tikrinamas bent kartą per metus, t. y. tikrinama, ar garų ir benzino santykis imituojant benzino tiekimą atitinka 4 straipsnio 2 dalies reikalavimus, arba taikomas bet koks kitas tinkamas metodas.
   2.   Ten, kur įdiegta automatinė stebėsenos sistema, valstybės narės užtikrina, kad benzino garų sugaudymo veiksmingumas būtų tikrinamas bent kartą per trejus metus. Bet kokia automatinė stebėsenos sistema turi automatiškai nustatyti nukrypimus nuo teisingo II pakopos benzino garų grąžinimo sistemos ir pačios automatinės stebėsenos sistemos veikimo, apie nukrypimus pranešti degalinės eksploatuotojui ir automatiškai sustabdyti benzino tiekimą iš netinkamai veikiančio benzino išdavimo įtaiso, jei defektas nepašalinamas per septynias dienas.
   3.   Valstybės narės užtikrina, kad degalinėje įdiegus II pakopos benzino garų grąžinimo sistemą ant arba šalia benzino išdavimo įtaiso būtų ženklas, lipdukas arba kitoks nurodymas siekiant informuoti vartotojus apie šią įrangą.
   6 straipsnis
   Sankcijos
   Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikomų pažeidus pagal šią direktyvą priimtas nacionalines nuostatas, ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jos būtų įgyvendinamos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Valstybės narės praneša apie tas nuostatas Komisijai ne vėliau kaip 2012 m. sausio 1 d. ir nedelsdamos praneša jai apie bet kokius vėlesnius su jomis susijusius pakeitimus.
   7 straipsnis
   Peržiūra
   Ne vėliau kaip 2014 m. gruodžio 31 d. Komisija atlieka šios direktyvos įgyvendinimo peržiūrą, visų pirma atkreipdama dėmesį į:

               a)

               šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte bei Direktyvos 94/63/EB 6 straipsnio 3 dalyje nurodytą 100 m3 per metus ribą;

               b)

               informaciją apie veikiančių II pakopos benzino garų grąžinimo sistemų atitiktį reikalavimams; ir

               c)

               automatinės stebėsenos įrangos būtinybę.

         Ji pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie tos peržiūros rezultatus ir prireikus kartu pateikia teisėkūros pasiūlymą.
   8 straipsnis
   Techninės adaptacijos
   4 ir 5 straipsnių taikymo tikslais gali būti priimti suderinti metodai ir standartai. Jei būtina užtikrinti atitiktį Europos standartizacijos komiteto (CEN) parengtiems atitinkamiems standartams, tų straipsnių nuostatos, išskyrus nuostatas, susijusias su 4 straipsnyje apibrėžtu benzino garų sugaudymo veiksmingumu ir garų ir benzino santykiu bei 5 straipsnyje nurodytais laikotarpiais, gali būti pritaikytos atsižvelgiant į techninę pažangą.
   Tos priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, inter alia, ją papildant, tvirtinamos pagal 9 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
   9 straipsnis
   Komiteto procedūra
   1.   Komisijai padeda komitetas.
   2.   Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomos Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1–4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.
   10 straipsnis
   Direktyvos perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini laikytis šios direktyvos, įsigaliotų anksčiau nei 2012 m. sausio 1 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų priemonių tekstus.
   Tvirtindamos tas priemones valstybės narės daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   11 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   12 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2009 m. spalio 21 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BUZEK

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         C. MALMSTRÖM

      (1)  2009 m. gegužės 13 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  2009 m. gegužės 5 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2009 m. rugsėjo 24 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 242, 2002 9 10, p. 1.

      (4)  OL L 179, 2003 7 17, p. 3.

      (5)  OL L 152, 2008 6 11, p. 1.

      (6)  OL L 309, 2001 11 27, p. 22.

      (7)  OL L 365, 1994 12 31, p. 24.

      (8)  OL L 350, 1998 12 28, p. 58.

      (9)  OL L 118, 2001 4 27, p. 41.

      (10)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (11)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.