title: 2005 m. lapkričio 16 d.  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/69/EB, dvidešimt septintąjį kartą iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo (policikliniai aromatiniai angliavandeniliai minkštikliuose ir padangose)

text:
9.12.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 323/51

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2005/69/EB
   2005 m. lapkričio 16 d.
   dvidešimt septintąjį kartą iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo (policikliniai aromatiniai angliavandeniliai minkštikliuose ir padangose)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               Gaminant padangas naudojami minkštikliai, į kurių sudėtį gali įeiti įvairūs kiekiai ne specialiai pridedamų policiklinių aromatinių angliavandenilių (PAH). Gamybos proceso metu PAH gali būti įmaišyta į gumos masę. Todėl galutiniame produkte gali būti įvairus jų kiekis.

               (2)

               Benz(a)pirenas (BaP) gali būti kokybinis ir kiekybinis sudėtyje esančių PAH rodmuo. BaP ir kiti PAH laikomi kancerogeniniais, mutageniniais ir toksiškais reprodukcijai. Be to, dėl minkštiklių sudėtyje esančių PAH, patys kai kurie iš šių minkštiklių laikomi kancerogeniniais, mutageniniais ir toksiškais reprodukcijai.

               (3)

               Toksiškumo, ekotoksiškumo ir aplinkos mokslinis komitetas (CSTEE) patvirtino mokslinius duomenis, įrodančius, kad PAH kenkia sveikatai.

               (4)

               BaP ir kitų PAH išleidimą į aplinką reikėtų kiek įmanoma sumažinti. Siekiant užtikrinti aukšto lygio žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugą bei prisidėti mažinant bendrą per metus išleidžiamą PAH kiekį pagal 1979 m. Konvencijos dėl tolimų tarpvalstybinių oro teršalų pernašų 1998 m. protokolą dėl nuolatinių organinių teršalų, būtina apriboti daug PAH turinčių minkštiklių ir mišinių, naudojamų kaip minkštikliai padangų gamyboje, pateikimą į rinką ir naudojimą.

               (5)

               Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies keisti 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, suderinimo (3).

               (6)

               Nepažeidžiant kitų europinių nuostatų reikalavimų šia direktyva reglamentuojama keleivinių automobilių padangų (4), lengvųjų ir sunkiųjų sunkvežimių padangų (5), žemės ūkio mašinų padangų (6) ir motociklų padangų (7) gamyba.

               (7)

               Siekiant įvykdyti būtinus saugos reikalavimus, o ypač užtikrinti, kad padangos gerai sukibtų su šlapiu paviršiumi, reikia pereinamojo laikotarpio, per kurį padangų gamintojai galėtų sukurti ir išbandyti naujų tipų padangas, gaminamas be stipriai aromatizuotų minkštiklių. Dabar turima informacija rodo, kad naujoms padangoms kurti ir išbandyti prireiks daug laiko, nes geros naujų padangų sukibimo važiuojant šlapiu keliu savybės bus užtikrintos tik gamintojams atlikus daugybę bandomųjų važiavimų. Todėl ši direktyva ūkio subjektams turėtų būti taikoma nuo 2010 m. sausio 1 d.

               (8)

               Kad šią direktyvą būtų galima taikyti minkštiklių ir padangų sudėtyje esantiems PAH, būtina patvirtinti vienodus bandymų metodus. Šių bandymo metodų patvirtinimas neturėtų trukdyti įsigalioti šiai direktyvai. Bandymų metodą reikėtų sukurti Europos arba tarptautiniu mastu, ir tai turėtų padaryti, jei tinkama, Europos standartizacijos komitetas (ESK) arba Tarptautinė standartizacijos organizacija (ISO). Komisija gali paskelbti informaciją apie atitinkamus ESK ir ISO standartus arba, prireikus, nustatyti metodus pagal Direktyvos 76/769/EEB 2a straipsnį.

               (9)

               Ši direktyva nedaro įtakos Bendrijos teisės aktams, kuriuose numatomi minimalūs darbuotojų apsaugos reikalavimai, pvz., 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvai 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (8) ir ja pagrįstoms atskiroms direktyvoms, ypač 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2004/37/EB dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, susijusios su kancerogenų arba mutagenų poveikiu darbe (šeštoji atskira direktyva, kaip numatyta Tarybos direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (9) ir 1998 m. balandžio 7 d. Tarybos direktyvai 98/24/EB dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos nuo rizikos, susijusios su cheminiais veiksniais darbe (keturioliktoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (10).

               (10)

               Šia direktyva nesiekiama riboti iki 2010 m. sausio 1 d. pagamintų padangų 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo (11) 2 straipsnio 1 dalies e punkte nustatyto pateikimo į rinką, todėl jų atsargos galės būti parduodamos ir po šios datos. Padangų pagaminimo datą galima lengvai nustatyti pagal ant padangos esantį privalomą „pagaminimo datos“ ženklą, kaip nustatyta Direktyvoje 92/23/EEB. Po 2010 m. sausio 1 d. padangos atnaujinamos naujais protektoriais, kurių sudėtyje yra nauji mažą PAH kiekį turintys minkštikliai,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 76/769/EEB I priedas iš dalies keičiamas kaip numatyta šios direktyvos priede.
   2 straipsnis
   Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2006 m. gruodžio 29 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsiant apie tai praneša Komisijai.
   Tas priemones jos taiko nuo 2010 m. sausio 1 d.
   Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2005 m. lapkričio 16 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         Bach of LUTTERWORTH

      (1)  OL C 120, 2005 5 20, p. 30.

      (2)  2005 m. birželio 9 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2005 m. spalio 17 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 262, 1976 9 27, p. 201. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2004/98/EB (OL L 305, 2004 10 1, p. 63).

      (4)  1992 m. kovo 31 d. Tarybos direktyva 92/23/EEB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų padangų bei jų montavimo (OL L 129, 1992 5 14, p. 95). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2005/11/EB (OL L 46, 2005 2 17, p. 42).

      (5)  Direktyva 92/23/EEB.

      (6)  JT/EEK Reglamentas 106.

      (7)  1997 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/24/EB dėl dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių tam tikrų sudėtinių dalių ir rodiklių (OL L 226, 1997 8 18, p. 1). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2005/30/EB (OL L 106, 2005 4 27, p. 17).

      (8)  OL L 183, 1989 6 29, p. 1. Direktyva su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (9)  OL L 158, 2004 4 30, p. 50. OL L 229, 2004 6 29, p. 23 ištaisyta redakcija.

      (10)  OL L 131, 1998 5 5, p. 11. Direktyva su pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

      (11)  OL  196, 1967 8 16, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2004/73/EB (OL L 152, 2004 4 30, p. 1). Ištaisyta versija OL L 216, 2004 6 16, p. 3.

      PRIEDAS
      Direktyvos 76/769/EEB I priedas papildomas šiuo punktu:

                                 „50.

                                 Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai (PAH)

                                 1.

                                 Benz(a)pirenas (BaP)
                                 CAS Nr. 50-32-8

                                 2.

                                 Benz(e)pirenas (BeP)
                                 CAS Nr. 192-97-2

                                 3.

                                 Benz(a)antracenas (BaA)
                                 CAS Nr. 56-55-3

                                 4.

                                 Chrizenas (CHR)
                                 CAS Nr. 218-01-9

                                 5.

                                 Benz(b)fluorantenas (BbFA)
                                 CAS Nr. 205-99-2

                                 6.

                                 Benz(j)fluorantenas (BjFA)
                                 CAS Nr. 205-82-3

                                 7.

                                 Benz(k)fluorantenas (BkFA)
                                 CAS Nr. 207-08-9

                                 8.

                                 Dibenz(a, h)antracenas (DBAhA)
                                 CAS Nr. 53-70-3

                                 1)

                                 Minkštikliai negali būti pateikti į rinką ir naudojami padangų arba jų dalių gamybai, jeigu juose yra:

                                             —

                                             daugiau kaip 1 mg/kg BaP, arba

                                             —

                                             daugiau kaip 10 mg/kg visų išvardytų PAH bendro kiekio.

                                       Šių normų laikytasi, jeigu policiklinių aromatų (PCA) ekstraktas neviršija 3 % masės matuojant pagal Naftos instituto nustatytą standartą IP346: 1998 (PCA nustatymas nenaudotose bazinėse tepamosiose alyvose ir asfaltenų neturinčiose naftos frakcijose – dimetilsulfoksido ekstrahavimas lūžio rodiklio metodas), su sąlyga, kad gamintojas arba importuotojas kas šešis mėnesius arba po didesnių veiklos metodų pakeitimų (taikomas ankstesnis terminas) tikrina, ar neviršijamos BaP ir išvardytų policiklinių aromatinių angliavandenilių normos bei išmatuotų normų koreliacija su PCA ekstraktu.

                                 2)

                                 Be to, padangos ir protektoriai padangų atnaujinimui, pagaminti po 2010 m. sausio 1 d., negali būti teikiami į rinką, jeigu juose esantys minkštikliai viršija 1 dalyje nurodytas normas.
                                 Šių normų laikytasi, jeigu vulkanizuotos gumos masė neviršija 0,35 % Bay protonų normos, matuojant ir skaičiuojant pagal ISO 21461 (vulkanizuota guma – alyvos aromatiškumo nustatymas vulkanizuotos gumos masėje).

                                 3)

                                 Nukrypstant nuo šių nuostatų, 2 dalis netaikoma atnaujintoms padangoms, jeigu jų protektorių sudėtyje nėra 1 dalyje nurodytas normas viršijančių minkštiklių.“


title: 1978 m. spalio 16 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių sėdynių galvos atramas, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31978L0932

Oficialusis leidinys L 325 , 20/11/1978 p. 0001 - 0015 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 9 p. 0085  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 9 p. 0085  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 07 p. 0190

		Tarybos direktyva1978 m. spalio 16 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių sėdynių galvos atramas, suderinimo(78/932/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos motorinės transporto priemonės turi tenkinti pagal nacionalinius įstatymus, yra susiję, inter alia, su galvos atramomis;kadangi šie reikalavimai įvairiose valstybėse narėse skiriasi; kadangi dėl to yra būtina, jog visos valstybės narės priimtų tokius pačius reikalavimus – arba papildančius esamas taisykles, ar vietoj šių – ypač tam, kad kiekvienam transporto priemonės tipui būtų galima atlikti EEB tipo patvirtinimo procedūrą, kuriai buvo skirta 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyva 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [4], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 78/547/EEB [5];kadangi bendrieji reikalavimai keleivių skyriaus vidaus dalims, valdymo prietaisų išdėstymui, stogui, atlošui ir sėdynių užpakalinei daliai buvo nustatyti Direktyva 74/60/EEB [6]; kadangi reikalavimai vidaus įtaisams, susijusiems su vairuotojo apsauga nuo vairo mechanizmo smūgio atveju, buvo nustatyti Direktyva 74/297/EEB [7]; kadangi reikalavimai sėdynėms ir jų įtvirtinimui buvo nustatyti Direktyva 74/408/EEB [8]; kadangi reikalavimai saugos diržų įtvirtinimui buvo nustatyti Direktyva 76/115/EEB [9]; kadangi reikalavimai saugos diržams ir atramų sistemoms buvo nustatyti Direktyva 77/541/EEB [10];kadangi suderinta sudėtinių dalių tipo patvirtinimo tvarka, skirta galvos atramoms, leidžia kiekvienai valstybei narei patikrinti atitiktį bendriems konstrukcijos ir išbandymo reikalavimams ir informuoti kitas valstybes nares apie gautuosius rezultatus išsiunčiant sudėtinės dalies tipo patvirtinimo liudijimų, skirtų kiekvienam galvos atramos tipui, kopijas; kadangi pažymėjus EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu visas galvos atramas, pagamintas pagal patvirtintąjį tipą, šių galvos atramų techninis patikrinimas kitose valstybėse narėse tampa nereikalingas;kadangi nacionalinių įstatymų, susijusių su motorinėmis transporto priemonėmis, suderinimas reiškia, jog valstybės narės turi tarpusavyje pripažinti patikrinimus, kiekvienos iš jų atliktus bendrų reikalavimų pagrindu,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė suteikia EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą visų tipų galvos atramoms, tiek integruotoms į motorinių transporto priemonių sėdynes, tiek neintegruotoms, kurios tenkina I–V prieduose nustatytus konstrukcijos ir išbandymo reikalavimus.2. Valstybė narė, suteikusi EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą galvos atramoms, imasi reikiamų priemonių patikrinti, jog gaminami modeliai atitinka patvirtintąjį tipą, kiek tai reikalinga, o prireikus bendradarbiauja su kitų valstybių narių atsakingosiomis institucijomis. Atliekami tik atrankiniai patikrinimai.2 straipsnisValstybė narė kiekvieno galvos atramos tipo, patvirtinto pagal 1 straipsnį, gamintojui ar jo įgaliotam atstovui išduoda EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, atitinkantį VI priede pateiktą pavyzdį.Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių, kad nebūtų naudojama ženklų, dėl kurių būtų painiojamos pagal 1 straipsnį patvirtintosios ir kitos galvos atramos.3 straipsnis1. Valstybė narė negali uždrausti pateikti į rinką galvos atramų jų konstrukcijos ar veikimo metodo pagrindu, jei tos galvos atramos turi EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą.2. Tačiau valstybė narė gali uždrausti pateikti į rinką galvos atramas su EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu, jei jos nuolat neatitinka patvirtintojo tipo.Tokia valstybė nedelsdama informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie priemones, kurių imtasi, ir nurodo savo sprendimo priežastis.4 straipsnisKiekvienos valstybės narės atsakingosios institucijos per vieną mėnesį išsiunčia kitų valstybių narių atsakingosioms institucijoms kiekvieno galvos atramos tipo, kurį jos patvirtina arba nepatvirtina, sudėtinės dalies tipo patvirtinimo liudijimų ir pratęstų liudijimų kopijas.5 straipsnis1. Jei valstybė narė, suteikusi EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą, nustato, kad tam tikras skaičius galvos atramų, turinčių tokį patį sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, neatitinka jos patvirtinto tipo, ji imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad gaminami modeliai atitiktų patvirtintąjį tipą. Tos valstybės atsakingosios institucijos informuoja kitų valstybių narių atsakingąsias institucijas apie priemones, kurių imtasi, iki pat EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo atšaukimo. Minėtos atsakingosios institucijos imasi tokių pačių priemonių, jei kitos valstybės narės atsakingoji institucija jas informuoja apie tokį neatitikimą.2. Valstybių narių atsakingosios institucijos per vieną mėnesį informuoja viena kitą apie kiekvieną EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo atšaukimo atvejį ir apie priežastis, kodėl buvo imtasi tokios priemonės.6 straipsnisKiekviename sprendime, priimtame pagal taisykles, nustatytas įgyvendinant šią direktyvą, dėl atsisakymo suteikti sudėtinės dalies tipo patvirtinimą galvos atramai, dėl jos pateikimo rinkai ar naudojimo uždraudimo arba dėl tokio patvirtinimo atšaukimo turi būti smulkiai išdėstytos priežastys, kuriomis toks sprendimas grindžiamas. Susijusi šalis informuojama apie šį sprendimą, galimas teisės gynimo priemones pagal galiojančius valstybių narių įstatymus ir pasinaudojimo tokiomis teisės gynimo priemonėmis terminą.7 straipsnisValstybė narė negali atsisakyti suteikti EEB tipo patvirtinimą ar nacionalinį tipo patvirtinimą transporto priemonei kuriuo nors pagrindu, susijusiu su galvos atramomis, jei jos turi EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą ir yra skirtos įmontuoti tvirtinimui pateikto tipo transporto priemonėje.8 straipsnisValstybė narė negali neleisti ar uždrausti parduoti, įregistruoti, atiduoti eksploatuoti ar naudoti bet kurio transporto priemonės kuriuo nors pagrindu, susijusiu su galvos atramomis, jei jos turi EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą ir yra skirtos įmontuoti tvirtinimui pateikto tipo transporto priemonėje.9 straipsnisŠioje direktyvoje "transporto priemonė" reiškia bet kurį M1 kategorijos motorinę transporto priemonę (kaip apibrėžta Direktyvos 70/156/EEB I priede), skirtą naudoti keliuose, turinčią mažiausiai keturis ratus ir didesnį nei 25 km/val. maksimalų konstrukcinį greitį.10 straipsnisVisos pataisos, būtinos prieduose išdėstytiems reikalavimams pritaikyti prie techninės pažangos, priimamos Direktyvos 70/156/EEB 13 straipsnyje nustatyta tvarka.11 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių įstatymų nuostatų tekstus.12 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1978 m. spalio 16 d.Tarybos varduPirmininkasK. von Dohnanyi[1] OL C 82, 1975 4 14, p. 74.[2] OL C 76, 1975 4 7, p. 37.[3] OL C 263, 1975 11 17, p. 57.[4] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[5] OL L 168, 1978 6 26, p. 39.[6] OL L 38, 1974 2 11, p. 4.[7] OL L 165, 1974 6 20, p. 16.[8] OL L 221, 1974 8 12, p. 1.[9] OL L 24, 1976 1 30, p. 6.[10] OL L 220, 1977 8 29, p. 95.--------------------------------------------------PRIEDŲ SĄRAŠASI PRIEDAS | Apimtis, apibrėžimai, paraiška EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimui gauti, bendrosios specifikacijos, išbandymas ir gamybos atitiktis |II PRIEDAS | Taško H ir faktinio sėdynės atlošo kampo nustatymo procedūra bei santykinių R ir H taškų padėčių ir santykio tarp projektinio sėdynės bei faktinio sėdynės atlošo kampo nustatymo procedūra |III PRIEDAS | Galvos atramų aukščio ir pločio nustatymas |IV PRIEDAS | Bandymo metu nubrėžtos linijos ir atlikti matavimai |V PRIEDAS | Energijos sklaidos tikrinimo bandymų procedūra |VI PRIEDAS | EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklas |VII PRIEDAS | EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo liudijimo forma |--------------------------------------------------


title: 1988 m. kovo 22 d. Tarybos Direktyva iš dalies keičianti, kiek tai susiję su tam tikrų KIPVPS investavimo politika, Direktyvą 85/611/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988L0220

Oficialusis leidinys L 100 , 19/04/1988 p. 0031 - 0032 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 6 tomas 2 p. 0173  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 6 tomas 2 p. 0173

		Tarybos Direktyva1988 m. kovo 22 d.iš dalies keičianti, kiek tai susiję su tam tikrų KIPVPS investavimo politika, Direktyvą 85/611/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo(88/220/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalies trečią sakinį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Direktyvos 85/611/EEB [4] 22 straipsnio 1 ir 2 dalys apriboja kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektų turto investavimą į to paties emitento perleidžiamus vertybinius popierius iki 5 %, o šį apribojimą reikalui esant galima padidinti iki 10 %;kadangi tas apribojimas sukelia tam tikrų problemų kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektų įmonėms Danijoje tais atvejais, kai jos nori investuoti žymią savo turto dalį į vietinę obligacijų rinką, nes toje rinkoje dominuoja hipotekinės paskolos lakštai, o tokius lakštus išleidžiančių įstaigų labai mažai;kadangi tiems hipotekinės paskolos lakštams Danijoje taikomos specialios taisyklės ir priežiūra, skirta apsaugoti jų savininkus, ir pagal Danijos įstatymus jie laikomi lygiaverčiais obligacijoms, kurias išleidžia arba už kurias garantuoja valstybė;kadangi Direktyvos 85/611/EEB 22 straipsnio 3 dalimi leidžiamas nukrypimas nuo to straipsnio 1 ir 2 dalių tais atvejais, kai obligacijas išleido arba už jas garantavo valstybė narė, ir leidžia kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektams investuoti į tokias obligacijas iki 35 % savo turto;kadangi panašus nukrypimas, tik labiau apribotas, pateisinamas privataus sektoriaus obligacijų atžvilgiu, kurios net nesant valstybės garantijų vis tiek suteikia tam tikras specialias garantijas investuotojams pagal konkrečias jiems taikomas taisykles; kadangi dėl tos priežasties būtina praplėsti tokio nukrypimo taikymą visoms obligacijoms, kurios atitinka bendrai nustatytus kriterijus, paliekant galimybę pačioms valstybėms narėms sudaryti tokių obligacijų, kurioms jos ketina esant reikalui taikyti tokią išimtį, sąrašą, nustatant kitų valstybių narių informavimo tvarką, tokią pačią kaip nustatyta Direktyvos 85/611/EEB 20 straipsnyje,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis"4. Valstybės narės gali padidinti 1 dalyje nustatytą apribojimą iki 25 % tam tikrų obligacijų atveju, kai jas išleidžia kredito įstaiga, turinti savo registruotą buveinę valstybėje narėje ir kuriai pagal įstatymus taikoma viešoji priežiūra, skirta obligacijų savininkams apsaugoti. Ypač svarbu, kad iš šių obligacijų gaunamos pajamos pagal įstatymų reikalavimus būtų investuotos į turtą, kuris visu obligacijų galiojimo laikotarpiu galėtų padengti šiomis obligacijomis suteikiamas pretenzijas ir kuris emitento bankroto atveju prioriteto tvarka būtų panaudotas pagrindinės sumos ir susikaupusių palūkanų išmokėjimui.Kai KIPVPS investuoja daugiau nei 5 % savo turto į pirmoje pastraipoje nurodytas obligacijas, kurias išleido vienas emitentas, bendra tokių investicijų vertė negali viršyti 80 % KIPVPS turto vertės.Kaip numatyta 20 straipsnio 1 dalyje, valstybės narės turi atsiųsti Komisijai pirmiau išvardytų obligacijų kategorijų sąrašą kartu su emitentų kategorijų sąrašu, kuriems pagal įstatymus ir pasirengimą priežiūrai, kaip nurodyta pirmoje pastraipoje, leidžiama išleisti obligacijas, atitinkančias pirmiau apibrėžtus kriterijus. Prie šių sąrašų turi būti pridedamas pranešimas, nurodantis siūlomas garantijas. Taikoma 20 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka.5. Taikant 2 dalyje numatytą 40 % apribojimą, neatsižvelgiama į 3 ir 4 dalyse minimus perleidžiamus vertybinius popierius.Apribojimų, nustatytų 1, 2, 3 ir 4 dalyse, negalima sujungti, taigi investicijos į perleidžiamus vertybinius popierius, kuriuos išleidžia tas pats emitentas ir kurios atliekamos pagal 1, 2, 3 ir 4 dalių reikalavimus, jokiomis aplinkybėmis negali viršyti 35 % KIPVPS turto vertės."2 straipsnisValstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios tą pačią dieną kaip nustatyta Direktyvoje 85/611/EEB, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1988 m. kovo 22 d.Tarybos varduPirmininkasM. Bangemann[1] OL C 155, 1986 6 21, p. 4.[2] OL C 125, 1987 5 11, p. 162 ir 1988 m. vasario 10 d. sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 333, 1986 12 29, p. 10.[4] OL L 375, 1985 12 31, p. 3.--------------------------------------------------


title: 1976 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva dėl didžiausio eruko rūgšties kiekio nustatymo žmonėms vartoti skirtuose aliejuose ir riebaluose bei maisto produktuose, į kuriuos pridedama šių aliejų ir riebalų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31976L0621

Oficialusis leidinys L 202 , 28/07/1976 p. 0035 - 0037 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 5 p. 0026  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 16 p. 0049  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 5 p. 0026  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 5 p. 0029  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 5 p. 0029

		Tarybos direktyva1976 m. liepos 20 d.dėl didžiausio eruko rūgšties kiekio nustatymo žmonėms vartoti skirtuose aliejuose ir riebaluose bei maisto produktuose, į kuriuos pridedama šių aliejų ir riebalų(76/621/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi didelės rapsukų aliejaus dozės, sušertos eksperimentiniams gyvūnams, padarė jiems nepageidaujamą poveikį, tačiau kadangi nebuvo įrodytas toks pat jo poveikis žmogui;kadangi šį poveikį iš esmės sukėlė eruko rūgštis – viena šio aliejaus sudedamųjų dalių;kadangi kiti valgomieji aliejai bei riebalai taip pat turi eruko rūgščių;kadangi bandymai tęsiami ir pastaruoju metu jie atliekami su rapsų aliejumi ir kitais aliejais bei riebalais, bet atsargumo sumetimais eruko rūgšties vartojimas turėtų būti apribotas, kol duomenys dar nėra žinomi;kadangi, norint pasiekti šį tikslą, turėtų būti nustatytas didžiausias eruko rūgšties kiekis aliejuose bei riebaluose, taip pat maisto produktuose, į kuriuos jų pridedama; kadangi yra įmanoma nerizikuojant žmonių sveikata netaikyti šios direktyvos maisto produktams, kuriuose yra nedidelis riebalų kiekis;kadangi dėl to turėtų būti nustatytas didžiausias kiekis, taikytinas ne vėliau kaip nuo 1979 m. liepos 1 d., kuris, nesant tikslios galutinės mokslinės informacijos šiuo klausimu ir atsižvelgiant į rapsukų sėklų gamybos Bendrijoje kokybinę plėtrą, garantuos žmonių sveikatos apsaugą;kadangi bet kokiomis aplinkybėmis nuo 1977 m. liepos 1 d. eruko rūgšties kiekis neturi būti didesnis kaip 10 %;kadangi remdamosi sveikatos apsaugos reikalavimais kai kurios valstybės narės jau nustatė didžiausius eruko rūgšties lygius atskiroms produktų rūšims bei dietų struktūroms;kadangi atrankos ir analizės metodai, būtini eruko rūgšties kiekiui minėtuose produktuose nustatyti, yra techninio pobūdžio įgyvendinimo priemonės; kadangi, norint supaprastinti ir paspartinti procedūrą, jas nustatyti turėtų būti pavesta Komisijai;kadangi visais atvejais, kai Taryba suteikia Komisijai įgaliojimus įgyvendinti maisto produktams taikomas taisykles, turėtų būti nustatyta glaudaus valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimo Maisto produktų nuolatiniame komitete, įkurtame 1969 m. lapkričio 13 d. Tarybos sprendimu [3], tvarka,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva taikoma:a) žmonėms vartoti skirtiems aliejams, riebalams ir jų mišiniams;b) sudėtiniams maisto produktams, į kuriuos dedama aliejų, riebalų ir jų mišinių ir kurių bendras riebalų kiekis sudaro daugiau kaip 5 %; tačiau valstybės narės gali taikyti šios direktyvos nuostatas ir tiems maisto produktams, kuriuose esantis riebalų kiekis sudaro 5 % arba mažiau.2 straipsnis1. Ne vėliau kaip nuo 1979 m. liepos 1 d. 1 straipsnyje nurodytų produktų eruko rūgšties lygis, apskaičiuotas remiantis bendru riebalų rūgščių kiekiu riebalų komponente, negali būti didesnis kaip 5 %.2. Bet kokiomis aplinkybėmis nuo 1977 m. liepos 1 d. valstybės narės nustato ne didesnį kaip 10 % eruko rūgšties kiekį.3 straipsnisAtrankos procedūros ir tyrimų metodai, būtini nustatant 1 straipsnyje minimų produktų eruko rūgšties kiekį, nustatomi 5 straipsnyje nurodyta tvarka.4 straipsnis1. Jei valstybė narė, gavusi naujos informacijos arba iš naujo įvertinusi tą, kurią turėjo iki šios direktyvos priėmimo, turi rimtą pagrindą manyti, jog 2 straipsnyje nurodyti eruko rūgšties didžiausi kiekiai kelia pavojų žmonių sveikatai, nors ir atitinka šios direktyvos nuostatas, ji gali laikinai sustabdyti arba apriboti savo teritorijoje minėtų nuostatų taikymą. Apie tai ji nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai ir pagrindžia savo sprendimą.2. Komisija nedelsdama ištiria minėtos valstybės narės pateiktas priežastis, pasitaria su Maisto produktų nuolatinio komiteto sudėtyje esančiomis valstybėmis narėmis ir tada pareiškia savo nuomonę bei imasi atitinkamų priemonių.3. Jei Komisija mano, jog tam, kad būtų pašalintos šio straipsnio 1 dalyje minimos kliūtys bei garantuota žmonių sveikatos apsauga, direktyvą reikia pataisyti, ji pradeda 5 straipsnyje nurodytą procedūrą, siekdama priimti pakeitimus; valstybė narė, kuri jau yra priėmusi apsaugos priemones, gali jas taikyti iki to laiko, kol įsigalios pakeitimai.5 straipsnis1. Kai reikia laikytis šiame straipsnyje nurodytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu perduoda klausimą svarstyti Maisto produktų nuolatiniam komitetui, įkurtam 1969 m. lapkričio 13 d. Tarybos sprendimu (toliau – Komitetas).2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių reikia imtis, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama 41 balso dauguma, valstybių narių balsus paskirstant Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę.b) Jeigu numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.c) Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.6 straipsnis5 straipsnis taikomas 18 mėnesių laikotarpiui nuo tos dienos, kurią klausimas buvo pirmą kartą perduotas svarstyti Komitetui pagal 5 straipsnio 1 dalies nuostatas.7 straipsnis1. Jei reikia, valstybės narės iš dalies pakeičia savo įstatymus, kurie, įsigalioję iki 1977 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Tokiu būdu pakeisti įstatymai taikomi tiems produktams, kurie yra pirmą kartą pateikti į rinką atitinkamai po 1977 m. liepos 1 d. ir 1979 m. liepos 1 d.8 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1976 m. liepos 20 d.Tarybos varduPirmininkasA. P. L. M. M. van der Stee[1] OL C 280, 1975 12 8, p. 13.[2] OL C 286, 1975 12 15, p. 39.[3] OL L 291, 1969 11 29, p. 9.--------------------------------------------------