title: 1990 m. birželio 26 d. Tarybos Direktyva dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31990L0425

Oficialusis leidinys L 224 , 18/08/1990 p. 0029 - 0041 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 33 p. 0146  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 33 p. 0146

		Tarybos Direktyva1990 m. birželio 26 d.dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą(90/425/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi Bendrija turi patvirtinti priemones, kad iki 1992 m. gruodžio 31 d. palaipsniui būtų sukurta vidaus rinka;kadangi darnus bendro gyvūnų ir gyvūninės kilmės produktų rinkos organizavimas bus sėkmingas tik panaikinus zootechninio ir veterinarinio pobūdžio kliūtis, trukdančias plėtoti Bendrijos vidaus prekybą tokiais gyvūnais ir produktais; kadangi dėl to laisvas gyvūnų ir žemės ūkio produktų judėjimas, kuris yra pagrindinis bendro rinkų organizavimo bruožas, turėtų padėti racionaliai plėsti žemės ūkio gamybą ir optimaliai išnaudoti tokios gamybos veiksnius;kadangi veterinariniai patikrinimai šiuo metu atliekami pasienyje ir yra skirti apsaugoti žmonių ir gyvūnų sveikatą;kadangi galutinis tikslas yra užtikrinti, kad veterinariniai patikrinimai būtų atliekami tik gyvūnų išsiuntimo vietoje; kadangi jis gali būti pasiektas suderinus pagrindinius reikalavimus, susijusius su gyvūnų sveikatos apsauga;kadangi siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą daugiausia dėmesio reikėtų skirti patikrinimams, kurie atliekami išsiuntimo vietoje, ir tų patikrinimų, kurie galėtų būti atliekami paskirties vietoje, organizavimui; kadangi dėl tokio sprendimo reikėtų panaikinti veterinarines patikras Bendrijos pasienyje ir kadangi, susidarius tokiai padėčiai, reikėtų išlaikyti Bendrijos taisyklėse numatytą sveikatos sertifikatą arba identifikavimo dokumentą;kadangi priėmus tokį sprendimą turėtų padidėti pasitikėjimas veterinariniais patikrinimais, kuriuos atlieka išsiuntimo šalis, ypač sukūrus greito keitimosi informacija sistemą; kadangi išsiuntimo valstybė narė turi užtikrinti, kad tokie veterinariniai patikrinimai yra tinkamai atlikti;kadangi paskirties valstybėje veterinariniai patikrinimai galėtų būti atliekami paskirties vietoje; tačiau kadangi įtarus didelius pažeidimus veterinarinis gyvūnų ir produktų patikrinimas galėtų būti atliekamas jų vežimo tranzitu metu ir kadangi galima numatyti karantiną sritims, kurios nėra suderintos;kadangi turi būti numatytos priemonės, taikytinos veterinarinės patikros metu nustačius su siunta susijusius pažeidimus;kadangi turėtų būti numatyta tvarka sprendžiant nesutarimus, galinčius kilti dėl siuntų, gautų iš ūkio, centro arba organizacijos;kadangi turi būti numatytos apsaugos priemonės; kadangi už šią sritį, ypač už priemonių veiksmingumą, pirmiausia turėtų atsakyti išsiuntimo valstybė narė; kadangi Komisija turi galėti veikti skubiai, visų pirma patikrinimus atlikdama vietoje ir patvirtindama tinkamas priemones;kadangi tam, kad šioje direktyvoje išdėstytos taisyklės būtų veiksmingos, jos turi būti skirtos visiems gyvūnams ir produktams, kuriems, kai jie pateikiami Bendrijos vidaus prekybai, yra taikomi veterinarijos reikalavimai;tačiau kadangi, atsižvelgiant į dabartinę derinimo padėtį ir kol bus sukurtos Bendrijos taisyklės, tie gyvūnai bei produktai, kuriems suderintos taisyklės netaikomos, turėtų atitikti paskirties šalies reikalavimus, jei jie atitinka ir Sutarties 36 straipsnio nuostatas;kadangi pirmiau minėtos taisyklės turėtų būti taikomos zootechniniams patikrinimams;kadangi galiojančių direktyvų nuostatos turėtų būti pritaikytos prie naujų šioje direktyvoje numatytų taisyklių;kadangi šios taisyklės turėtų būti dar kartą išnagrinėtos iki 1993 m. pabaigos;kadangi Komisijai turėtų būti pavesta patvirtinti šios direktyvos taikymo priemones; kadangi dėl to turėtų būti numatyta glaudaus ir veiksmingo Komisijos ir valstybių narių bendradarbiavimo Veterinarijos nuolatiniame komitete tvarką,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad veterinariniai patikrinimai, kurie turi būti atliekami prekybai skirtiems gyvūnams ir produktams, kuriems taikomos A priede išvardytos direktyvos arba kurie nurodyti 21 straipsnio pirmojoje pastraipoje, nepažeidžiant 7 straipsnio reikalavimų būtų tikrinami nebe pasienyje, o taip, kaip nurodyta šioje direktyvoje.Be to, valstybės narės užtikrina, kad zootechniniai dokumentai būtų tikrinami laikantis šia direktyva nustatytų kontrolės taisyklių.Ši direktyva nedaro įtakos gyvūnų gerovės sąlygų tikrinimui juos vežant arba patikrinimams, kurie yra sudedamoji dalis tų uždavinių, kuriuos nediskriminuodamos vykdo institucijos, atsakingos už bendrą valstybės narės įstatymų taikymą.2 straipsnisŠioje direktyvoje:1) "veterinarinis patikrinimas" — bet kuris fizinis patikrinimas ir (arba) administracinio pobūdžio formalumai, taikomi 1 straipsnyje minimiems gyvūnams arba produktams ir skirti tiesiogiai ar kaip kitaip apsaugoti žmonių ar gyvūnų sveikatą;2) "zootechninis patikrinimas" — fizinis patikrinimas ir (arba) administracinio pobūdžio formalumai, skirti gyvūnams, kuriems taikomos A priedo II skirsnyje išvardytos direktyvos, siekiant tiesiogiai arba netiesiogiai gerinti jų veisles;3) "prekyba" — prekyba tarp valstybių narių kaip apibrėžta Sutarties 9 straipsnio 2 dalyje;4) "ūkis" — prekiautojo žemės ūkio įmonė arba patalpos, kaip apibrėžta galiojančiose nacionalinėse taisyklėse, esančios valstybės narės teritorijoje, kuriose laikomi A ir B prieduose minimi gyvūnai, išskyrus arklinius, ir ūkis, apibrėžtas 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos 90/426/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių arklinių šeimos gyvūnų importą iš trečiųjų šalių ir jų judėjimą [4], 2 straipsnio a punkte;5) "centras arba organizacija" — bet kuri įmonė, kurioje gaminami, laikomi, perdirbami arba apdorojami 1 straipsnyje minimi produktai;6) "kompetentinga institucija" — valstybės narės centrinė institucija, turinti įgaliojimus atlikti veterinarinius arba zootechninius patikrinimus, arba kita institucija, kuriai ji yra perdavusi savo įgaliojimus;7) "oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas" — kompetentingos institucijos paskirtas veterinarijos gydytojas.I SKYRIUSKilmės patikrinimas3 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų prekiaujama tik tais gyvūnais ir produktais, kurie minimi 1 straipsnyje ir kurie atitinka šiuos reikalavimus:a) A priede nurodyti gyvūnai ir produktai turi atitikti reikalavimus, išdėstytus atitinkamose tame priede nurodytose direktyvose, o B priede nurodyti gyvūnai ir produktai — paskirties valstybės narės gyvūnų sveikatos reikalavimus;b) gyvūnai ir produktai turi būti iš ūkių, centrų arba organizacijų, kuriems taikomi reguliarūs veterinariniai patikrinimai pagal 3 dalies reikalavimus;c) gyvūnai ir produktai turi būti identifikuojami laikantis Bendrijos taisyklių reikalavimų ir registruoti tokiu būdu, kad būtų galima atsekti jų kilmės arba tarpinį ūkį, centrą ar organizaciją; per tris mėnesius nuo šios direktyvos paskelbimo dienos Komisija turi būti informuota apie nacionalinę identifikavimo arba registravimo sistemą.Iki 1993 m. sausio 1 d. valstybės narės turi imtis atitinkamų priemonių, garantuojančių, kad Bendrijos vidaus prekybai taikomos identifikavimo ir registravimo sistemos yra taikomos ir gyvūnų judėjimui, vykstančiam jų teritorijoje;d) gyvūnai ir produktai, juos vežant, turi būti lydimi sveikatos sertifikatų ir (arba) bet kurių kitų A priede minimose direktyvose numatytų dokumentų, o kiti gyvūnai ir produktai — atitikti paskirties valstybės narės taisykles;Šie sertifikatai arba dokumentai, kuriuos išdavė oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas, atsakingas už kilmės arba tarpinį ūkį, centrą arba organizaciją, ir dokumentai, būtini pagal A priedo II skirsnyje nurodytus zootechnikos teisės aktus, kuriuos išdavė kompetentinga institucija, lydi gyvūnus ir produktus iki jų paskirties vietos (-ų);e) ligoms neatsparūs gyvūnai arba iš tokių gyvūnų mėsos pagaminti produktai neturi būti:i) iš ūkių, centrų arba organizacijų, teritorijų arba regionų, kuriems prireikus taikomi apribojimai, nustatomi atsižvelgiant į Bendrijos taisykles, jei įtariama, kad gyvūnai arba iš tokių gyvūnų mėsos pagaminti produktai yra užsikrėtę arba serga kuria nors C priede nurodyta liga ar kad gali kilti tokių ligų protrūkis, arba jei taikomos apsaugos priemonės;ii) iš ūkio, centro arba organizacijos, teritorijos arba regiono, kuriems oficialiai taikomi apribojimai arba apsaugos priemonės, jei įtariama, kad jie yra užsikrėtę kitomis C priede nenurodytomis ligomis arba kad gali kilti tokių ligų protrūkis, arba jei taikomos apsaugos priemonės;iii) tais atvejais, kai jie skirti ūkiams, centrams arba organizacijoms, esantiems valstybėse narėse, kurios gali pateikti garantijas pagal Direktyvos 64/432/EEB 9 straipsnį arba kitas lygiavertes Bendrijos taisykles, jau priimtas arba priimsimas, arba esantiems šalyje, kurios visa arba dalis teritorija pagal Bendrijos teisės aktus yra pripažinta neapimta atitinkamos ligos — iš tokio ūkio, kuris nepateikia tos valstybės narės reikalaujamų garantijų dėl ligų, kurios nėra įtrauktos į C priedą;iv) jeigu jie yra skirti valstybei narei arba valstybės narės teritorijos daliai, kurioje reikalaujama papildomų garantijų pagal Direktyvos 64/432/EEB 9 straipsnį arba kitas lygiavertes Bendrijos taisykles, kurios jau priimtos arba bus priimtos — iš ūkio, centro arba organizacijos, o kartais iš tokios teritorijos dalies, kuriuose nėra tokių papildomų garantijų.Kilmės šalies kompetentinga institucija užtikrina, kad sertifikatas arba kitas dokumentas būtų išduotas tik tiems ūkiams, centrams arba organizacijoms, kurie atitinka šiame punkte numatytus reikalavimus;f) jei gyvūnai ir jų produktai vežami į keletą paskirties vietų, jie turi būti skirstomi į tiek siuntų, kiek yra paskirties vietų. Kiekviena siunta turi būti lydima sertifikatų ir (arba) dokumentų, kurie minimi d punkte;g) jeigu gyvūnai ir produktai, kuriems taikomos A priede išvardytos direktyvos, atitinkantys Bendrijos taisykles, yra skirti eksportuoti į trečiąją šalį juos vežant kitos valstybės narės teritorija, muitinė, laikydamasi išsamių priemonių, kurias, remdamasi 18 straipsnyje arba, jei reikia, 19 straipsnyje nurodyta tvarka, sudaro Komisija, prižiūri vežimo operacijas tol, kol jie bus išvežti už Bendrijos teritorijos ribų, išskyrus tam tikrus skubius atvejus, kai kompetentingos institucijos leidžia to nesilaikyti dėl gyvūnų gerovės.Be to, gyvūnų ir produktų, kurie neatitinka Bendrijos taisyklių, arba gyvūnų ir produktų, kurie nurodyti B priede, tranzitas gali vykti tik turint tranzitinės valstybės narės kompetentingos institucijos leidimą.2. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad:- 1 straipsnyje nurodyti gyvūnai, kurie, laikantis nacionalinės programos ir siekiant likviduoti C priede nenurodytas ligas, turėjo būti paskersti, bei jų produktai nebūtų siunčiami į kitą valstybę narę,- dėl sveikatos arba su gyvūnų sveikata susijusių priežasčių, patvirtintų Sutarties 36 straipsnyje, uždraudus prekiauti jų teritorijoje A arba B prieduose nurodytais gyvūnais ir produktais, jie nebus siunčiami į kitą valstybę narę.3. Nepažeisdama įpareigojimų vykdyti monitoringą, kurie pagal Bendrijos teisės aktus priskiriami oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui, kompetentinga institucija tikrina ūkius, patvirtintas turgavietes ir surinkimo centrus, centrus arba organizacijas, kad įsitikintų, ar prekybai skirti gyvūnai ir produktai atitinka Bendrijos reikalavimus, ypač šio straipsnio 1 dalies c ir d punktuose išdėstytus identifikavimo reikalavimus.Kilus įtarimui, kad Bendrijos reikalavimų nesilaikoma, kompetentinga institucija atlieka būtinus patikrinimus ir, įtarimui pasitvirtinus, imasi atitinkamų priemonių, įskaitant ir tokio ūkio, centro arba organizacijos izoliavimą.4. 18 straipsnyje arba, prireikus, 19 straipsnyje nurodyta tvarka ir visų pirma atsižvelgdama į gyvūnų rūšis Komisija gali priimti išsamias šio straipsnio taikymo taisykles.4 straipsnis1. Išsiuntimo valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad:a) 1 straipsnyje minimų gyvūnų ir produktų savininkai laikosi nacionalinių arba šioje direktyvoje nurodytų Bendrijos sveikatos arba zootechnikos reikalavimų visais gamybos ir prekybos etapais;b) A priede nurodyti gyvūnai ir produktai yra tikrinami veterinariškai taip pat atidžiai, kaip ir tada, kai jie yra skiriami nacionalinei rinkai, išskyrus atvejus, jei Bendrijos taisyklėse yra numatyta kitaip;c) gyvūnai yra vežami tinkamomis higienos taisykles atitinkančiomis transporto priemonėmis.2. Kilmės valstybės narės kompetentinga institucija, išdavusi gyvūnus ir produktus lydintį sertifikatą arba dokumentą, naudodamasi 20 straipsnyje numatyta kompiuterine sistema, tą pačią dieną išsiunčia paskirties valstybės narės centrinei kompetentingai institucijai ir paskirties vietos kompetentingai institucijai duomenis, kuriuos 18 straipsnyje numatyta tvarka turi nustatyti Komisija.3. Išsiuntimo valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad už bet kurį veterinarijos arba zootechnikos teisės aktų pažeidimą būtų nubausti bet kurie fiziniai arba juridiniai asmenys, ypač jei nustatoma, kad sertifikatai, dokumentai arba identifikavimo ženklai neatitinka tikrosios gyvūnų būklės arba jų kilmės ūkio, arba faktinių produktų charakteristikų.II SKYRIUSPatikrinimai atvykus į paskirties vietą5 straipsnis1. Paskirties valstybės narės įgyvendina šias kontrolės priemones:a) gyvūnų ir produktų paskirties vietos kompetentinga institucija, vykdydama nediskriminuojančius veterinarinius patikrinimus vietoje, gali nustatyti, ar laikomasi 3 straipsnyje nurodytų reikalavimų; prireikus gali būti imami mėginiai.Be to, patikrinimai gali būti atliekami vežant gyvūnus ir produktus jų teritorija, jeigu tranzitinės valstybės narės kompetentinga institucija arba paskirties valstybės narės kompetentinga institucija turi informacijos apie galimus pažeidimus;b) be to, jeigu 1 straipsnyje minimų gyvūnų kilmės šalis yra kita valstybė ir jie yra vežami:i) į patvirtintą turgavietę arba surinkimo centrą kaip apibrėžta Bendrijos taisyklėse, jų eksploatuotojas atsako už gyvūnų, neatitinkančių 3 straipsnio 1 dalyje nurodytų reikalavimų, priėmimą.Kompetentinga institucija, vykdydama nediskriminuojančius gyvūnus lydinčių sertifikatų arba dokumentų patikrinimus, turi tikrinti, ar gyvūnai atitinka minėtus reikalavimus;ii) į skerdyklas, prižiūrimas oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo, pastarasis turi užtikrinti, patikrinęs visų pirma sertifikatą arba kitą lydimąjį dokumentą, kad bus skerdžiami tik tie gyvūnai, kurie atitinka 3 straipsnio 1 dalyje nurodytus reikalavimus.Už gyvūnų, kurie neatitinka 3 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose išdėstytų reikalavimų, skerdimą atsako skerdyklos eksploatuotojas;iii) registruotam prekiautojui, kuris išskirsto siuntas, arba įmonei, kuriai nebūtina skirti nuolatinę priežiūrą, tokį prekiautoją arba įmonę kompetentingos institucijos laiko gyvūnų gavėjais ir jiems taiko antrojoje pastraipoje nurodytus reikalavimus;iv) į ūkius, centrus arba organizacijas, įskaitant ir tą atvejį, jei, dalį siuntos iškraunant vežimo metu, kiekvieną gyvūną arba gyvūnų grupę, kaip nurodyta 3 straipsnyje, turi lydėti sveikatos sertifikato arba kito lydimojo dokumento originalas iki jie bus pristatyti juose nurodytam gavėjui.Kol siunta dar neišskirstyta arba išskirsčius neparduota, šio straipsnio pirmosios pastraipos iii ir iv punktuose minimi gavėjai turi patikrinti, ar yra 3 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodyti identifikavimo ženklai, sertifikatai arba dokumentai, informuoti kompetentingą instituciją apie visus pažeidimus ar anomalijas, o anomalijų atveju izoliuoti gyvūnus tol, kol kompetentinga institucija priims atitinkamą sprendimą.Garantijos, kurias turi pateikti pirmosios pastraipos iii ir iv punktuose minimi gavėjai, turi būti apibrėžtos susitarime su kompetentinga institucija, kuris turi būti pasirašytas 12 straipsnyje numatytos registracijos metu. Kompetentinga institucija atsitiktinės atrankos būdu tikrina gyvūnus, kad nustatytų, ar jie atitinka minėtąsias garantijas.Šis punktas taikomas mutatis mutandis 1 straipsnyje nurodytų produktų gavėjams.2. Visi sertifikate arba dokumente, numatytame 3 straipsnio 1 dalies d punkte, įrašyti gavėjai:a) paskirties valstybės narės kompetentingai institucijai pareikalavus turi iš anksto pranešti duomenis apie iš kitos valstybės narės vežamus gyvūnus ir produktus, ypač siuntos pobūdį ir numatomą įvežimo datą, kurie yra būtini 1 dalyje nurodytam patikrinimui atlikti.Ši informacija paprastai yra pateikiama per vieną parą; tačiau išskirtiniais atvejais valstybės narės gali reikalauti pateikti išankstinį pranešimą prieš dvi dienas.Šio pranešimo apie registruotus arklius, kuriems išduodamas Direktyvoje 90/427/EEB nurodytas identifikavimo dokumentas, pateikti nebūtina;b) 3 straipsnyje nurodytus sveikatos pažymėjimus arba dokumentus saugo ne trumpiau kaip šešis mėnesius, ir tą laiką nustato kompetentinga institucija, kad juos galėtų pateikti kompetentingai institucijai, jei ši to pareikalautų.3. Šio straipsnio išsamios taikymo taisyklės priimamos 18 straipsnyje arba, jei reikia, 19 straipsnyje nurodyta tvarka.6 straipsnis1. Jei pagal Bendrijos taisykles arba, nesuderintų sričių atveju, pagal nacionalines nuostatas, kurios atitinka bendrąsias Sutarties taisykles, gyvūnams turi būti taikomas karantinas, toks karantinas paprastai yra paskirties ūkyje.2. Gyvūnai gali būti laikomi karantino stotyje, jei tai pateisinama veterinariniu požiūriu. Tokia stotis yra laikoma siuntos paskirties vieta. Atitinkama valstybė narė praneša Komisijai tokio pasirinkimo motyvus.3. Įsipareigojimai dėl karantino ir jo vieta nurodomi veterinarijos reikalavimuose, kurie minimi 21 straipsnio antrojoje pastraipoje.7 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad atliekant patikrinimus tose vietose, kuriose 1 straipsnyje nurodyti gyvūnai ir produktai iš trečiųjų šalių gali būti įvežami į Bendrijos teritoriją, pavyzdžiui, uostuose, oro uostuose ir pasienio su trečiosiomis šalimis postuose, būtų imamasi šių priemonių:a) tikrinami gyvūnus ir produktus lydintys sertifikatai arba dokumentai;b) iš trečiųjų šalių importuojami gyvūnai ir produktai muitinei prižiūrint turi būti siunčiami į kontrolės postus veterinariniam patikrinimui;A priede minimi gyvūnai ir produktai negali būti įforminami muitinėje, išskyrus atvejus, jei tokiais patikrinimais būtų nustatyta, kad jie atitinka Bendrijos taisykles;c) Bendrijos gyvūnams ir produktams taikomos kontrolės taisyklės, nustatytos 5 straipsnyje.2. Gyvūnai ir produktai, nurodyti B priede, ir tie, kurie importuojami vadovaujantis nacionaliniais gyvūnų sveikatos standartais, į Bendrijos teritoriją turi būti tiesiogiai įvežami per vieną iš juos importuojančios valstybės narės kontrolės postų ir tikrinami jame taip, kaip nurodyta 1 dalies b punkte.Valstybės narės, kurios trečiųjų šalių gyvūnus ir produktus importuoja remdamosi nacionalinėmis gyvūnų sveikatos taisyklėmis, Komisiją ir kitas, ypač tranzitines, valstybes nares informuoja apie tokius importus ir apie reikalavimus, kuriuos jos taiko tokiems importams.Paskirties valstybės narės draudžia išsiųsti iš savo teritorijos gyvūnus, neišbuvusius joje tam tikro Bendrijos tam tikruose teisės aktuose numatyto laiko, taip pat antrojoje pastraipoje nurodytus produktus, išskyrus atvejus, jei jie, laikantis tos pačios sąlygos, būtų vežami į kitą valstybę narę tiesiai, ne tranzitu.Tačiau kol bus priimtos Bendrijos taisyklės, tokie gyvūnai ir produktai gali būti įvežti į kitos valstybės narės, kuri nėra nurodyta antrojoje pastraipoje, teritoriją, jeigu yra bendro pobūdžio susitarimas dėl kontrolės priemonių, kurį prieš tai yra padariusi ta kita valstybė narė arba, prireikus, tranzitinė valstybė narė. Apie atvejus, kai valstybės narės naudojasi šia nukrypti leidžiančia išimtimi, ir apie sutartas kontrolės priemones valstybės narės informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares, priklausančias Veterinarijos nuolatiniam komitetui.3. Tačiau nuo 1993 m. sausio 1 d., nukrypstant nuo 1 dalies nuostatų, visiems gyvūnams ir produktams, reguliariai transporto priemonėmis vežamiems tiesiai iš vienos Bendrijos geografinės vietos į kitą, galioja 5 straipsnyje išdėstytos kontrolės taisyklės.8 straipsnis1. Jeigu kompetentingos valstybės narės institucijos, patikrinusios siuntą jos pristatymo vietoje arba vežimo metu, nustato:a) ligų, minimų Direktyvoje 82/894/EEB [5], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 90/134/EEB [6], sukėlėjus, zoonozę ar kitas ligas, arba priežastį, dėl kurios gali kilti grėsmė gyvūnų arba žmonių sveikatai, arba tai, kad produktai vežami iš regionų, kuriuose gyvūnai serga epizootinėmis ligomis, tokie gyvūnai jų nurodymu vežami į artimiausią karantino punktą, paskerdžiami ir (arba) sunaikinami.Išlaidas, padarytas taikant pirmojoje pastraipoje nurodytas priemones, apmoka siuntėjas, jo atstovas arba asmuo, atsakingas už šiuos produktus arba gyvūnus.Paskirties valstybės narės kompetentingos institucijos nedelsdamos raštu pačiu tinkamiausiu būdu informuoja kitos valstybės narės kompetentingas institucijas ir Komisiją apie patikrinimo rezultatus, priimtus sprendimus ir tokių sprendimų priežastis.Gali būti taikomos apsaugos priemonės, numatytos 10 straipsnyje.Be to, valstybės narės pageidavimu Komisija, laikydamasi 17 straipsnyje nustatytos tvarkos, gali taikyti bet kurią priemonę, būtiną pasiekti suderintą valstybių narių požiūrį sprendžiant problemas, kurioms netaikomos Bendrijos taisyklės;b) kad gyvūnai ir produktai, nepažeidžiant a punkto nuostatų, neatitinka reikalavimų, nustatytų Bendrijos direktyvose arba nacionalinėse gyvūnų sveikatos taisyklėse tais atvejais, jei valstybė narė gauna garantijas pagal Direktyvos 64/432/EEB 9 straipsnį arba lygiavertes Bendrijos taisykles, kurios yra arba bus priimtos, siuntėjui arba jo atstovui, jei tai nepakenks žmonių ir gyvūnų sveikatai, gali būti leidžiama:- laikyti ir stebėti gyvūnus bei produktus, kuriuose rasta kenksmingų medžiagų likučių, iki bus patvirtinta, kad jie atitinka taisyklių reikalavimus, o jeigu jų nesilaikoma — taikyti Bendrijos teisės aktų numatytas priemones,- paskersti gyvūnus arba sunaikinti produktus,- tokius gyvūnus arba siuntą grąžinti atgal, tai daryti leidus paskirties valstybės narės kompetentingai institucijai ir apie tai iš anksto pranešus tranzitinei valstybei narei arba narėms.Tačiau jeigu sertifikate arba dokumente aptinkama pažeidimų, jų savininkui arba jo atstovui skiriamas tam tikras laikas, kad galėtų pasinaudoti šia trečiąja galimybe.2. 18 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija sudaro 1 dalyje nurodytų ligų sąrašą ir nustato išsamias šio straipsnio taikymo taisykles.9 straipsnis1. 8 straipsnyje numatytais atvejais paskirties valstybės narės kompetentinga institucija nedelsdama susisiekia su išsiuntimo valstybės narės kompetentingomis institucijomis. Pastarosios imasi visų būtinų priemonių ir informuoja pirmosios valstybės narės kompetentingą instituciją apie atliktus patikrinimus, priimtus sprendimus ir jų priėmimo priežastis.Jeigu paskirties valstybės narės kompetentingos institucijos abejoja, ar šios priemonės yra tinkamos, abiejų valstybių narių kompetentingos institucijos drauge ieško būdų, kaip pataisyti padėtį; prireikus gali būti atliekamas patikrinimas vietoje.Paskirties valstybės narės kompetentinga institucija informuoja Komisiją ir kitų valstybių narių kompetentingas institucijas apie pakartotinius pažeidimus, nustatytus atliekant 8 straipsnyje nurodytus patikrinimus.Komisija, atsižvelgusi į nustatytų pažeidimų pobūdį, savo iniciatyva arba paskirties valstybės narės kompetentingai institucijai pareikalavus gali:- kartu su kompetentingomis nacionalinėmis institucijomis nusiųsti į tokias vietas inspektorius,- pavesti oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui, įtrauktam į sąrašą, kurį Komisija turi sudaryti valstybių narių siūlymu, ir priimtinam įvairioms suinteresuotoms šalims, patikrinti faktus vietoje,- reikalauti, kad kompetentinga institucija dažniau tikrintų kilmės ūkius, centrus, organizacijas, patvirtintas turgavietes, surinkimo centrus arba rajonus.Patikrinimo rezultatai pranešami valstybėms narėms.Kol bus paskelbti Komisijos rezultatai, išsiuntimo valstybė narė, paskyrimo valstybei narei pareikalavus, turi dažniau tikrinti iš tokių ūkių, centrų, organizacijų, patvirtintų turgaviečių arba surinkimo centrų vežamus gyvūnus bei produktus ir neišduoti sertifikatų arba judėjimo dokumentų, jeigu yra rimtų su žmonių ir gyvūnų sveikata susijusių priežasčių.Savo ruožtu paskirties valstybė narė taip pat gali dažniau tikrinti gyvūnus iš tokių ūkių, centrų, organizacijų, patvirtintų turgaviečių arba surinkimo centrų.Vienos iš dviejų suinteresuotų valstybių narių reikalavimu tais atvejais, kai ekspertai patvirtina nustatytus pažeidimus, Komisija, laikydamasi 17 straipsnyje nustatytos tvarkos, turi imtis tinkamų priemonių ir netgi leisti valstybėms narėms laikinai uždrausti įvežti į jų teritorijas gyvūnus ir produktus iš tokio ūkio, centro, organizacijos, patvirtintos turgavietės arba surinkimo centro. Šios priemonės turi būti kuo greičiau patvirtintos arba peržiūrėtos laikantis 17 straipsnyje nustatytos tvarkos.2. Išskyrus ketvirtojoje pastraipoje nurodytus atvejus, ši direktyva neturi įtakos pagal valstybių narių galiojančius įstatymus numatytai teisei apskųsti kompetentingos institucijos sprendimus.Paskirties valstybės narės kompetentinga institucija praneša apie savo sprendimus ir jų priėmimo priežastis siuntėjui arba jo atstovui ir išsiuntimo valstybės narės kompetentingai institucijai.Siuntėjo arba jo atstovo pageidavimu šie sprendimai ir jų priežastys pateikiami raštu, smulkiai nurodant paskirties valstybės narės galiojančiuose įstatymuose numatytas teises apskųsti sprendimus apeliacine tvarka, kuriomis jis galėtų pasinaudoti, jų taikymo tvarką ir galiojimo laiką.Tačiau kilus nesutarimams abi suinteresuotos šalys gali, jei joms tai priimtina, ne vėliau kaip per mėnesį pateikti svarstyti ginčą ekspertui, įrašytam į Bendrijos ekspertų sąrašą, kurį turi sudaryti Komisija; ekspertų konsultacijų išlaidas apmoka Bendrija.Savo išvadas tokie ekspertai pateikia per 72 valandas ir ne vėliau arba jiems pateikus bet kurių tyrimų rezultatus. Atsižvelgdamos į Bendrijos veterinarijos teisės aktus, suinteresuotos šalys laikosi ekspertų išvadų.3. Siuntos grąžinimo, gyvūnų laikymo ar izoliavimo arba, prireikus, jų skerdimo ar sunaikinimo išlaidas apmoka siuntėjas, jo atstovas arba už tokius gyvūnus ar produktus atsakingas asmuo.4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 18 straipsnyje arba, prireikus, 19 straipsnyje nustatyta tvarka.III SKYRIUSBendrosios nuostatos10 straipsnis1. Kiekviena valstybė narė nedelsdama informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie jos teritorijoje kilusius protrūkius, taip pat ligų, nurodytų Direktyvoje 82/894/EEB, protrūkius, zoonozes, kitas ligas arba kitą priežastį, keliančius didelę grėsmę gyvūnų arba žmonių sveikatai.Išsiuntimo valstybė narė nedelsdama taiko Bendrijos taisyklėse numatytas kontrolės arba apsaugos priemones, svarbiausia, nustato šiose taisyklėse numatytas apsaugos zonas, arba patvirtina kitas jos nuomone būtinas priemones.Paskirties valstybė narė arba tranzitinė valstybė narė, atlikusi 5 straipsnyje nurodytą tikrinimą ir nustačiusi vieną iš pirmojoje pastraipoje minėtų ligų arba priežasčių, prireikus gali imtis Bendrijos taisyklėse numatytų atsargos priemonių, tarp jų gyvūnų karantino.Kol bus imtasi priemonių pagal 4 dalį, dėl rimtų, su žmonių arba gyvūnų sveikata susijusių priežasčių, paskirties valstybė narė gali imtis laikinų apsaugos priemonių, susijusių su tokiais ūkiais, centrais arba organizacijomis, o zoonozės atveju — su Bendrijos taisyklėse numatytomis apsaugos zonomis.Valstybės narės apie taikomas priemones nedelsdamos praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.2. Valstybės narės, kuri minima 1 dalies pirmojoje pastraipoje, prašymu arba Komisijos iniciatyva vienas arba keletas Komisijos atstovų gali iškart vykti į tam tikrą vietą, kur kartu su kompetentingomis institucijomis tiria priemones, kurių buvo imtasi, ir pateikia apie jas savo nuomonę.3. Jei Komisijai nebuvo pranešta apie taikytas priemones arba ji tokias priemones laiko nepakankamomis, Komisija kartu su suinteresuotomis valstybėmis narėmis ir prieš įvykstant Veterinarijos nuolatinio komiteto posėdžiui gali imtis laikinų apsaugos priemonių dėl gyvūnų ar produktų iš epizootine liga užkrėsto regiono arba iš konkretaus ūkio, centro ar organizacijos. Tokios priemonės kuo greičiau pateikiamos Veterinarijos nuolatiniam komitetui, kuris jas tvirtina, keičia arba atšaukia 17 straipsnyje nurodyta tvarka.4. Apie visus atvejus Komisija kuo greičiau praneša Veterinarijos nuolatiniam komitetui. 17 straipsnyje nurodyta tvarka ji patvirtina priemones, skirtas 1 straipsnyje minimiems gyvūnams ir produktams ir, atsižvelgdama į aplinkybes, iš tokių gyvūnų mėsos pagamintiems produktams. Komisija stebi padėtį ir, jei reikia, ta pačia tvarka keičia arba atšaukia priimtus sprendimus.5. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, ypač sąrašas, skirtas zoonozėms arba priežastims, dėl kurių gali kilti didelis pavojus žmonių sveikatai, sudaromas 18 straipsnyje nustatyta tvarka.11 straipsnisKiekviena valstybė narė ir Komisija paskiria veterinarijos tarnybą arba tarnybas, atsakingas už veterinarinių patikrinimų vykdymą ir bendradarbiavimą su kitų valstybių narių kontrolės tarnybomis.12 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad visi prekiautojai, Bendrijoje prekiaujantys gyvūnais ir (arba) produktais, kuriems taikomas 1 straipsnis:a) kompetentingai institucijai pareikalavus, iš anksto oficialiai įsiregistruotų;b) darytų įrašus apie gautas siuntas, o 5 straipsnio 1 dalies b punkto iii papunktyje minimi gavėjai — apie tolesnę gyvūnų ir produktų paskirtį.Tokie įrašai saugomi kompetentingos nacionalinės institucijos nustatytą laiką ir pateikiami jai pareikalavus.13 straipsnisValstybės narės taip pat užtikrina, kad jų veterinarijos tarnybų tarnautojai, prireikus bendradarbiaudami su atitinkamus įgaliojimus turinčiais kitų tarnybų tarnautojais, sugebėtų:- tikrinti ūkius, instaliacijas, transporto priemones ir procedūras, naudojamas gyvūnams ženklinti ir identifikuoti,- nustatyti, ar personalas laikosi reikalavimų, skirtų A priede nurodytiems produktams ir nustatytų tame priede pateiktuose dokumentuose,- paimti:i) gyvūnų, skirtų pardavimui, rinkai arba vežti, mėginius;ii) produktų, skirtų laikymui arba pardavimui, rinkai arba vežti, mėginius,- nagrinėti dokumentų arba duomenų apdorojimo medžiagą, susijusią su patikrinimais, atliktais po to, kai buvo taikytos šioje direktyvoje numatytos priemonės.Valstybės narės turi reikalauti tikrinti ūkius, centrus arba organizacijas, kad pirmiau minėtos užduotys būtų atliekamos bendromis jėgomis.14 straipsnis1. Direktyva 64/432/EEB [7] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/662/EEB [8], keičiama taip:a) 6 straipsnis pakeičiamas taip:"6 straipsnisSkerdimui skirti gyvūnai, atvežti tiesiai į paskirties šalies skerdyklą arba į ją patekę iš patvirtintos turgavietės ar surinkimo centro, turi būti kuo greičiau paskersti laikantis gyvūnų sveikatos reikalavimų.Skerdimui skirti gyvūnai, atvežti į paskirties šalį ir patekę į turgavietę, esančią šalia skerdyklos, kurios taisyklėse nurodyta, kad visi gyvūnai, ypač pasibaigus turgavietės darbo dienai, gali būti vežami tik į kompetentingos centrinės institucijos patvirtintą skerdyklą, turi būti šioje skerdykloje paskersti per penkias dienas nuo jų atvežimo į turgavietę.Paskirties šalies kompetentinga institucija, atsižvelgdama į gyvūnų sveikatą, gali nurodyti, į kokią skerdyklą tokius gyvūnus siųsti."b) 7 straipsnio 3 dalis ir 8 straipsnio 2 dalies pirmoji pastraipa išbraukiamos.c) 9 ir 10 straipsniai pakeičiami taip:"9 straipsnis1. Valstybė narė, turinti nacionalinę programą, skirtą kontroliuoti E priede nenurodytoms užkrečiamosioms ligoms visoje teritorijoje arba jos dalyje, šią programą gali pateikti Komisijai, bendrais bruožais visų pirma nurodydama:- ligos išplitimą valstybėje narėje,- programos atsiradimo priežastis, atsižvelgiant į ligos svarbumą ir tikėtiną programos naudą išlaidų atžvilgiu,- geografinę teritoriją, kurioje bus taikoma ši programa,- kategorijas, į kurias turėtų būti skirstomi gyvūnų ūkiai, kategorijoms privalomus standartus ir taikomų tyrimų tvarką,- programos monitoringo tvarką,- veiksmus, kurių reikėtų imtis, jei ūkis dėl kokių nors priežasčių praranda savo statusą,- veiksmus, kurių reikėtų imtis, jeigu tyrimų, atliktų laikantis šios programos nuostatų, rezultatai yra teigiami.2. Valstybių narių pateiktas programas tiria Komisija. Programos, minimos 1 dalyje, gali būti tvirtinamos laikantis 1 dalyje nustatytų kriterijų ir 12 straipsnyje nurodytos tvarkos. Laikantis tos pačios tvarkos tuo pačiu metu arba ne vėliau kaip po trijų mėnesių nuo programos patvirtinimo nustatomos bendrosios arba ribotos papildomos garantijos, kurių gali būti pareikalauta Bendrijos vidaus prekyboje. Tokios garantijos turi būti ne didesnės nei garantijos, kurias valstybė narė taiko nacionaliniu mastu.3. Valstybių narių pateiktos programos gali būti keičiamos arba pildomos 12 straipsnyje nustatyta tvarka. Pakeitimai arba papildymai, padaryti jau patvirtintose programose arba garantijose, nustatytose laikantis 2 dalies, gali būti tvirtinami ta pačia tvarka.10 straipsnis1. Jei, valstybės narės nuomone, jos teritorija arba tam tikra teritorijos dalis nėra apimta ligos, kurioms neatsparūs galvijai ir kiaulės, ji pateikia Komisijai atitinkamus patvirtinamuosius dokumentus, kuriuose visų pirma būtų nurodyta:- ligos kilmė ir jos atsiradimo šalies teritorijoje istorija,- priežiūros tikslais atliekamų tyrimų rezultatai, remiantis serologiniais, mikrobiologiniais, patologiniais arba epidemiologiniais tyrimais ir reikalavimu pagal įstatymus apie ligą pranešti kompetentingai institucijai,- priežiūros trukmė,- prireikus, kiek laiko ir kurioje geografinėje teritorijoje buvo draudžiama gyvūnų vakcinacija nuo šios ligos,- priemonės, kuriomis nustatoma, kad gyvūnai šiomis ligomis neserga.2. Dokumentus, kuriuos pateikia valstybės narės, tiria Komisija. Bendro arba specialaus pobūdžio papildomos garantijos, kurių gali būti pareikalauta Bendrijos vidaus prekyboje, gali būti nustatomos 12 straipsnyje nurodyta tvarka. Tokios garantijos turi būti ne didesnės nei garantijos, kurias valstybė narė taiko nacionaliniu mastu. Tais atvejais, kai pateisinamieji dokumentai pateikiami iki 1991 m. liepos 1 d., sprendimai dėl papildomų garantijų priimami iki 1992 m. sausio 1 d.3. Suinteresuota valstybė narė informuoja Komisiją apie bet kokius 1 dalyje nurodytos informacijos apie ligas pasikeitimus. Gavus tokią informaciją, garantijos, kurios nustatomos laikantis 2 dalies, gali būti pakeistos arba panaikintos 12 straipsnyje nurodyta tvarka."2. Direktyvos 88/407/EEB [9] 5 straipsnio 2 dalies 2-5 pastraipos ir 7 bei 15 straipsniai išbraukiami.3. Direktyvos 89/556/EEB [10] 5 straipsnio 2 dalies 2-4 pastraipos ir 14 straipsnis išbraukiami.4. Direktyvos 72/462/EEB [11] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/227/EEB [12], 13 straipsnio pirmosios pastraipos penktoje eilutėje žodis "trys" keičiamas žodžiu "penki".15 straipsnis1. Direktyvos 64/432/EEB ir 89/556/EEB papildomos šiuo straipsniu:"14 straipsnisTaisyklės, pateiktos 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvoje 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [13] yra visų pirma taikomos gyvūnų patikrinimams jų kilmės vietoje, patikrinimų organizavimui ir vėlesniems patikrinimams, kurie turi būti atliekami paskirties šalyje, ir apsaugos priemonėms, kurios turi būti įgyvendinamos."2. Direktyva 88/407/EEB papildoma šiuo straipsniu:"15 straipsnisTaisyklės, pateiktos 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvoje 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [14] yra visų pirma taikomos gyvūnų patikrinimams jų kilmės vietoje, patikrinimų organizavimui ir vėlesniems patikrinimams, kurie turi būti atliekami paskirties šalyje, ir apsaugos priemonėms, kurios turi būti įgyvendinamos."3. Direktyvos 90/426/EEB 9 straipsnis keičiamas taip:"9 straipsnisTaisyklės, pateiktos 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvoje 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [15] yra visų pirma taikomos gyvūnų patikrinimams jų kilmės vietoje, patikrinimų organizavimui ir vėlesniems patikrinimams, kurie turi būti atliekami paskirties šalyje, ir apsaugos priemonėms, kurios turi būti įgyvendinamos."16 straipsnisKomisija, laikydamasi 18 straipsnyje išdėstytos tvarkos, gali iš dalies pakeisti C priede pateiktą ligų sąrašą.17 straipsnisDarant nuorodą į šiame straipsnyje numatytą tvarką, Veterinarijos nuolatinis komitetas, įkurtas Sprendimu 68/361/EEB [16], priima sprendimus remdamasis Direktyvos 89/662/EEB 17 straipsnyje nustatytomis taisyklėmis.18 straipsnisDarant nuorodą į šiame straipsnyje nurodytą tvarką, Veterinarijos nuolatinis komitetas priima sprendimus remdamasis Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnio nuostatomis.19 straipsnisDarant nuorodą į šiame straipsnyje nurodytą tvarką, Zootechnikos nuolatinis komitetas, įkurtas Sprendimu 77/505/EEB [17], priima sprendimus remdamasis Direktyvos 88/661/EEB [18] 11 straipsnyje nustatytomis taisyklėmis.IV SKYRIUSBaigiamosios ir pereinamojo laikotarpio nuostatos20 straipsnis1. Komisija, laikydamasi 18 straipsnyje nustatytos tvarkos, įveda kompiuterinę sistemą, kuri sujungtų veterinarijos institucijas ir, visų pirma, palengvintų keitimąsi informacija tarp kompetentingų institucijų tų regionų, kuriuose buvo išduoti gyvūnus ir produktus lydintys sveikatos sertifikatai, ir paskirties valstybės narės kompetentingų institucijų.2. Bendrijos finansinės paramos teikimo tvarka, kuri numatyta Sprendimo 90/424/EEB 37 straipsnyje ir yra būtina šiai programai įgyvendinti, tvirtinama minėtojo sprendimo 42 straipsnyje numatyta tvarka.3. 18 straipsnyje numatyta tvarka Komisija patvirtina šio straipsnio taikymo tvarką ir, svarbiausia, pasikeitimo duomenimis reikalavimus bei tokių duomenų apsaugos taisykles.21 straipsnisIki 1992 m. gruodžio 31 d., kol nepriimtos Bendrijos taisyklės, prekyba B priedo sąraše nurodytais gyvūnais ir produktais, nepažeidžiant siekio išlaikyti nacionalines siuntų identifikavimo taisykles, vykdoma pagal šioje direktyvoje nustatytas kontrolės taisykles, ypač tas, kurios nurodytos 3 straipsnio 1 dalies a punkto sakinio antrojoje dalyje.Valstybės narės iki 22 straipsnyje nurodyto termino praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie šio straipsnio pirmojoje pastraipoje nurodytų gyvūnų ir produktų įvežimo į jų teritoriją sąlygas ir tvarką, kuri šiuo metu galioja, taip pat jų identifikavimo taisykles.17 straipsnyje išdėstyta tvarka Komisija nustato priemones, skirtas pranešimams apie antrojoje pastraipoje nurodytas sąlygas kompiuterizuoti.Kontrolės taisyklės, skirtos A priede nurodytiems gyvūnams ir produktams, bus taikomos ir tiems gyvūnams bei gyvūninės kilmės produktams, kuriems šis priedas kol kas netaikomas, tada, kai bus priimtos jų prekybą reglamentuojančios suderintos taisyklės. Iki 1992 m. sausio 1 d. Taryba priima sprendimą, kad gyvūnai ir produktai, kuriems netaikomos minėtosios direktyvos, 1992 m. gruodžio 31 d. būtų įtraukti į Direktyvos 89/662/EEB ir į šios direktyvos taikymo sritį.22 straipsnis1. Iki 1991 m. spalio 1 d. valstybės narės pateikia Komisijai nacionalinių priemonių šioje direktyvoje nurodytiems tikslams įgyvendinti programą, visų pirma patikrinimų dažnumo.2. Valstybių narių pateiktas programas Komisija nagrinėja laikydamasi 1 dalies nuostatų.3. Kasmet, pradedant 1992 m., Komisija siunčia valstybėms narėms savo rekomendacijas dėl kitų metų patikrinimų programos; savo nuomonę apie tokias rekomendacijas Veterinarijos nuolatinis komitetas būna pateikęs iš anksto. Šios rekomendacijos vėliau gali būti koreguojamos.23 straipsnis1. Iki 1991 m. sausio 1 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma priima sprendimą dėl taisyklių ir bendrųjų principų, taikytinų trečiosiose šalyse atliekamiems patikrinimams ir iš trečiųjų šalių importuojamiems gyvūnams bei produktams, kuriems taikoma ši direktyva. Tokiu pat būdu iki tos pačios datos skiriami postai prie Bendrijos išorinių sienų ir nustatomi jiems keliami reikalavimai.2. Iki 1993 m. sausio 1 d. Taryba, remdamasi Komisijos ataskaita apie įgytą patirtį ir atitinkamais pasiūlymais, kuriems bus pritarta kvalifikuota balsų dauguma, persvarsto šios direktyvos, ypač jos 10 straipsnio ir 5 straipsnio 2 dalies a punkto, nuostatas.24 straipsnisIki 1992 m. gruodžio 31 d., bet ne vėliau kaip po 12 mėnesių nuo tos dienos, kai Direktyva 90/423/EEB tampa privaloma valstybėms narėms, valstybės narės, siekdamos palaipsniui įgyvendinti šioje direktyvoje išdėstytas patikrinimo priemones, nukrypdamos nuo 5 straipsnio 1 dalies, gali:- ir toliau tikrinti vežamų gyvūnų ir produktų, kuriems taikomi A ir B priedai, dokumentus ir nustatyti, ar jie atitinka Bendrijos taisyklėse išdėstytus konkrečius reikalavimus,- tikrinti gyvūnų ir produktų, importuojamų iš trečiųjų šalių, dokumentus jų vežimo metu.25 straipsnisTaryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma iki 1992 m. spalio 1 d. nustato priemones, kurios turi būti taikomos pasibaigus 24 straipsnyje nurodytų pereinamojo laikotarpio nuostatų galiojimo laikui.26 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję:i) per du mėnesius nuo šios direktyvos paskelbimo, įgyvendina šios direktyvos 10 straipsnį ir Direktyvos 89/662/EEB 9 straipsnį;ii) dieną, kuri turi būti nustatyta priėmus atitinkamą sprendimą, priimtiną iki 1990 m. gruodžio 31 d., bet ne vėliau kaip 1991 m. gruodžio 31 d., įgyvendina kitas šios direktyvos nuostatas.Tačiau šioms kitoms nuostatoms įgyvendinti Graikijos Respublikai papildomai skiriami vieneri metai.27 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1990 m. birželio 26 d.Tarybos varduPirmininkasM. O'Kennedy[1] OL C 225, 1988 8 31, p. 4.[2] OL C 326, 1988 12 19, p. 28.[3] OL C 56, 1989 3 6, p. 20.[4] OL L 224, 1990 8 18, p. 42.[5] OL L 378, 1982 12 31, p. 58.[6] OL L 76, 1990 3 22, p. 23.[7] OL 121, 1964 7 29, p. 2012/64.[8] OL L 395, 1989 12 30, p. 13.[9] OL L 134, 1988 7 22, p. 10.[10] OL L 302, 1989 10 19, p. 1.[11] OL L 302, 1972 12 31, p. 28.[12] OL L 93, 1989 4 6, p. 25.[13] OL L 224, 1990 8 18, p. 29.[14] OL L 224, 1990 8 18, p. 29.[15] OL L 224, 1990 8 18, p. 29.[16] OL L 255, 1968 10 18, p. 23.[17] OL L 206, 1977 8 12, p. 11.[18] OL L 382, 1988 12 31, p. 16.--------------------------------------------------A PRIEDASI. VETERINARIJOS TEISĖS AKTAI1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis.OL 121, 1964 7 29, p. 1977/64.1988 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 88/407/EEB, nustatanti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus Bendrijos vidaus prekybai užšaldyta galvijų sperma bei jos importui.OL L 194, 1988 7 22, p. 10.1989 m. rugsėjo 25 d. Tarybos direktyva 89/556/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą galvijų embrionais ir jų importą iš trečiųjų šalių.OL L 302, 1989 10 19, p. 1.1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 90/426/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių arklinių šeimos gyvūnų importą iš trečiųjų šalių ir jų judėjimą [1].OL L 224, 1990 8 18, p. 42.1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 90/429/EEB, nustatanti gyvūnų sveikatos reikalavimus Bendrijos vidaus prekybai kiaulių sperma ir jos importui.OL L 224, 1990 8 18, p. 62.II. ZOOTECHNIKOS TEISĖS AKTAI1977 m. liepos 25 d. Tarybos direktyva 77/504/EEB dėl grynaveislių veislinių galvijų.OL L 206, 1977 8 12, p. 8.1988 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva 88/661/EEB dėl veislinėms kiaulėms taikomų zootechnikos standartų.OL L 382, 1988 12 31, p. 36.1989 m. gegužės 30 d. Tarybos direktyva 89/361/EEB dėl grynaveislių avių ir ožkų.OL L 153, 1989 6 8, p. 30.1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 90/427/EEB dėl zootechninių ir genealoginių reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais.OL L 224, 1990 8 18, p. 55.[1] Nuo 1992 m. sausio 1 d.--------------------------------------------------B PRIEDASGYVŪNAI IR PRODUKTAI, KURIEMS TAIKOMI TEISĖS AKTAI NĖRA DERINAMI, BET KURIAIS PREKIAUJANT BUS REIKALAUJAMA ATLIKTI ŠIOJE DIREKTYVOJE NUMATYTUS PATIKRINIMUSA. Gyvūnai:- avys ir ožkos- gyvi naminiai paukščiai- naminiai triušiaiB. Produktai:- atliekos (užkratai)- perinti skirti kiaušiniai--------------------------------------------------C PRIEDASEPIZOOTINIŲ GYVŪNŲ LIGŲ, DĖL KURIŲ PRIVALOMA IMTIS SKUBIŲ PRIEMONIŲ IR TAIKYTI TERITORINIUS APRIBOJIMUS (VALSTYBIŲ NARIŲ, REGIONŲ ARBA ZONŲ), SĄRAŠAS- snukio ir nagų liga- klasikinis kiaulių maras- afrikinis kiaulių maras- kiaulių vezikulinė liga- Niukaslio liga- galvijų maras- smulkių atrajotojų maras- vezikulinis stomatitas- mėlynojo liežuvio liga- afrikinė arklių liga- arklių virusinis encefalomielitas- Tešeno liga- paukščių gripas- avių ir ožkų raupai- žvynelinė liga- Rifto slėnio karštligė- kontaginė galvijų pleuropneumonija--------------------------------------------------


Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0096

2003 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų

Oficialusis leidinys L 037 , 13/02/2003 p. 0024 - 0039 CS.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 ET.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 HU.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 LT.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 LV.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 MT.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 PL.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 SK.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374 SL.ES skyrius 15 tomas 07 p. 359  - 374

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/96/EB2003 m. sausio 27 d.dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos, atsižvelgdami į 2002 m. lapkričio 8 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrąjį akto projektą [4],kadangi:(1) Svarbiausi Bendrijos aplinkos politikos tikslai – išsaugoti, saugoti ir gerinti aplinkos būklę, saugoti žmonių sveikatą bei apdairiai ir racionaliai eikvoti gamtinius išteklius. Ši politika grindžiama atsargumo principu ir nuostatomis, jog reikia imtis prevencinių veiksmų, kad žala aplinkai pirmiausia turėtų būtų atitaisoma ten, kur yra jos šaltinis, ir kad žalą atlygina teršėjas.(2) Aplinkos ir tvarios plėtros Bendrijos veiklos krypčių ir veiksmų programoje (Penktojoje aplinkos apsaugos veiksmų programoje) [5] nurodoma, kad, siekiant įgyvendinti tvarią plėtrą, reikia ženkliai keisti dabartinius plėtotės, gamybos, vartojimo ir elgsenos modelius, bei pasisakoma už tai, kad, inter alia, būtų sumažintos gamtinių išteklių naudojimo atliekos bei užtikrinta taršos prevencija. Joje nurodoma, kad elektros ir elektroninės įrangos atliekos yra viena svarbiausių reguliuotinų sričių, turint omeny atliekų apsaugos, utilizavimo ir saugaus jų šalinimo principų taikymą.(3) 1996 m. liepos 30 d. Komisijos komunikate dėl Bendrijos atliekų tvarkymo strategijos apžvalgos pabrėžiama, kad ten, kur atliekų susidarymo negalima išvengti, jos turėtų būti pakartotinai naudojamos arba utilizuojamos dėl jų medžiagos arba energijos.(4) Taryba savo 1997 m. vasario 24 d. rezoliucijoje dėl Bendrijos atliekų tvarkymo strategijos [6] pabrėžė, jog būtina gerinti atliekų utilizavimą, siekiant sumažinti šalintinų atliekų kiekį ir taupyti gamtinius išteklius, visų pirma pakartotinai naudojant, perdirbant, kompostuojant ir utilizuojant energiją iš atliekų; Taryba pripažino, kad kiekvienu atveju renkantis atliekų tvarkymo būdą turi būti atsižvelgiama į aplinkos ir ekonominius padarinius, tačiau tol, kol bus pasiekta mokslo ir technikos pažanga ir atliktas išsamesnis gyvavimo ciklo tyrimas, pirmenybė turėtų būti teikiama pakartotiniam atliekų naudojimui ir medžiagų utilizavimui, kiek šie būdai yra saugiausi aplinkai. Taryba taip pat paragino Komisiją kuo greičiau parengti prioritetinių atliekų srautų, taip pat elektros bei elektroninės įrangos atliekų, programos projektų atitinkamą tolesnį tyrimą.(5) Europos Parlamentas 1996 m. lapkričio 14 d. rezoliucijoje [7] paprašė Komisijos pateikti pasiūlymus direktyvoms dėl daugelio prioritetinių atliekų srautų, įskaitant ir elektros bei elektroninės įrangos atliekas, bei šiuose pasiūlymuose nustatyti gamintojo atsakomybės principą. Toje pačioje rezoliucijoje Europos Parlamentas prašo Tarybą ir Komisiją pateikti pasiūlymus, kaip būtų galima sumažinti atliekų kiekį.(6) 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvoje 75/442/EEB dėl atliekų [8] numatyta, kad konkrečios taisyklės ypatingiems atvejams arba taisyklės, papildančios Direktyvos 75/442/EEB dėl atskirų atliekų rūšių tvarkymo taisykles, gali būti nustatytos atskiromis direktyvomis.(7) Bendrijoje susidarančių elektros ir elektroninės įrangos atliekų kiekiai sparčiai didėja. Tvarkant atliekas didžiausią susirūpinimą kelia elektros ir elektroninės įrangos (EEĮ) pavojingų komponentų turinys bei nepakankamas EEĮ atliekų perdirbimas.(8) Valstybėms narėms veikiant individualiai, nebus galima veiksmingai pasiekti, kad pagerėtų EEĮ atliekų tvarkymas. Visų pirma skirtingai taikant gamintojo atsakomybės principą nacionaliniu mastu, gali pasireikšti ženklūs ūkio subjektams tenkančios finansinės naštos skirtumai. Vykdant skirtingas EEĮ atliekų tvarkymo nacionalines strategijas, trukdoma veiksmingai įgyvendinti atliekų perdirbimo strategijas. Dėl to esminiai kriterijai turėtų būti nustatyti Bendrijos lygiu.(9) Šios direktyvos nuostatos turėtų būti taikomos produktams ir gamintojams nepriklausomai nuo pardavimo būdo, įskaitant ir nuotolinį bei elektroninį pardavimą. Šiuo atžvilgiu siekiant, kad kitiems platinimo kanalams dėl šios direktyvos nuostatų netektų patirti su EEĮ atliekomis susijusių išlaidų, kai įranga buvo parduota nuotoliniu arba elektroniniu būdu, nuotolinio arba elektroninio pardavimo kanalus naudojančių gamintojų ir platintojų įsipareigojimai turėtų būti kiek įmanoma vienodesni ir įgyvendinami vienodai.(10) Ši direktyva turėtų apimti visą vartotojų naudojamą elektros ir elektroninę įrangą bei profesionaliam naudojimui skirtą elektros ir elektroninę įrangą. Ši direktyva turėtų būti taikoma nepažeidžiant saugos ir sveikatos reikalavimus reglamentuojančių Bendrijos teisės aktų, ginančių visus su EEĮ atliekomis susiduriančius subjektus, bei nepažeidžiant konkrečių Bendrijos atliekų tvarkymą reglamentuojančių teisės aktų, visų pirma 1991 m. kovo 18 d. Tarybos direktyvos 91/157/EEB dėl baterijų ir akumuliatorių, turinčių tam tikrų pavojingų medžiagų [9].(11) Direktyva 91/157/EEB turi būti kuo greičiau persvarstyta, visų pirma atsižvelgiant į šią direktyvą.(12) Šia direktyva nustatoma gamintojo atsakomybė yra viena iš priemonių skatinti elektros ir elektroninės įrangos kūrimą ir gamybą visapusiškai įvertinant ir skatinant jos remontą, galimybę ją modernizuoti, pakartotinai naudoti, išardyti ir perdirbti.(13) Siekdamos užtikrinti grąžinant ir tvarkant EEĮ atliekas dalyvaujančio gamintojo personalo saugumą ir sveikatą, valstybės narės, remdamosi nacionaliniais ir Bendrijos teisės aktais dėl saugumo ir sveikatos apsaugos reikalavimų, turėtų nustatyti sąlygas, kuriomis platintojai gali atsisakyti priimti atliekas atgal.(14) Valstybės narės turėtų skatinti elektros ir elektroninės įrangos kūrimą ir gamybą, kai numatomas ir palengvinamas jos išmontavimas ir utilizavimas, ypač pakartotinis EEĮ atliekų, jų komponentų ir medžiagų naudojimas ir perdirbimas. Gamintojai neturėtų naudoti išskirtinių konstrukcinių ypatumų ar gamybos procesų, kurie neleistų pakartotinai naudoti EEĮ atliekų, nebent tokie konstrukciniai ypatumai ar gamybos procesai pasižymi išskirtiniais privalumais, pavyzdžiui, aplinkos apsaugos ir (arba) saugumo reikalavimų srityse.(15) Siekiant užtikrinti specialų EEĮ atliekų apdorojimą ir perdirbimą, keliama būtina sąlyga – jas rinkti atskirai siekiant Bendrijoje užtikrinti užsibrėžtą žmonių sveikatos ir gamtos apsaugos lygį. Vartotojai turi aktyviai prisidėti prie sėkmingo tokių atliekų surinkimo ir turėtų būti skatinami grąžinti EEĮ atliekas. Šiuo tikslu grąžinant EEĮ atliekas turėtų būti įdiegti patogūs įrenginiai, įskaitant surinkimo punktus viešose vietose, kad privatūs namų ūkiai galėtų grąžinti atliekas bent jau nemokamai.(16) Kad Bendrijoje būtų pasiektas užsibrėžtas apsaugos lygis ir suderinti aplinkos apsaugos tikslai, valstybės narės turėtų patvirtinti atitinkamas priemones, kad EEĮ atliekos kuo rečiau būtų šalinamos kaip nerūšiuotos komunalinės atliekos ir būtų pasiektas aukštas atskiro EEĮ atliekų surinkimo lygis. Siekiant užtikrinti, kad valstybės narės siektų sukurti veiksmingas tokių atliekų surinkimo sistemas, turėtų būti reikalaujama, kad jose būtų pasiektas aukštas EEĮ atliekų surinkimo iš namų ūkių lygis.(17) Specialus EEĮ atliekų tvarkymas būtinas siekiant, kad teršalai nepasklistų į perdirbtą medžiagą ar atliekų srautą. Toks apdorojimas yra veiksmingiausia priemonė užtikrinti, kad bus laikomasi užsibrėžto Bendrijos aplinkos apsaugos lygio. Bet kuri organizacija ar įmonė, vykdanti perdirbimo ar apdorojimo operacijas, turėtų laikytis minimalių standartų, kad būtų išvengta neigiamų EEĮ atliekų tvarkymo padarinių aplinkai. Turėtų būti naudojamos geriausiai prieinamos apdorojimo, utilizavimo ir perdirbimo technologijos, jei jomis užtikrinama žmonių sveikatos ir aplinkos apsauga. Geriausiai prieinamos apdorojimo, utilizavimo ir perdirbimo technologijos gali būti išsamiau apibrėžiamos Direktyvoje 96/61/EB nustatyta tvarka.(18) Kai galima, pirmenybė turėtų būti teikiama EEĮ atliekų ir jos komponentų, smulkių sudedamųjų dalių ir komplektavimo gaminių pakartotiniam naudojimui. Kai pakartotinas naudojimas yra nepageidautinas, visos atskirai surinktos EEĮ atliekos turėtų būti siunčiamos utilizuoti; šio proceso metu turi būti atliekamas aukšto lygio jų perdirbimas ir utilizavimas. Be to, gamintojai turėtų būti skatinami integruoti perdirbtą medžiagą į naują įrangą.(19) Pagrindiniai EEĮ atliekų tvarkymo finansavimo principai turi būti nustatyti Bendrijos lygiu, o finansavimo planai turi padėti užtikrinti aukštus atliekų surinkimo lygius ir įgyvendinti gamintojo atsakomybės principą.(20) Privačių namų ūkių elektros ir elektroninės įrangos naudotojams turėtų būti sudaryta galimybė grąžinti EEĮ atliekas bent jau nemokamai. Todėl gamintojai turėtų finansuoti atliekų surinkimą iš surinkimo įrenginių, taip pat EEĮ atliekų apdorojimą, utilizavimą ir šalinimą. Kad gamintojo atsakomybės samprata turėtų maksimalų efektą, kiekvienas gamintojas turėtų būti atsakingas už atliekų, gautų iš savo pagamintų produktų, tvarkymo finansavimą. Gamintojui turėtų būti leidžiama pasirinkti, kaip įgyvendinti šį įsipareigojimą – individualiai ar prisijungus prie kolektyvinio plano. Išleisdamas produktą į rinką kiekvienas gamintojas turėtų suteikti finansinę garantiją, kad neliktų "niekieno" produktų, kurių EEĮ atliekų tvarkymo kaštai tenka visuomenei ar kitiems gamintojams. Atsakomybę finansuoti istorinių atliekų tvarkymą turėtų prisiimti visi veikiantys gamintojai sudarydami kolektyvinius finansavimo planus, prie kurių proporcingai prisideda visi gamintojai, esantys rinkoje tuo metu, kai atsiranda kaštai. Į kolektyvinius finansavimo planus taip pat turėtų būti įtraukiami ir smulkūs gamintojai, importuotojai ir naujai pasirodę dalyviai. Pereinamojo laikotarpio metu gamintojams turėtų būti leidžiama parduodant naujus produktus pirkėjams savanoriškai rodyti istorinių atliekų surinkimo, apdorojimo ir aplinkai tinkamo šalinimo kaštus. Šia nuostata besinaudojantys gamintojai turėtų garantuoti, kad minimi kaštai neviršija faktinių sąnaudų.(21) Siekiant sėkmingai rinkti EEĮ atliekas, vartotojams būtina pranešti, kad reikalaujama neišmesti EEĮ atliekų į nerūšiuotas komunalines atliekas bei rinkti EEĮ atliekas atskirai, taip pat priminti apie surinkimo sistemas bei jų vaidmenį tvarkant EEĮ atliekas. Pateikiant šią informaciją turėtų būti tinkamai pažymėta elektros ir elektroninė įranga, kuri gali patekti į šiukšlių dėžes arba panašias komunalinių atliekų surinkimo vietas.(22) Informacija apie komponentų ir medžiagų identifikavimą, kurią turi teikti gamintojai, yra svarbi skatinant EEĮ atliekų tvarkymą, ypač jų apdorojimą ir utilizavimą (perdirbimą).(23) Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kontrolės ir monitoringo infrastruktūra leistų stebėti, ar teisingai įgyvendinama ši direktyva atsižvelgiant, inter alia, į 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendaciją 2001/331/EB, nustatančią minimalius aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijus [10].(24) Kad būtų galima stebėti, kaip įgyvendinami šios direktyvos tikslai, reikalinga informacija apie išleistos į Bendrijos rinką elektros ir elektroninės įrangos svorį arba, jei to negalima nurodyti, apie jos vienetų skaičių bei EEĮ atliekų, sukauptų laikantis šios direktyvos, rinkimo, pakartotinio naudojimo (kiek įmanoma nurodant ir neišardytų prietaisų galimo pakartotinio naudojimo), utilizavimo (perdirbimo) ir eksportavimo mastą.(25) Valstybės narės gali nuspręsti įgyvendinti tam tikras šios direktyvos nuostatas remdamosi susitarimais tarp kompetentingų institucijų ir atitinkamų ekonomikos sektorių, jei įvykdomi tam tikri reikalavimai.(26) Šios direktyvos tam tikrų nuostatų, IA priede pateiktoms kategorijoms priskirtų produktų sąrašo, EEĮ atliekų medžiagų ir komponentų atrankinio apdorojimo, EEĮ atliekų saugojimo ir apdorojimo reikalavimų bei EEĮ žymėjimo ženklo suderinimą su mokslo ir technikos pažanga turėtų vykdyti Komisija komitetuose nustatyta tvarka.(27) Priemonės, reikalingos šiai direktyvai įgyvendinti, turėtų būti priimtos laikantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [11],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslaiŠia direktyva pirmiausia siekiama užkirsti kelią elektros ir elektroninės įrangos atliekoms, taip pat siekiama pakartotinai naudoti, perdirbti ir kitaip utilizuoti tokias atliekas, kad būtų sumažintos šalinamų atliekų apimtys. Šia direktyva taip pat siekiama gerinti visų ūkio subjektų, dalyvaujančių bet kuriame elektros ir elektroninės įrangos naudojimo etape, aplinkosaugos veiklą, pavyzdžiui, gamintojų, platintojų ir vartotojų, ypač tų ūkio subjektų, kurie tiesiogiai susiję su elektros ir elektroninės įrangos atliekų apdorojimu.2 straipsnisTaikymo sritis1. Ši direktyva taikoma IA priede nurodytoms kategorijoms priklausančiai elektros ir elektroninei įrangai, jeigu ši įranga nepriklauso tai įrangos rūšiai, kuriai ši direktyva nėra taikoma. IB priede pateiktas sąrašas produktų, kurie priklauso IA priede nurodytoms kategorijoms.2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant Bendrijos saugumo ir sveikatos apsaugos teisės aktų bei konkrečių Bendrijos teisės aktų, reglamentuojančių atliekų tvarkymą.3. Į šią direktyvą neįtraukiama įranga, susijusi su valstybių narių saugumo pagrindinių interesų apsauga, taip pat ginklai, amunicija ir karo reikmenys. Tačiau ši nuostata netaikoma gaminiams, kurie nėra skirti išskirtinai karo reikmėms.3 straipsnisSąvokosŠioje direktyvoje vartojamos tokios sąvokos:a) "elektros ir elektroninė įranga", arba "EEĮ" – įranga, kuriai tinkamai funkcionuoti reikalinga elektros srovė arba elektromagnetiniai laukai, bei įranga, skirta kurti, perduoti arba išmatuoti tokias sroves ar laukus, priklausanti IA priede nurodytoms kategorijoms ir skirta naudoti su ne didesne kaip 1000 V įtampa esant kintamajai srovei ir su ne didesne kaip 1500 V įtampa esant nuolatinei srovei;b) "elektros ir elektroninės įrangos atliekos", arba "EEĮ atliekos" – elektros arba elektroninė įranga, kuri, kaip apibrėžta Direktyvos 75/442/EEB 1 straipsnio a punkte, yra atliekos, įskaitant visus komponentus, smulkias sudedamąsias dalis ir komplektavimo gaminius, kurie sudaro produkto dalį jį išardant;c) "prevencija" – priemonės, kuriomis siekiama sumažinti EEĮ atliekų bei jose esančių medžiagų ir komponentų kiekį bei jų daromą žalą aplinkai;d) "pakartotinis naudojimas" – bet kuri operacija, kai EEĮ atliekos arba jų komponentai naudojami toms pačioms reikmėms, kurioms jie buvo numatyti, įskaitant ir įrangos ar jos komponentų, grąžintų į surinkimo punktus, platintojams, perdirbėjams ar gamintojams, tolesnį naudojimą;e) "perdirbimas" – atliekų medžiagų pakartotinis perdirbimas gamybos proceso metu, kad jos būtų naudojamos pirminėms arba kitokioms reikmėms, tačiau nenaudojant energijos gavybos, kuomet naudojamos degiosios atliekos, kurias tiesiogiai deginant su kitomis arba be kitų atliekų išsiskyrusi šiluma yra būdas energijai išgauti;f) "utilizavimas" – bet kuri Direktyvos 75/442/EEB IIB priede nurodyta operacija;g) "šalinimas" – bet kuri Direktyvos 75/442/EEB IIA priede nurodyta operacija;h) "apdorojimas" – bet kuri veikla, vykdoma po to, kai EEĮ atliekos buvo perduotos į teršalų valymo, išrinkimo, smulkinimo, utilizavimo arba paruošimo šalinti įrenginius, ir bet kuri kitokia operacija, vykdoma siekiant utilizuoti ir (arba) pašalinti EEĮ atliekas;i) "gamintojas" – bet kuris asmuo, kuris, nepriklausomai nuo pardavimo būdo, įskaitant ir 1997 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/7/EB dėl vartotojų apsaugos, susijusios su nuotolinės prekybos sutartimis [12], numatytą nuotolinių ryšių naudojimą:i) gamina ir parduoda elektros ir elektroninę įrangą su savo firminiu ženklu;ii) perparduoda su savo firminiu ženklu iš kitų tiekėjų gautą įrangą; perpardavėjas nelaikomas gamintoju, jei, kaip nurodyta i papunktyje, ant įrangos yra gamintojo firminis ženklas; arbaiii) užsiima profesionaliu elektros ar elektroninės įrangos importu ar eksportu į valstybę narę.Asmenys, kurie pagal bet kurias finansavimo sutartis užsiima tik finansavimu, nelaikomi gamintojais, išskyrus atvejus, kai jie veikia ir kaip gamintojai, kaip numatyta i – iii papunkčiuose;j) "platintojas" – bet kuris asmuo, komerciniais pagrindais tiekiantis elektros ar elektroninę įrangą ją besirengiančiai naudoti šaliai;k) "EEĮ atliekos iš privačių namų ūkių" – EEĮ atliekos, gaunamos iš privačių namų ūkių bei iš komercinių, pramoninių, institucinių ir kitų šaltinių, kurios savo pobūdžiu ir kiekiu yra panašios į atliekas, gautas iš privačių namų ūkių;l) "pavojinga medžiaga ar preparatas" – bet kuri medžiaga ar preparatas, kurie pagal Tarybos direktyvą 67/548/EEB [13] arba Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 1999/45/EB [14] turi būti laikomi pavojingais;m) "finansinė sutartis" – bet kuri sutartis ar susitarimas, susiję su bet kokia įranga dėl paskolos, nuomos, išnuomojimo arba atidėto mokėjimo, nepriklausomai nuo to, ar šios sutarties ar susitarimo arba bet kurios antrinės sutarties ar susitarimo sąlygos numato, kad ši įranga bus ar gali būti perduodama kito asmens nuosavybėn.4 straipsnisProdukto projektasValstybės narės skatina tokią elektros ir elektroninės įrangos projektavimą ir gamybą, kad būtų numatytas ir palengvintas EEĮ atliekų, jų komponentų ir medžiagų išmontavimas ir utilizavimas, ypač jų pakartotinis panaudojimas ir perdirbimas. Tokiu atveju valstybės narės imasi adekvačių priemonių, kad gamintojai taikydami išskirtinius projektavimo ypatumus arba vykdydami gamybos procesus, neužkirstų kelio pakartotiniam EEĮ atliekų panaudojimui, išskyrus atvejus, kai tokie išskirtiniai projektavimo ypatumai ar gamybos procesai turi išskirtinių privalumų, pavyzdžiui, aplinkos apsaugos ir (arba) saugumo reikalavimų srityje.5 straipsnisAtskiras surinkimas1. Valstybės narės patvirtina atitinkamas priemones, kad EEĮ atliekos kuo rečiau būtų šalinamos kaip nerūšiuotos komunalinės atliekos ir būtų pasiektas aukštas atskiro EEĮ atliekų surinkimo lygis.2. Dėl EEĮ atliekų, gautų iš privačių namų ūkių, valstybės narės užtikrina, kad iki 2005 m. rugpjūčio 13 d.:a) būtų įdiegtos sistemos, leisiančios galutiniams atliekų turėtojams ir platintojams grąžinti tokias atliekas bent jau nemokamai. Valstybės narės, visų pirma atsižvelgdamos į gyventojų tankumą, užtikrina, kad būtų įrengti ir gyventojams prieinami reikalingi surinkimo įrenginiai;b) pristatantiems naują produktą platintojams tenka atsakomybė užtikrinti, kad tokias atliekas bus galima grąžinti platintojui bent jau nemokamai pagal principą "vienas už vieną" jei tik įranga yra tos pačios rūšies ir atlieka tas pačias funkcijas kaip ir pristatytoji įranga. Valstybės narės gali nesilaikyti šios nuostatos, jei jos užtikrina, kad dėl to EEĮ atliekų grąžinimas galutiniam jų turėtojui nebus apsunkintas ir kad galutinis turėtojas galės naudotis šiomis atliekų surinkimo sistemomis bent jau nemokamai. Pasinaudojusios šia nuostata valstybės narės apie tai praneša Komisijai;c) nepažeidžiant a ir b punktų nuostatų, gamintojams leidžiama įdiegti ir tvarkyti individualias ir (arba) kolektyvines EEĮ atliekų iš privačių namų ūkių grąžinimo sistemas, jei jos atitinka šioje direktyvoje nustatytus tikslus;d) atsižvelgiant į Bendrijos sveikatos apsaugos ir saugumo standartus, EEĮ atliekos, kurios dėl užterštumo kelia grėsmę personalo saugumui ir sveikatai, pagal a ir b punktus gali būti nepriimamos. Tokioms EEĮ atliekoms valstybės narės parengia konkrečią tvarką.Valstybės narės gali numatyti specialią EEĮ atliekų grąžinimo pagal a ir b punktus tvarką, jei įrangoje nėra pagrindinių komponentų arba įrangoje yra kitokių negu EEĮ atliekų.3. Jei yra kitokių EEĮ atliekų nei EEĮ atliekos iš privačių namų ūkių, valstybės narės, nepažeisdamos 9 straipsnio, užtikrina, kad gamintojai arba jų vardu veikiančios trečiosios šalys pasirūpintų tokių atliekų surinkimu.4. Valstybės narės užtikrina, kad visos pagal šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalis surinktos EEĮ atliekos būtų gabenamos į apdorojimo įrenginius, kurių veikla reglamentuojama 6 straipsniu, išskyrus tuos atvejus, kai pakartotinai naudojami neišardyti prietaisai. Valstybės narės užtikrina, kad pakartotinai naudojant atliekas, kaip yra numatyta, nebūtų apeinama ši direktyva, ypač jos 6 ir 7 straipsniai. Atskirai sukauptos EEĮ atliekos surenkamos ir gabenamos taip, kad būtų pasirinktas tinkamiausias tų komponentų ar visų prietaisų, kurie gali būti pakartotinai naudojami ar perdirbami, pakartotinis naudojimas ar perdirbimas,.5. Nepažeisdamos šio straipsnio 1 dalies, valstybės narės užtikrina, kad vėliausiai iki 2006 m. gruodžio 31 d. per metus iš privačių namų ūkių būtų vidutiniškai surenkama ne mažiau kaip po keturis kilogramus EEĮ atliekų vienam gyventojui.Atsižvelgdami į techninę ir ekonominę valstybių narių patirtį, Europos Parlamentas ir Taryba Komisijos pasiūlymu nustato naują privalomą surinktinų atliekų kiekio normą iki 2008 m. gruodžio 31 d. Ji gali būti išreikšta ankstesniais metais privatiems namų ūkiams parduotos elektros ir elektroninės įrangos kiekio procentiniu dydžiu.6 straipsnisApdorojimas1. Valstybės narės užtikrina, kad gamintojai arba jų vardu veikiančios trečiosios šalys pagal Bendrijos teisės aktų reikalavimus įrengtų EEĮ atliekų apdorojimo sistemas, taikančias optimaliausius apdorojimo, utilizavimo ir perdirbimo metodus. Šias sistemas gamintojai gali įdiegti individualiai ir (arba) kolektyviai. Pagal Direktyvos 75/442/EEB 4 straipsnį apdorojimo metu turi būti bent pašalinami visi skysčiai ir vykdomas atrankinis apdorojimas, kaip numatyta tos direktyvos II priede.14 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka į II priedą gali būti įtrauktos kitos apdorojimo technologijos, užtikrinančios bent tokį pat žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį.Siekdamos užtikrinti aplinkos apsaugą valstybės narės gali nustatyti surinktų EEĮ atliekų apdorojimo minimalius kokybės standartus. Valstybės narės, nusprendusios parengti tokius kokybės standartus, apie tai praneša Komisijai, kuri šiuos standartus paskelbia.2. Valstybės narės užtikrina, kad, kaip numatyta Direktyvos 75/442/EEB 9 ir 10 straipsniuose, bet kuri apdorojimo operacijas atliekanti organizacija ar įmonė gautų kompetentingų institucijų leidimą.Nuo Direktyvos 75/442/EEB 11 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyto reikalavimo gauti leidimą nukrypti leidžiančią nuostatą galima taikyti EEĮ atliekų utilizavimo operacijoms, jei prieš registravimą kompetentingos institucijos atlieka patikrinimą ir užtikrina, kad laikomasi Direktyvos 75/442/EEB 4 straipsnio.Patikrinimo metu patikrinama:a) numatomų apdoroti atliekų rūšys ir kiekiai;b) bendrieji techniniai reikalavimai, kurių turi būti laikomasi;c) atsargumo priemonės, kurių turi būti imtasi.Patikrinimai atliekami ne rečiau kaip kartą per metus, o apie jų rezultatus valstybės narės praneša Komisijai.3. Valstybės narės užtikrina, kad bet kuri apdorojimo operacijas vykdanti organizacija ar įmonė saugotų ir apdorotų EEĮ atliekas pagal III priede nurodytus techninius reikalavimus.4. Valstybės narės užtikrina, kad išduodant šio straipsnio 2 dalyje nurodytus leidimus arba registruojant būtų laikomasi visų sąlygų, reikalingų įvykdyti šio straipsnio 1 ir 3 dalies reikalavimus ir siekiant 7 straipsnyje išdėstytų utilizavimo tikslų.5. Apdorojimo operacijos gali būti atliekamos ir už atitinkamos valstybės narės ar Bendrijos teritorijos ribų, jei transportuojant EEĮ atliekas laikomasi 1993 m. vasario 1 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 259/93 dėl atliekų vežimo Europos bendrijos viduje, į Bendriją ir iš jos priežiūros ir kontrolės [15].Iš Bendrijos eksportuojamos EEĮ atliekos laikantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 259/93, 1999 m. balandžio 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1420/1999, nustatančio bendrąsias taisykles ir tvarką, taikytinas kai kurių rūšių atliekų vežimui į kai kurias EBPO nepriklausančias šalis [16], ir 1999 m. liepos 12 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1547/1999 [17], pagal Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 259/93 nustatančio kontrolės tvarką, reglamentuojančią tam tikrų rūšių atliekų vežimą į tam tikras šalis, kurioms netaikomas EBPO sprendimas C(92)39 (galutinis), įskaitomos tik vykdant šios direktyvos 7 straipsnio 1 ir 2 dalių įsipareigojimus bei surinkimo normas, jei eksportuotojas gali įrodyti, kad atliekų utilizavimo, pakartotinio naudojimo ir (arba) perdirbimo operacija buvo vykdoma laikantis šios direktyvos reikalavimams lygiaverčių sąlygų.6. Valstybės narės skatina organizacijas ar įmones, vykdančias apdorojimo operacijas pagal 2001 m. kovo 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 761/2001 dėl organizacijų savanoriško dalyvavimo Bendrijos aplinkosaugos vadybos ir audito sistemoje (EMAS) [18].7 straipsnisUtilizavimas1. Valstybės narės užtikrina, kad gamintojai arba jų vardu veikiančios trečiosios šalys laikydamosi Bendrijos teisės aktų reikalavimų individualiai ar kolektyviai įrengtų pagal 5 straipsnį atskirai sukauptų EEĮ atliekų utilizavimo sistemas. Valstybės narės pirmenybę teikia pakartotiniam neišardytų prietaisų naudojimui. Iki šio straipsnio 4 dalyje nustatytos datos tokie prietaisai neįtraukiami skaičiuojant 2 dalyje nustatytas surinkimo normas.2. Pagal 6 straipsnio nuostatas išsiųstų apdoroti EEĮ atliekų atžvilgiu valstybės narės užtikrina, kad iki 2006 m. gruodžio 31 d. gamintojai įvykdytų tokias normas:a) IA priedo 1–10 kategorijoms priskirtoms EEĮ atliekoms- utilizavimo norma didinama iki ne mažiau kaip 80 % vidutinio svorio, ir- komponentų, medžiagų ir turinio pakartotinis panaudojimas ir perdirbimas didinamas iki ne mažiau kaip 75 % vieno prietaiso vidutinio svorio;b) IA priedo 3 ir 4 kategorijoms priskirtoms EEĮ atliekoms- utilizavimo norma didinama iki ne mažiau kaip 75 % vieno prietaiso vidutinio svorio, ir- komponentų, medžiagų ir turinio pakartotinis panaudojimas ir perdirbimas didinamas iki ne mažiau kaip 65 % vieno prietaiso vidutinio svorio;c) IA priedo 2, 5, 6, 7 ir 9 kategorijoms priskirtoms EEĮ atliekoms- utilizavimo norma didinama iki ne mažiau kaip 70 % vieno prietaiso vidutinio svorio, ir- komponentų, medžiagų ir turinio pakartotinis panaudojimas ir perdirbimas didinamas iki ne mažiau kaip 50 % vieno prietaiso vidutinio svorio;d) dujošvyčių lempų komponentų, medžiagų ir turinio pakartotinio panaudojimo ir perdirbimo norma siekia ne mažiau kaip 80 % lempų svorio.3. Kad būtų galima suskaičiuoti šias normas, valstybės narės užtikrina, kad gamintojai ar jų vardu veikiančios trečiosios šalys apskaitytų EEĮ atliekų masę, komponentus, medžiagas ar turinį, kai jie patenka (įvedami) į apdorojimo įrenginį ir grįžta (išimami) iš jo ir (arba) kai patenka (įvedami) į utilizavimo ar perdirbimo įrenginį.Komisija 14 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka patvirtina išsamias taisykles, pagal kurias bus stebima, kaip valstybės narės laikosi šio straipsnio 2 dalyje nustatytų normų, taip pat medžiagų aprašymo reikalavimų. Komisija pateikia šį dokumentą iki 2004 m. rugpjūčio 13 d.4. Europos Parlamentas ir Taryba Komisijos pasiūlymu nustato naujas atliekų utilizavimo ir pakartotinio naudojimo (perdirbimo) normas, taip pat atitinkamų neišardytų prietaisų bei IA priedo 8 kategorijai priskirtų produktų pakartotinio naudojimo normas iki 2008 m. gruodžio 31 d. Tai daroma įvertinus naudojamos elektros ir elektroninės įrangos teigiamą poveikį aplinkai, kaip antai dėl pažangos medžiagų ir technologijų srityse pasiektą našesnį išteklių įsisavinimą. Taip pat atsižvelgiama į pakartotinio naudojimo, utilizavimo ir perdirbimo, produktų ir medžiagų srityje pasiektą techninę pažangą bei valstybių narių bei pramonės įgytą patirtį.5. Valstybės narės skatina naujų utilizavimo, perdirbimo ir apdorojimo technologijų kūrimą.8 straipsnisEEĮ atliekų iš privačių namų ūkių tvarkymo finansavimas1. Valstybės narės užtikrina, kad iki 2005 m. rugpjūčio 13 d. gamintojai numatytų bent jau pagal 5 straipsnio 2 dalį įrengtuose surinkimo įrenginiuose sukauptų EEĮ atliekų iš privačių namų ūkių surinkimo, apdorojimo, utilizavimo ir aplinkai tinkamo šalinimo finansavimą.2. Produktų, kurie bus išleisti į rinką po 2005 m. rugpjūčio 13 d., atžvilgiu kiekvienas gamintojas yra atsakingas už šio straipsnio 1 dalyje nurodytų operacijų, vykdomų su jo produktų atliekomis, finansavimą. Gamintojas gali nuspręsti, ar šį įsipareigojimą jis vykdys individualiai, ar prisijungdamas prie kolektyvinio plano.Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas gamintojas išleisdamas produktą į rinką pateiktų garantiją, rodančią, kad visų EEĮ atliekų tvarkymas bus finansuojamas, ir kad gamintojai aiškiai žymėtų savo produktus, kaip numatyta 11 straipsnio 2 dalyje. Šia garantija užtikrinama, kad šio straipsnio 1 dalyje nurodytos ir su šiuo produktu susijusios operacijos bus finansuojamos. Garantija gali būti suteikiama tokiomis formomis: gamintojui dalyvaujant atitinkamuose EEĮ atliekų tvarkymo finansavimo planuose, apdraudžiant perdirbimo procesus arba užblokuojant banko sąskaitą.Atliekų surinkimo, apdorojimo arba aplinkai tinkamo šalinimo kaštai parduodant naujus produktus atskirai pirkėjams nepateikiami.3. Iki šio straipsnio 1 dalyje nurodytos datos į rinką išleistų produktų EEĮ atliekų (istorinių atliekų) tvarkymo kaštų finansavimo atsakomybę užtikrina viena ar kelios sistemos, prie kurių visi tuo metu, kai atsiranda atitinkami kaštai, rinkoje dalyvaujantys gamintojai prisideda proporcingai, pavyzdžiui, proporcingai jų užimamai tam tikros įrangos rūšies rinkos daliai.Valstybės narės užtikrina, kad aštuonerių metų (10 metų IA priede nurodytai 1 kategorijai) pereinamuoju laikotarpiu nuo šios direktyvos įsigaliojimo parduodant naujus produktus gamintojams būtų leidžiama parodyti pirkėjams atliekų surinkimo, apdorojimo ir aplinkai tinkamo šalinimo kaštus. Minėtieji kaštai neviršija faktiškai patirtų kaštų.4. Valstybės narės užtikrina, kad nuotolinėmis ryšių priemonėmis elektros ir elektroninę įrangą pristatantys gamintojai taip pat laikytųsi šiame straipsnyje išdėstytų reikalavimų įrangai, tiekiamai į valstybę narę, kurioje gyvena šios įrangos pirkėjas.9 straipsnisIš kitų naudotojų, išskyrus privačius namų ūkius, gautų EEĮ atliekų finansavimasValstybės narės užtikrina, kad iki 2005 m. rugpjūčio 13 d. iš kitų naudotojų, išskyrus privačius namų ūkius, gautų EEĮ atliekų, kurios susidaro iš produktų, išleistų į rinką po 2005 m. rugpjūčio 13 d., surinkimo, apdorojimo, utilizavimo ir aplinkai tinkamo šalinimo finansavimą garantuotų gamintojai.Iš produktų, išleistų į rinką iki 2005 m. rugpjūčio 13 d., gautų atliekų (istorinių atliekų) tvarkymo kaštus finansuoja gamintojai. Kaip alternatyvą valstybės narės gali numatyti, kad kiti naudotojai, išskyrus privačius namų ūkius, taip pat būtų iš dalies ar visiškai atsakingi už šį finansavimą.Nepažeisdami šios direktyvos, gamintojai ir naudotojai, išskyrus privačius namų ūkius, gali sudaryti susitarimus, numatančius kitus finansavimo būdus.10 straipsnisInformacija naudotojams1. Valstybės narės užtikrina, kad elektros ir elektroninės įrangos naudotojams privačiuose namų ūkiuose būtų suteikiama reikalinga informacija apie:a) reikalavimą neatsikratyti EEĮ atliekomis kaip nerūšiuotomis komunalinėmis atliekomis ir kaupti tokias EEĮ atliekas atskirai;b) atliekų grąžinimo ir surinkimo sistemas, kuriomis jie gali naudotis;c) jų vaidmenį prisidedant prie EEĮ atliekų pakartotinio naudojimo, perdirbimo ir kitų utilizavimo formų;d) potencialius padarinius gamtai ir žmonių sveikatai dėl elektros ir elektroninėje įrangoje esančių pavojingų medžiagų;e) IV priede pateikto ženklo reikšmę.2. Valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad vartotojai dalyvautų kaupiant EEĮ atliekas, ir skatina juos prisidėti prie atliekų pakartotinio naudojimo, apdorojimo ir utilizavimo.3. Siekdamos, kad kuo mažiau EEĮ atliekų būtų šalinama kaip nerūšiuotos komunalinės atliekos, ir skatindamos jų atskirą kaupimą, valstybės narės užtikrina, kad gamintojai IV priede parodytu ženklu tinkamai pažymėtų po 2005 m. rugpjūčio 13 d. į rinką išleidžiamą elektros ir elektroninę įrangą. Išskirtiniais atvejais, kai to reikalauja produkto dydis ar funkcinė paskirtis, ženklas spausdinamas ant elektros ir elektroninės įrangos pakuotės, naudojimo instrukcijos ir garantijos.4. Valstybės narės gali reikalauti, kad šio straipsnio 1–3 dalyse nurodytą visą ar kai kurią informaciją gamintojai ir (arba) pateiktų platintojai, pavyzdžiui, naudojimo instrukcijoje arba pardavimo vietoje.11 straipsnisInformacija apdorojimo įrenginiams1. Siekdamos, kad būtų skatinamas EEĮ atliekų pakartotinis panaudojimas bei teisingas ir aplinkai tinkamas jų apdorojimas, taip pat jų priežiūra, patobulinimas, atnaujinimas ir perdirbimas, valstybės narės imasi reikalingų priemonių užtikrinti, kad gamintojai ant kiekvienos naujos į rinką išleistos EEĮ rūšies per vienerius metus po įrangos išleidimo į rinką pateiktų informaciją apie jos pakartotinį naudojimą ir apdorojimą. Priklausomai nuo to, kiek tokia informacija reikalinga pakartotinio panaudojimo centrams, apdorojimo ir perdirbimo įrenginiams, kad būtų laikomasi šios direktyvos nuostatų, šioje informacijoje nurodomi skirtingi EEĮ komponentai ir medžiagos, taip pat pavojingų medžiagų ir preparatų buvimo vieta EEĮ. EEĮ gamintojai pateikia šią informaciją pakartotinio naudojimo centrams, apdorojimo ir perdirbimo įrenginiams žinynų forma arba per elektronines komunikacijos priemones (pavyzdžiui, CD-ROM, operatyviąsias paslaugas).2. Valstybės narės užtikrina, kad ant elektros ar elektrininio prietaiso, išleisto į rinką po 2005 m. rugpjūčio 13 d., būtų aiškus prietaiso gamintoją identifikuojantis ženklas. Be to, siekiant nustatyti tikslią datą, kada prietaisas išleistas į rinką, ant prietaiso esančioje žymoje turi būti nurodyta, kad jis buvo išleistas į rinką po 2005 m. rugpjūčio 13 d. Šiuo tikslu Komisija remia Europos standartų rengimą.12 straipsnisInformacijos ir ataskaitų teikimas1. Valstybės narės kasmet sudaro gamintojų registrą ir renka informaciją, taip pat pagrįstus apskaičiavimus apie į jų rinką išleistą elektros ir elektroninės įrangos kiekį ir kategorijas, surinktas visais įmanomais būdais, pakartotinai panaudotas, perdirbtas ir utilizuotas valstybių narių teritorijoje, bei informaciją apie sukauptas eksportuotas atliekas nurodant jų svorį, arba, jei tai neįmanoma, jų skaičių.Valstybės narės užtikrina, kad elektros ir elektroninę įrangą nuotolinių ryšių priemonėmis tiekiantys gamintojai pateiktų informaciją, kad laikomasi 8 straipsnio 4 dalies reikalavimų, bei apie elektros ir elektroninės įrangos kiekius, kurie buvo pateiktį į rinką toje valstybėje narėje, kurioje gyvena tos įrangos pirkėjas.Valstybės narės užtikrina, kad reikalinga informacija būtų perduodama Komisijai kas dvejus metus per aštuoniolika mėnesių pasibaigus atskaitos laikotarpiui. Pirmasis informacijos komplektas apima 2005 ir 2006 metus. Informacija perduodama tokia forma, kuri nustatoma per metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo 14 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka atsižvelgiant į siekiamas sukurti EEĮ atliekų ir jų apdorojimo duomenų bazes.Valstybės narės numato atitinkamai keistis informacija, kad būtų laikomasi šios dalies nuostatų, ypač, kaip nurodyta 6 straipsnio 5 dalyje, apdorojimo operacijų atžvilgiu.2. Nepažeisdamos šio straipsnio 1 dalies reikalavimų valstybės narės kas trejus metus siunčia Komisijai ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimą. Ataskaita parengiama pagal klausimyną ar planą, Komisijos sudarytą 1991 m. gruodžio 23 d. Tarybos direktyvos 91/692/EEB, standartizuojančios ir racionalizuojančios ataskaitas apie tam tikrų su aplinka susijusių direktyvų įgyvendinimą [19], 6 straipsnyje nustatyta tvarka. Klausimynas ar planas persiunčiamas valstybėms narėms prieš šešis mėnesius iki atskaitos laikotarpio pradžios. Ataskaita pateikiama Komisijai per devynis mėnesius pasibaigus nustatytam trejų metų laikotarpiui.Pirmoji trejų metų ataskaita apima laikotarpį nuo 2004 iki 2006 metų.Komisija, gavusi iš valstybių narių ataskaitas, per devynis mėnesius paskelbia ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimą.13 straipsnisSuderinimas su mokslo ir technikos pažangaSiekiant 7 straipsnio 3 dalį, IB priedą (ypač atsižvelgiant į galimybę įtraukti buitines fluorescencines lemputes, volframines lemputes, fotoįtampos produktus, t. y. saulės pultus), II priedą (ypač atsižvelgiant į naujus technikos pasiekimus apdorojant EEĮ atliekas) ir III ir IV priedus suderinti su mokslo ir technikos pažanga, visos reikalingos pataisos priimamos 14 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.Prieš iš dalies pakeisdama ir papildydama priedus Komisija, inter alia, konsultuojasi su elektros ir elektroninės įrangos gamintojais, perdirbėjais, apdorojimo operatoriais bei aplinkosaugos organizacijomis, darbuotojų ir vartotojų asociacijomis.14 straipsnisKomitetas1. Komisijai padeda Direktyvos 75/442/EEB 18 straipsniu įkurtas komitetas.2. Kai daroma nuoroda į šią straipsnio dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.3. Komitetas patvirtina savo darbo tvarkos taisykles.15 straipsnisNuobaudosValstybės narės nustato nuobaudas, taikytinas už nacionalinių nuostatų, priimtų pagal šią direktyvą, pažeidimus. Taip numatytos nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.16 straipsnisTikrinimas ir monitoringasValstybės narės užtikrina, kad tikrinimų ir monitoringo pagalba būtų galima kontroliuoti, kad ši direktyva būtų tinkamai įgyvendinama.17 straipsnisPerkėlimas į nacionalinės teisės aktus1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2004 m. rugpjūčio 13 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3. Jei šioje direktyvoje išdėstyti tikslai pasiekiami, valstybės narės gali perkelti į nacionalinę teisę 6 straipsnio 6 dalies, 10 straipsnio 1 dalies ir 11 straipsnio nuostatas sudarydamos susitarimus tarp kompetentingų institucijų ir atitinkamų ekonomikos sektorių. Tokie susitarimai turi atitikti šiuos reikalavimus:a) susitarimai yra įgyvendinami;b) susitarimuose nurodomi tikslai ir jų įgyvendinimo terminai;c) susitarimai skelbiami nacionaliniame oficialiame leidinyje arba oficialiame dokumente, kuris vienodai prieinamas visuomenei, ir perduodami Komisijai;d) susitarime nustatytomis sąlygomis pasiekti rezultatai nuolat stebimi, apie juos pranešama kompetentingoms institucijoms ir Komisijai, leidžiama susipažinti visuomenei;e) kompetentingos institucijos užtikrina, kad būtų analizuojama pažanga, pasiekta vykdant susitarimą;f) jei susitarimo nesilaikoma, valstybės narės teisinėmis, kontrolės arba administracinėmis priemonėmis turi įgyvendinti atitinkamas šios direktyvos nuostatas.4. a) Graikija ir Airija, kurios dėl bendro:- atliekų perdirbimo infrastruktūros deficito,- geografinių veiksnių, tokių kaip didelio mažų salų skaičiaus bei kaimiškų ir kalnuotų vietovių,- mažo gyventojų tankumo ir- žemo EEĮ naudojimo lygionegali pasiekti 5 straipsnio 5 dalies 1 pastraipoje nurodytų atliekų surinkimo normų arba 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų utilizavimo normų ir kurios, kaip numatyta 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvos 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų [20] 5 straipsnio 2 dalies trečioje pastraipoje, gali kreiptis su prašymu pratęsti tame straipsnyje nurodytą terminą,gali pratęsti šios direktyvos 5 straipsnio 5 dalyje ir 7 straipsnio 2 dalyje nurodytus laikotarpius iki 24 mėnesių.Šios valstybės narės apie savo sprendimus Komisijai praneša vėliausiai tada, kai perkelia šią direktyvą į nacionalinės teisės aktus.b) Apie šiuos sprendimus Komisija informuoja kitas valstybes nares ir Europos Parlamentą.5. Per penkerius metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo Komisija perduoda Europos Parlamentui ir Tarybai šios direktyvos taikymo patirtimi paremtą ataskaitą apie visų pirma atliekų atskirą surinkimą, apdorojimą, utilizavimą ir finansavimo sistemas. Be to, ataskaitoje atsižvelgiama į technologijų plėtrą, įgytą patirtį, aplinkosaugos reikalavimus bei vidaus rinkos funkcionavimą. Kur tikslinga, su ataskaita pateikiami ir pasiūlymai dėl šios direktyvos atitinkamų nuostatų persvarstymo.18 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.19 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2003 m. sausio 27 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasG. Drys[1] OL C 365 E, 2000 12 19, p. 184 ir OL C 240 E, 2001 8 28, p. 298.[2] OL C 116, 2001 4 20, p. 38.[3] OL C 148, 2001 5 18, p. 1.[4] 2001 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 34 E, 2002 2 7, p. 115), 2001 m. gruodžio 4 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 110 E, 2002 5 7, p. 1) ir 2002 m. balandžio 10 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2002 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento sprendimas ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos sprendimas.[5] OL C 138, 1993 5 17, p. 5.[6] OL C 76, 1997 3 11, p. 1.[7] OL C 362, 1996 12 2, p. 241.[8] OL L 194, 1975 7 25, p. 47. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 96/350/EB (OL L 135, 1996 6 6, p. 32).[9] OL L 78, 1991 3 26, p. 38. Direktyva su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 98/101/EB (OL L 1, 1999 1 5, p. 1).[10] OL L 118, 2001 4 27, p. 41.[11] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[12] OL L 144, 1997 6 4, p. 19.[13] OL 196, 1967 8 16, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2001/59/EB (OL L 225, 2001 8 21, p. 1).[14] OL L 200, 1999 7 30, p. 1. Direktyva su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2001/60/EB (OL L 226, 2001 8 22, p. 5).[15] OL L 30, 1993 2 6, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2557/2001 (OL L 349, 2001 12 31, p. 1).[16] OL L 166, 1999 7 1, p. 6. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2243/2001 (OL L 303, 2001 11 20, p. 11).[17] OL L 185, 1999 7 17, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2243/2001.[18] OL L 114, 2001 4 24, p. 1.[19] OL L 377, 1991 12 31, p. 48.[20] OL L 182, 1999 7 16, p. 1.--------------------------------------------------IA PRIEDASĮ šią direktyvą įtrauktos elektros ir elektroninės įrangos kategorijos1. Dideli namų apyvokos prietaisai2. Maži namų apyvokos prietaisai3. IT ir telekomunikacijų įranga4. Vartojimo įranga5. Apšvietimo įranga6. Elektros ir elektroniniai įrankiai (išskyrus stambius stacionarius pramoninius prietaisus)7. Žaislai, laisvalaikio ir sporto įranga8. Medicininiai prietaisai (išskyrus visus implantuotus ir sanitarinius produktus)9. Stebėjimo ir kontrolės prietaisai10. Automatiniai daiktų išdavimo prietaisai--------------------------------------------------IB PRIEDASProduktų, į kuriuos atsižvelgiama taikant šią direktyvą ir kurie patenka į IA priede išvardytas kategorijas, sąrašas1. Stambūs namų apyvokos prietaisaiStambūs šaldymo prietaisaiŠaldytuvaiŠaldikliaiKiti stambūs maisto šaldymo, konservavimo ir saugojimo prietaisaiSkalbimo mašinosDrabužių džiovintuvaiIndaplovėsMaisto ruošimo prietaisaiElektrinės viryklėsElektrinės viryklėlėsMikrobangų krosnelėsKiti stambūs maisto ruošimo ir kitokio maisto apdorojimo prietaisaiElektriniai šildymo prietaisaiElektriniai radiatoriaiKiti stambūs kambarių, lovų, sėdimųjų baldų šildymo prietaisaiElektriniai ventiliatoriaiOro kondicionavimo prietaisaiKita ventiliavimo, oro traukos ir kondicionavimo įranga2. Smulkūs namų apyvokos prietaisaiDulkių siurbliaiKilimų valymo prietaisaiKiti valymo prietaisaiSiuvimo, mezgimo, audimo ir kitokie tekstilės gaminių apdorojimo prietaisaiLygintuvai ir kiti skalbinių lyginimo, gręžimo bei kitokios priežiūros prietaisaiSkrudintuvaiKeptuvėsSmulkintuvai, kavamalės ir talpyklų ar pakuočių atidarymo ar sandarinimo įrangaElektriniai peiliaiPlaukų kirpimo, dažymo, dantų valymo, skutimosi ir masažavimo prietaisai bei kiti kūno priežiūros prietaisaiRankiniai ir staliniai laikrodžiai bei laiko matavimo, rodymo ar fiksavimo įrangaSvarstyklės3. IT ir telekomunikacinė įrangaCentralizuoto duomenų apdorojimo:Universalieji komplektaiMinikompiuteriaiSpausdintuvų blokaiAsmeninio kompiuterių naudojimo:Asmeniniai kompiuteriai (kartu su centriniu procesoriumi, pele ir klaviatūra)Portatyviniai kompiuteriai (kartu su centriniu procesoriumi, pele ir klaviatūra)Nešiojamieji atverčiami kompiuteriaiDelninukaiSpausdintuvaiKopijavimo įrangaElektrinės ir elektroninės rašomosios mašinėlėsKišeninės ir stalinės skaičiavimo mašinėlėsbei kita elektroninio informacijos rinkimo, saugojimo, apdorojimo, pateikimo ar perdavimo įranga ir produktaiVartotojų terminalai ir sistemosFaksimiliniai aparataiTeleksaiTelefonaiTaksofonaiBevieliai telefonaiMobilieji telefonaiAtsakiklių sistemosir kiti garso, vaizdo ar kitos informacijos perdavimo telekomunikacinėmis priemonėmis produktai ar įranga4. Vartojimo įrangaRadijo aparataiTelevizoriaiVaizdo kamerosVaizdo magnetofonaiAukštos kokybės garso magnetofonaiGarso stiprintuvaiMuzikos instrumentaiir kiti garso ar vaizdo įrašymo ar atkūrimo įtaisai ar įranga, įskaitant signalus ar kitas garso ar vaizdo paskirstymo technologijas, išskyrus telekomunikacijų5. Apšvietimo įrangaFluorescencinių lempų lemputės, išskyrus buityje naudojamas lemputesTiesioginės fluorescencinės lemposKompaktinės fluorescencinės lemposDidelio ryškumo išlydžio lempos, įskaitant suslėgto natrio lempas ir metalų halidų lempasŽemo slėgio natrio lemposKita apšvietimo įranga arba įranga, skirta šviesai skleisti ar reguliuoti, išskyrus volframines lemputes6. Elektriniai ir elektroniniai įrankiai (išskyrus stambius stacionarius pramoninius prietaisus)GrąžtaiPjūklaiSiuvimo mašinosTekinimo, malimo, šlifavimo, smulkinimo, pjovimo, kapojimo, kirpimo, gręžimo, skylių darymo, perforavimo, lankstymo, lenkimo ar panašaus medžio, metalo ar kitų medžiagų apdorojimo įrangaKniedijimo, kalimo, veržimo arba kniedžių, vinių, varžtų ištraukimo ar panašios paskirties įrankiaiVirinimo, litavimo ar panašios paskirties įrankiaiSkystų ar dujinių medžiagų purškimo, skleidimo, paskirstymo ar kitokio apdorojimo kitomis priemonėmis įrangaVejos pjovimo ar kitų sodo darbų įrankiai7. Žaislai, laisvalaikio ir sporto įrangaElektriniai traukinukai ar lenktyninių automobilių komplektaiRankiniai vaizdo žaidimų pultaiVaizdo žaidimaiDviračių, nardymo, bėgimo, irklavimo ir kiti kompiuteriaiElektrinių ar elektroninių komponentų turinti sporto įrangaMonetiniai aparatai8. Medicinos aparatai (išskyrus implantuotus ar sanitarinius produktus)Radioterapijos įrangaKardiologiniai aparataiDializės aparataiPlaučių respiratoriaiBranduolinės medicinos aparataiLaboratorinė įranga in vitro diagnozėmsAnalizatoriaiŠaldymo kamerosVaisingumo testaiKiti ligos, sužeidimo ar negalios nustatymo, apsaugojimo nuo jų, stebėjimo, gydymo, palengvinimo aparatai9. Stebėjimo ir kontrolės prietaisaiDūmų detektoriaiŠilumos reguliatoriaiTermostataiMatavimo, svėrimo ar derinimo prietaisai, naudojami kaip buitinė ar laboratorijų įrangaKiti stebėjimo ir kontrolės prietaisai, naudojami pramoniniuose įrenginiuose (pavyzdžiui, valdymo pultuose)10. Automatiniai daiktų išdavimo įtaisaiAutomatiniai karštų gėrimų išdavimo įtaisaiAutomatiniai karštų ar šaltų butelių ar skardinių išdavimo įtaisaiAutomatiniai kietų produktų išdavimo įtaisaiAutomatiniai pinigų išdavimo įtaisaiVisi įtaisai, automatiškai išduodantys bet kuriuos produktus--------------------------------------------------II PRIEDAS6 straipsnio 1 dalyje nurodytas elektros ir elektroninės įrangos atliekų medžiagų ir komponentų atrankinis apdorojimas1. Iš bet kurių atskirai sukauptų EEĮ atliekų būtinai turi būti pašalintos bent šios medžiagos, preparatai ir komponentai:- laikantis 1996 m. rugsėjo 16 d. Tarybos direktyvos 96/59/EB dėl polichlorintų bifenilų ir polichlorintų terfenilų šalinimo [1], polichlorinti bifenilai (PCB), kuriuose yra kondensatorių,- gyvsidabrio turintys komponentai, tokie kaip jungikliai arba lempos,- baterijos,- mobiliųjų telefonų ir kitų prietaisų spausdintinių schemų plokštelės, jei spausdintinių schemų plokštelių plotas yra didesnis kaip 10 kvadratinių centimetrų,- tonerių kasetės, skystos ir tirštos, taip pat spalviniai toneriai,- plastmasės, kuriose yra bromintų liepsnos lėtiklių,- asbesto atliekos ir asbesto turintys komponentai,- elektroniniai vamzdžiai,- chlorfluorangliavandeniliai (CFC), hidrochlorangliavandeniliai (HCFC) arba hidrofluorangliavandeniliai (HFC), angliavandeniliai (HC),- dujošvytės lempos,- skystųjų kristalų ekranai (kur reikia, kartu su jų gaubtais), kurių paviršius didesnis kaip 100 kvadratinių centimetrų, bei visi dujošvyčių lempų ekranai,- išoriniai elektros kabeliai,- refraktorinių keraminių pluoštų turintys komponentai, kaip apibrėžta 1997 m. gruodžio 5 d. Komisijos direktyvoje 97/69/EB, su technikos pažanga derinančioje Tarybos direktyvą 67/548/EEB dėl pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančių įstatymų ir kitų teisės aktų suderinimo [2],- radioaktyviųjų medžiagų turintys komponentai, išskyrus komponentus, kuriems netaikomi šie reikalavimai, nurodytų 1996 m. gegužės 13 d. Tarybos direktyvos 96/29/Euratomas, nustatančios pagrindinius darbuotojų ir gyventojų sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės saugos standartus [3], 3 straipsnyje ir I priede,- elektrolitiniai kondensatoriai, turintys pavojingų medžiagų (> 25 mm aukščio, > 25 mm skersmens arba atitinkamai panašaus tūrio).Šios medžiagos, preparatai ir komponentai šalinami arba utilizuojami laikantis Tarybos direktyvos 75/442/EEB 4 straipsnio.2. Šie atskirai sukauptų EEĮ atliekų komponentai turi būti apdoroti, kaip nurodyta:- elektroniniai vamzdžiai: turi būti pašalinta fluorescencinė danga,- įranga, turinti ozoną ardančių dujų arba dujų, kurių globalinio atšilimo skatinimo potencialas viršija 15: putose ir šaldymo kontūruose esančios dujos turi būti tinkamai ištraukiamos ir atitinkamai apdorojamos. Ozoną ardančios dujos turi būti apdorotos pagal 2000 m. birželio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2037/2000 dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų [4],- dujošvytės lempos: pašalinamas gyvsidabris.3. Atsižvelgiant į aplinkosaugos aspektus bei pageidautiną medžiagų ir komponentų pakartotinį naudojimą ir perdirbimą, šio priedo 1 ir 2 dalys taikomos taip, kad nebūtų trukdoma aplinkai tinkamu būdu pakartotinai panaudoti arba perdirbti komponentus ar visus prietaisus.4. 14 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisija, laikydamasi pirmumo eilės, įvertina, ar įrašai dėl:- mobiliųjų telefonų spausdintinių schemų plokštelių ir- skystųjų kristalų ekranųturi būti iš dalies keičiami.[1] OL L 243, 1996 9 24, p. 31.[2] OL L 343, 1997 12 13, p. 19.[3] OL L 159, 1996 6 29, p. 1.[4] OL L 244, 2000 9 29, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2039/2000 (OL L 244, 2000 9 29, p. 26).--------------------------------------------------III PRIEDASTechniniai reikalavimai, nurodyti 6 straipsnio 3 dalyje1. EEĮ atliekų prieš jas apdorojant saugojimo (taip pat laikino saugojimo) vietos (nepažeidžiant Tarybos direktyvos 1999/31/EB reikalavimų):- atitinkamų vietų nepralaidūs paviršiai, kur įdiegti išsiliejusių skysčių surinkimo įrenginiai ir prireikus nusodintuvai ir riebalų šalinimo bei valymo įrenginiai,- atitinkamų vietų orų pokyčiams atspari danga.2. EEĮ atliekų apdorojimo vietos:- svarstyklės apdorotų atliekų svoriui matuoti,- atitinkamų vietų nepralaidūs ir orų pokyčiams atsparūs paviršiai, kur įdiegti išsiliejusių skysčių surinkimo įrenginiai ir prireikus nusodinimo ir riebalų šalinimo bei valymo įrenginiai,- išrinktų atsarginių dalių atitinkami saugojimo įrenginiai,- baterijų, polichlorintų bifenilų ir polichlorintų terfenilų, kuriuose yra kondensatorių ir kitų pavojingų atliekų, pavyzdžiui, radioaktyviųjų atliekų, atitinkami saugojimo konteineriai,- vandens valymo įranga, atitinkanti sveikatos apsaugos ir aplinkosaugos reikalavimus.--------------------------------------------------IV PRIEDASElektros ir elektroninės įrangos žymėjimo ženklasŽenklas, rodantis, kad elektros ir elektroninė įranga turi būti kaupiama atskirai – perbraukta ratukinė šiukšlių dėžė, kaip parodyta toliau. Šis ženklas turi būti spausdinamas matomai, aiškiai ir neištrinamai.+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------