title: 1993 m. gruodžio 17 d. Dvyliktoji Komisijos direktyva 93/117/EB, nustatanti valstybinei pašarų kontrolei taikytinus Bendrijos analizės metodus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0117

Oficialusis leidinys L 329 , 30/12/1993 p. 0054 - 0062 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 54 p. 0186  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 54 p. 0186

		Dvyliktoji Komisijos direktyva 93/117/EB1993 m. gruodžio 17 d.nustatanti valstybinei pašarų kontrolei taikytinus Bendrijos analizės metodusEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvą 70/373/EEB dėl Bendrijos mėginių paėmimo ir analizės metodų, taikomų valstybinei pašarų kontrolei, įvedimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 3768/85 [2], ypač į jos 2 straipsnį,kadangi Direktyva 70/373/EEB reikalauja, kad valstybinės institucijos pašarų kontrolę atliktų, taikydamos Bendrijos mėginių paėmimo ir analizės metodus, siekiant patikrinti, kaip laikomasi įstatymais, įstatymų lydimaisiais aktais ar administraciniais aktais patvirtintų nuostatų dėl pašarų kokybės ir sudėties reikalavimų;kadangi robenidino ir metilbenzokvato priedams nustatyti turi būti sukurti Bendrijos analizės metodai, taikytini tikrinant, ar laikomasi šių priedų panaudojimo gyvulių pašaruose sąlygų;kadangi priemonės, numatytos šioje direktyvoje, atitinka nuolatinio Pašarų komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės reikalauja, kad, oficialiai tikrinant pašarus robenidino ir metilbenzokvato kiekiui juose nustatyti, būtų naudojami šios direktyvos priede nurodyti analizės metodai.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1994 m. lapkričio 30 d., įgyvendina šią direktyvą, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja trečią dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.Priimta Briuselyje, 1993 m. gruodžio 17 d.Komisijos varduRené SteichenKomisijos narys[1] OL L 170, 1970 8 3, p. 2.[2] OL L 362, 1985 12 31, p. 8.--------------------------------------------------PRIEDAS1. ROBENIDINO NUSTATYMAS1,3-bis[(4-chlorobenziliden)amino] guanidinas vandenilio chloridas1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas robenidino kiekis pašaruose. Nustatymo riba – 5 mg/kg.2. Metodo esmėMėginys ekstrahuojamas parūgštintu metanoliu. Ekstraktas džiovinamas, alikvotinė ekstrakto dalis gryninama aliuminio oksido kolonėlėje. Robenidinas iš kolonėlės išplaunamas metanoliu, koncentruojamas ir judančiąja faze praskiedžiamas iki reikiamo tūrio. Robenidino kiekis nustatomas atvirkštinių fazių efektyviąja skysčių chromatografija (ESCh) su UV detektoriumi.3. Reagentai3.1. Metanolis3.2. Parūgštintas metanolis4,0 ml druskos rūgšties (ρ20° = 1,18 g/ml) įpilama į 500 ml matavimo kolbą, praskiedžiama iki žymės metanoliu (3.1) ir sumaišoma. Tirpalas turi būti ruošiamas iš naujo prieš kiekvieną matavimą.3.3. Acetonitrilas, chromatografiškai grynas3.4. Molekulinis sietas3A tipo, 8–12 mešų granulės (1,6–2,5 mm rutuliukai, iš kristalinio aliumo-silikato, porų skersmuo 0,3 mm).3.5. Aliuminio oksidas: I laipsnio rūgštinis aktyvumas, skirtas chromatografijai kolonėlėje100 g aliuminio oksido supilama į tinkamą indą ir įpilama 2,0 ml vandens. Indas užkemšamas ir kratomas maždaug 20 minučių. Laikomas gerai uždarytame inde.3.6. Kalio-divandenilio fosfato tirpalas, c = 0,025 mol/l3,40 g kalio-divandenilio fosfato 1000 ml matavimo kolboje vandenyje (chromatografiškai grynas) ištirpinama 3,4 g kalio-divandenilio fosfato, praskiedžiama iki žymės ir sumaišoma.3.7. Dinatrio-vandenilio fosfato tirpalas, c = 0,025 mol/l1000 ml matavimo kolboje vandenyje (chromatografiškai grynas) ištirpinama 3,55 g bevandenio dinatrio-vandenilio fosfato (arba 4,45 g dihidrato, arba 8,95 g dodekahidrato), praskiedžiama iki žymės ir sumaišoma.3.8. ESCh judančioji fazėKartu sumaišomi šie reagentai:650 ml acetonitrilo (3.3),250 ml vandens (chromatografiškai grynas),50 ml kalio divandenilio fosfato tirpalo (3.6),50 ml dinatrio-vandenilio fosfato tirpalo (3.7).Filtruojama per 0,22 μm akytumo filtrą (4.6), tirpalas degazuojamas (pavyzdžiui, veikiant 10 minučių ultragarsu).3.9. Standartinė medžiagaGrynas robenidinas: 1,3-bis[(4-chlorobenziliden)amino] guanidinas vandenilio chloridas, E 750.3.9.1. Robenidino pradinis standartinis tirpalas: 300 μg/ml0,1 mg tikslumu pasveriama 30 mg robenidino standartinės medžiagos (3.9). 100 ml matavimo kolboje ištirpinama parūgštintame metanolyje (3.2), tuo pačiu tirpikliu praskiedžiama iki žymės ir sumaišoma. Kolba apvyniojama aliuminio folija ir laikoma tamsioje vietoje.3.9.2. Robenidino tarpinis standartinis tirpalas: 12 μg/ml10,0 ml pradinio standartinio tirpalo (3.9.1) įpilama į 250 ml matavimo kolbą, praskiedžiama iki žymės judančiąja faze (3.8) ir sumaišoma. Kolba apvyniojama aliuminio folija ir laikoma tamsioje vietoje.3.9.3. Kalibraciniai tirpalaiĮ 50 ml matavimo kolbas įpilama 5,0; 10,0; 15,0; 20,0 ir 25,0 ml tarpinio standartinio tirpalo (3.9.2). Praskiedžiama iki žymės judančiąja faze (3.8) ir sumaišoma. Šių tirpalų koncentracija atitinkamai yra 1,2; 2,4; 3,6; 4,8 ir 6,0 μg/ml. Šie tirpalai turi būti ruošiami prieš pat naudojimą.4. Įranga4.1. Stiklinė kolonėlėPagaminta iš rudo stiklo su čiaupu ir maždaug 150 ml talpos, vidinis skersmuo 10–15 mm, ilgis 250 mm.4.2. Šarnyrinio veikimo laboratorinė purtyklė4.3. Sukamasis garintuvas4.4. ESCh įranga su kintamo bangos ilgio ultravioletiniu arba diodinės matricos detektoriumi, veikiančiu 250–400 nm bangų ilgio intervale4.4.1. Skysčių chromatografinė kolonėlė: 300 mm × 4 mm, C18, 10 μm įkrova, arba panaši4.5. Stiklo pluošto filtro popierius (Whatman GF/A arba panašus)4.6. Membraniniai 0,22 μm akytumo filtrai4.7. Membraniniai 0,45 μm akytumo filtrai5. Darbo procedūraPastaba.Robenidinas yra jautrus šviesai. Visose operacijose turi būti naudojamas rudos spalvos stiklas.5.1. Bendros nuostatos5.1.1. Turi būti išanalizuotas "tuščiasis" pašaras, siekiant patikrinti ar jame nėra robenidino ir nustatymui trukdančių medžiagų.5.1.2. Turi būti atliekamas išgavos testas, su "tuščiuoju pašaru" (5.1.1), į jį pridėjus robenidino kiekį, panašų į esantį mėginyje. Siekiant gauti koncentraciją 60 mg/kg, į 250 ml konusinę kolbą įpilama 3,0 ml pradinio standartinio tirpalo (3.9.1). Azoto srovėje tirpalas nugarinamas iki maždaug 0,5 ml. Įdedama 15 g "tuščiojo" pašaro, sumaišoma ir prieš pradedant ekstrahavimą (5.2) palaukiama 10 minučių.Pastaba.Taikant šį metodą, tuščiajam bandymui naudojamas pašaras turi būti panašus į mėginį, ir jį analizuojant robenidino neturi būti randama.5.2. Ekstrahavimas0,01 g tikslumu pasveriama maždaug 15 g paruošto mėginio. Mėginys supilamas į 250 ml konusinę kolbą, į kurią įpilama 100,0 ml parūgštinto metanolio (3.2). Kolba užkemšama ir vieną valandą kratoma ant purtyklės (4.2). Tirpalas filtruojamas per stiklo pluošto filtro popierių (4.5), visas filtratas surenkamas į 150 ml konusinę kolbą. Pridedama 7,5 g molekulinio sieto (3.4), kolba užkemšama ir kratoma penkias minutes. Nedelsiant filtruojama per stiklo pluošto filtro popierių. Toliau tirpalas gryninamas (5.3).5.3. Gryninimas5.3.1. Aliuminio oksido kolonėlės paruošimasĮ stiklinio vamzdžio (4.1) apačią įkišamas mažas stiklo vatos kamštis, kuris stikline lazdele nustumiamas žemyn. Pasveriama 11,0 g paruošto aliuminio oksido (3.5) ir supilama į kolonėlę. Reikia stengtis, kad pilant kuo mažiau būtų kontaktuojama su oru. Kad aliuminio oksidas susigulėtų, švelniai tapšnojama per užpildytos kolonėlės apačią.5.3.2. Mėginio gryninimasĮ kolonėlę pipete įpilama 5,0 ml pagal 5.2 punktą paruošto mėginio ekstrakto. Pipetės galiukas laikomas arti kolonėlės sienelės ir leidžiama, kad tirpalas susigertų į aliuminio oksidą. Robenidinas iš kolonėlės išplaunamas į 250 ml apvaliadugnę kolbą 100 ml metanolio (3.1), nustatant 2–3 ml/min. debitą. Metanolio tirpalas sukamuoju garintuvu (4.3) esant sumažintam slėgiui 40 °C temperatūroje išgarinamas iki sauso likučio. Likutis vėl ištirpinamas 3–4 ml judančiosios fazės (3.8) ir kiekybiškai supilamas į 10 ml matavimo kolbą. Apvaliadugnė kolba kelis kartus plaunama 1–2 ml judančiosios fazės, šiuos praplovimo tirpalus taip pat supilant į matavimo kolbą. Tuo pačiu tirpikliu praskiedžiama iki žymės ir sumaišoma. Alikvotinė tirpalo dalis filtruojama per 0,45 μm filtrą (4.7). Tirpalas naudojamas analizei ESCh metodu (5.4).5.4. Nustatymas ESCh metodu5.4.1. ParametraiSiūloma taikyti šias arba kitas sąlygas, jei jos duoda panašius rezultatus:skysčių chromatografijos kolonėlė (4.4.1),ESCh judančioji fazė (3.8),debitas: 1,5–2,0 ml/min.,matavimo bangos ilgis: 317 nm,įleidimo tūris: 20–50 μl.Patikrinamas chromatografinės sistemos stabilumas, kelis kartus įleidžiant kalibracinio tirpalo (3.9.3), kurio koncentracija 3,6 μg/ml, kol smailės aukštis ir sulaikymo trukmė nesikeis.5.4.2. Kalibracinė kreivėKiekvienas kalibravimo tirpalas (3.9.3) įleidžiamas kelis kartus, kiekvienai koncentracijai išmatuojamas smailės aukštis (plotas). Brėžiama kalibracinė kreivė, ordinačių ašyje atidedant kalibracinių tirpalų smailių aukščių (plotų) vidutines vertes, o atitinkamas koncentracijų vertes μg/ml atidedant abcisių ašyje.5.4.3. Mėginio tirpalasKelis kartus įleidžiamas mėginio ekstraktas (5.3.2), imant tokį patį tūrį kaip ir kalibravimo tirpalams, nustatoma vidutinė robenidino smailių aukščio (ploto) vertė.6. Rezultatų apskaičiavimasRobenidino smailių vidutinio aukščio (ploto) vertes, gautas mėginio tirpalui, lyginant su kalibracinės kreivės duomenimis (5.4.2) nustatoma mėginio tirpalo koncentracija μg/ml.Robenidino kiekis w (mg/kg) mėginyje apskaičiuojamas pagal formulę:w =čia:c = robenidino koncentracija mėginio tirpale, μg/ml,m = matavimui paimtos mėginio dalies masė, g.7. Rezultatų patvirtinimas7.1. TapatumasAnalitės tapatumas gali būti patvirtintas kochromatografijos ar diodinės matricos pagalba, lyginant mėginio ekstrakto ir 6,0 μg/ml kalibracinio tirpalo (3.9.3) spektrus.7.1.1. KochromatografijaMėginio ekstraktas papildomas kalibravimo tirpalo (3.9.3) atitinkamu kiekiu. Pridedamo robenidino kiekis turi būti panašus į išmatuotą robenidino kiekį mėginio ekstrakte.Chromatogramoje turi pasikeisti tik robenidino smailės aukštis, atsižvelgiant į pridėtą kiekį ir į praskiedimą. Smailės plotis pusėje jos aukščio turėtų nesiskirti nuo mėginio ekstrakto smailės pločio daugiau kaip 10 %.7.1.2. Detektavimas diodine matricaRezultatai vertinami pagal šiuos kriterijus:a) mėginio ir standarto spektrų absorbcijos maksimumų bangų ilgiai, užregistruoti chromatogramų smailės viršūnėje, turi būti vienodi ir paklaida neturi viršyti detekcinės sistemos skiriamosios gebos sąlygojamų ribų. Šios ribos diodinės matricos detektoriui yra maždaug 2 nm;b) tarp 250 ir 400 nm bandinio ir standartinio tirpalo chromatogramų smailių viršūnių spektrai neturi skirtis, kai santykinė absorbcija yra nuo 10 % iki 100 %. Šis kriterijus patenkinamas, kai, esant tam pačiam absorbcijos maksimumui, nėra nei vieno taško, kuriame nuokrypis tarp dviejų spektrų viršytų 15 % standarto analitės absorbcijos;c) tarp 250 ir 400 nm mėginio ekstrakto smailės kylančios dalies, viršūnės ir nusileidžiančios dalies spektrai turi nesiskirti vienas nuo kito tose spektro dalyse, kurios yra 10–100 % santykinio optinio tankio intervale. Šis kriterijus patenkinamas, kai, esant tam pačiam absorbcijos maksimumui, visuose stebimuose taškuose nuokrypis tarp spektrų neviršija 15 % smailės viršūnės spektro.Jei nors vienas šių kriterijų neįvykdomas, analitės buvimas nėra nepatvirtintas.7.2. PakartojamumasKai robenidino kiekis yra didesnis kaip 15 mg/kg, skirtumas tarp dviejų rezultatų, gautų atliekant du lygiagrečius matavimus su tuo pačiu mėginiu, turi neviršyti 10 % didesnės rezultato vertės.7.3. IšgavaAtliekant tuščiąjį bandymą su papildytu mėginiu, turi būti randama ne mažiau kaip 85 % pridėto kiekio.8. Tarplaboratorinio tyrimo rezultataiBendrija suruošė tarplaboratorinį tyrimą, kuriame 12 laboratorijų buvo analizuojami keturi malti ir granuliuoti paukščių ir triušių pašarų mėginiai. Kiekvienas mėginys buvo analizuojamas du kartus. Rezultatai pateikiami lentelėje:Sr = pakartojamumo standartinis nuokrypis,CVr = pakartojamumo variacijos koeficientas,SR = atkartojamumo standartinis nuokrypis,CVR = atkkartojamumo variacijos koeficientas.| Paukščiai | Triušiai |Miltai | Granulės | Miltai | Granulės |Vidutinė vertė, mg/kg | 27,0 | 27,99 | 43,6 | 40,1 |Sr (mg/kg) | 1,46 | 1,26 | 1,44 | 1,66 |CVr (%) | 5,4 | 4,5 | 3,3 | 4,1 |SR (mg/kg) | 4,36 | 3,36 | 4,61 | 3,91 |CVR (%) | 16,1 | 12,0 | 10,6 | 9,7 |Regeneravimas | 90,0 | 93,3 | 87,2 | 80,2 |2. METILBENZOKVATO NUSTATYMAS7-benziloksi-6-butil-3-metoksikarbonil-4-chinolonas1. Tikslas ir taikymo sritisŠiuo metodu nustatomas metilbenzokvato kiekis pašaruose. Nustatymo riba - 1 mg/kg.2. Metodo esmėMetilbenzokvatas ekstrahuojamas iš mėginio metansulfonrūgšties tirpalu metanolyje. Ekstraktas gryninamas dichlormetanu, taikant jonų mainų chromatografiją, po to vėl dichlormetanu. Metilbenzokvato kiekis nustatomas atvirkštinių fazių efektyviąja skysčių chromatografija (ESCh), naudojant UV detektorių.3. Reagentai3.1. Dichlormetanas3.2. Metanolis chromatografiškai grynas3.3. ESCh judančioji fazė:metanolio (3.2) ir vandens (chromatografiškai grynas) mišinys 75: 25 (v: v).Filtruojama per 0,22 μm akytumo filtrą (4.5), tirpalas degazuojamas (pavyzdžiui, 10 minučių veikiant ultragarsu).3.4. Metansulfonrūgšties tirpalas, c = 2 %20,0 ml metansulfonrūgšties praskiedžiama iki 1000 ml metanoliu (3.2).3.5. Druskos rūgšties tirpalas, c = 10 %100 ml druskos rūgštis (ρ20° = 1,18 g/ml) praskiedžiama iki 1000 ml vandeniu.3.6. Katijonų mainų derva Amberlite CG-120 (Na), 100–200 mešųPrieš naudojimą derva apdorojama: paruošiama 100 g dervos ir 500 ml druskos rūgšties tirpalo (3.5) suspensija, kuri ant elektrinės plytelės pakaitinama nuolat maišant iki virimo. Paliekama ataušti, po to rūgštis dekantuojama. Rūgšties likutis per filtro popierių nusiurbiamas vakuuminiu siurbliu. Derva du kartus plaunama 500 ml vandens ir po to 250 ml metanolio (3.2). Derva skalaujama dar 250 ml metanolio ir džiovinama per dervos sluoksnį ant filtro siurbiant orą. Išdžiovinta derva laikoma užkimštame butelyje.3.7. Etaloninė medžiaga: grynas metilbenzokvatas: 7-benziloksi-6-butil-3-metoksikarbonil-4-chinolonas3.7.1. Metilbenzokvato pradinis standartinis tirpalas: 500 μg/ml0,1 mg tikslumu pasveriama 50 mg standartinės medžiagos (3.7), 100 ml matavimo kolboje ištirpinama metansulfonrūgšties tirpale (3.4), praskiedžiama iki žymės ir sumaišoma.3.7.2. Metilbenzokvato tarpinis standartinis tirpalas: 50 μg/ml5,0 ml pradinio standartinio tirpalo (3.7.1) įpilama į 50 ml matavimo kolbą, praskiedžiama iki žymės metanoliu (3.2) ir sumaišoma.3.7.3. Kalibraciniai tirpalaiĮ 25 ml matavimo kolbas įpilama 1,0; 2,0; 3,0; 4,0 ir 5,0 ml tarpinio standartinio metilbenzokvato etaloninio tirpalo (3.7.2). Praskiedžiama iki žymės judančiąja faze (3.3) ir sumaišoma. Šių tirpalų metilbenzokvato koncentracija atitinkamai yra 2,0; 4,0; 6,0; 8,0 ir 10,0 μg/ml. Šie tirpalai turi būti ruošiami prieš pat naudojimą.4. Įranga4.1. Laboratorinė purtyklė4.2. Sukamasis garintuvas4.3. Stiklinė kolonėlė (250 mm × 15 mm), turinti čiaupą ir maždaug 200 ml talpos4.4. ESCh įranga su kintamo bangos ilgio ultravioletiniu arba diodinės matricos detektoriumi4.4.1. Kolonėlė skysčių chromatografijai: 300 mm × 4 mm, užpildas C-18 arba atitinkamas, dalelių dydis 10 μm.4.5. Membraniniai 0,22 μm akytumo filtrai4.5. Membraniniai 0,45 μm akytumo filtrai5. Darbo procedūra5.1. Bendros nuostatos5.1.1. Turi būti išanalizuotas tuščiasis mėginys siekiant patikrinti, ar jame nėra metilbenzokvato ir nustatymui trukdančių medžiagų.5.1.2. Turi būti atliekamas išgavos testas, pridėjus į "tuščiąjį" pašarą metilbenzokvato kiekį, panašų į esantį mėginyje. Siekiant koncentraciją padidinti iki 15 mg/kg, į 20 g tuščiajam bandymui skirto pašaro įpilama 600 μl pradinio standartinio tirpalo (3.7.1), sumaišoma ir prieš pradedant ekstrahavimą (5.2) palaukiama 10 minučių.Pastaba.Taikant šį metodą, tuščiajam bandymui naudojamas pašaras turi būti panašus į mėginį, ir jį analizuojant metilbenzokvato neturi būti randama.5.2. Ekstrahavimas0,01 g tikslumu pasveriama maždaug 20 g paruošto mėginio. Mėginys supilamas į 250 ml konusinę kolbą, į kurią įpilama 100,0 ml metansulfonrūgšties tirpalo (3.4) ir kolba 30 minučių mechaniškai kratoma ant purtyklės (4.1). Tirpalas filtruojamas per filtro popierių, filtratas naudojamas skystų fazių perskyrimui (5.3).5.3. Skysčių fazių perskyrimasĮ 500 ml talpos dalomąjį piltuvą, kuriame yra 100 ml druskos rūgšties tirpalo (3.5), įpilama 25,0 ml pagal 5.2 punktą gauto filtrato. Į piltuvą įpilama 100 ml dichlormetano (3.1) ir purtoma vieną minutę. Sluoksniams leidžiama atsiskirti ir apatinis (dichlormetaninis) sluoksnis išleidžiamas į apvaliadugnę 500 ml tūrio kolbą. Vandeninio sluoksnio ekstrahavimas pakartojamas su dviem papildomomis 40 ml dichlormetano porcijomis, šie ekstraktai supilami kartu su pirmuoju ekstraktu į tą pačią apvaliadugnę kolbą. Sukamajame garintuve (4.2), esant sumažintam slėgiui, dichlormetaninis ekstraktas 40 °C temperatūroje nugarinamas iki sauso likučio. Likutis kolboje ištirpinamas 20–25 ml metanolio (3.2), kolba užkemšama, šis visas ekstraktas paliekamas chromatografavimui jonų mainų metodu (5.4).5.4. Jonų mainų chromatografija5.4.1. Katijonų mainų kolonėlės paruošimasĮ stiklinio vamzdžio (4.3) apačią įkišamas mažas stiklo vatos kamštis. Paruošiama 5,0 g apdoroto katijonito (3.6) ir 50 ml druskos rūgšties (3.5) suspensija, kuri supilama į stiklinę kolonėlę, čia dervai leidžiama nusėsti. Rūgšties perteklius išleidžiamas, kad likusi vos apsemtų dervos sluoksnį, kolonėlė plaunama vandeniu, kol plovimo vanduo tampa neutralus pagal lakmusą. Į kolonėlę įpilama 50 ml metanolio (3.2), kuris išleidžiamas iki dervos sluoksnio viršaus.5.4.2. Chromatografavimas kolonėlėjeAtsargiai pipete į kolonėlę įpilamas pagal 5.3 punktą gautas ektraktas. Apvaliadugnė kolba skalaujama dviem 5–10 ml metanolio (3.2) porcijomis, šie praplovimo skysčiai irgi supilami į kolonėlę. Ekstraktas nuleidžiamas iki dervos viršaus, kolonėlė plaunama 50 ml metanolio, užtikrinant, kad debitas neviršytų 5 ml per minutę. Ištekėjęs skystis išpilamas. Metilbenzokvatas iš kolonėlės išplaunamas 150 ml metansulfonrūgšties tirpalo (3.4), eliuatas surenkamas į 250 ml tūrio konusinę kolbą.5.5. Skystų fazių perskyrimasPagal 5.4.2 punktą gautas eliuatas supilamas į 1 l talpos dalomąjį piltuvą. Konusinė kolba praplaunama 5–10 ml metanolio (3.2), praplovimo tirpalas sujungiamas su dalomojo piltuvo turiniu. Įpilama 300 ml druskos rūgšties tirpalo (3.5) ir 130 ml dichlormetano (3.1). Purtoma 1 minutę, fazėms leidžiama atsiskirti. Apatinis (dichlormetaninis) sluoksnis išleidžiamas į 500 ml apvaliadugnę kolbą. Vandeninio sluoksnio ekstrahavimas pakartojamas su dviem papildomomis 70 ml dichlormetano porcijomis, šie ekstraktai supilami kartu su pirmuoju į tą pačią apvaliadugnę kolbą.Sukamajame garintuve (4.2), esant sumažintam slėgiui, dichlormetaninis ekstraktas 40 °C temperatūroje išgarinamas iki sauso likučio. Likutis kolboje ištirpinamas maždaug 5 ml metanolio (3.2) ir gautas tirpalas kiekybiškai supilamas į 10 ml matavimo kolbą. Apvaliadugnė kolba skalaujama dar dviem 1–2 ml metanolio porcijomis, plovimo skyčiai supilami į tą pačią matavimo kolbą. Metanoliu praskiedžiama iki žymės ir sumaišoma. Alikvotinė tirpalo dalis filtruojama per membraninį filtrą (4.6). Šis tirpalas paliekamas nustatymui ESCh metodu (5.6).5.6. Nustatymas ESCh metodu5.6.1. ParametraiSiūloma taikyti šias arba kitas sąlygas, jei jos duoda panašius rezultatus:- skysčių chromatografijos kolonėlė (4.4.1),- ESCh judančioji fazė: metanolio ir vandens mišinys (3.3),- debitas: 1,0–1,5 ml/min.,- matavimo bangos ilgis: 265 nm,- įleidžiamas tūris: 20–50 μl.Patikrinamas chromatografinės sistemos stabilumas, kelis kartus įleidžiant kalibracinio tirpalo (3.7.3), kurio koncentracija 4,0 μg/ml, kol bus gautas pastovus smailės aukštis ir sulaikymo trukmė.5.6.2. Kalibracinė kreivėKiekvienas kalibracinis tirpalas (3.7.3) įleidžiamas kelis kartus, išmatuojamas kiekvienai koncentracijai smailės aukštis (plotas). Brėžiama kalibracinė kreivė, ordinačių ašyje atidedant kalibracinių tirpalų smailių aukščių (plotų) vidutines vertes, abcisėje – atitinkamas koncentracijų vertes, μg/ml.5.6.3. Mėginio tirpalasKelis kartus įleidžiamas mėginio ekstraktas (5.5), naudojant tokį patį tūrį kaip ir kalibracinių tirpalų. Nustatoma vidutinė metilbenzokvato smailių aukščio (ploto) vertė.6. Rezultatų apskaičiavimasMetilbenzokvato smailių aukščio (ploto) vidutines vertes, gautas mėginio tirpalui, lyginant su kalibracinės kreivės duomenimis (5.6.2), nustatoma mėginio tirpalo koncentracija μg/ml.Metilbenzokvato kiekis w (mg/kg) mėginyje apskaičiuojamas pagal formulę:w =čia:c = metilbenzokvato koncentracija mėginio tirpale, μg/ml,m = matavimui paimtos mėginio dalies masė, g.7. Rezultatų patvirtinimas7.1. TapatumasAnalitės tapatumas gali būti patvirtintas kochromatografija ar diodine matrica, lyginant mėginio ekstrakto ir 10,0 μg/ml kalibracinio tirpalo (3.7.3) spektrus.7.1.1. KochromatografijaMėginio ekstraktas papildomas atitinkamu kiekiu tarpinio standartinio tirpalo (3.7.2). Pridedamo metilbenzokvato kiekis turi būti panašus į mėginio ekstrakte nustatyto metilbenzokvato kiekį.Chromatogramoje turi padidėti tik metilbenzokvato smailės aukštis, atsižvelgiant į pridėtą kiekį ir į ekstrakto praskiedimą. Smailės plotis pusėje jos aukščio turi nesiskirti nuo mėginio ekstrakto smailės pločio daugiau kaip 10 %.7.1.2. Detektavimas diodine matricaRezultatai vertinami pagal šiuos kriterijus:a) mėginio ir standartinio tirpalo spektrų absorbcijos maksimumų bangų ilgiai, užregistruoti chromatogramų smailės viršūnėje, turi būti vienodi ir paklaida neturi viršyti detekcinės sistemos skiriamosios gebos sąlygojamų ribų. Šios ribos diodinės matricos detektoriui yra maždaug 2 nm;b) tarp 220 ir 350 nm mėginio ir standartinio tirpalo chromatogramų smailių viršūnių spektrai neturi skirtis, kai santykinė absorbcija yra 10–100 %. Šis kriterijus patenkinamas, kai, esant tam pačiam absorbcijos maksimumui, nėra nei vieno taško, kuriame nuokrypis tarp dviejų spektrų viršytų 15 % standarto analitės absorbcijos;c) tarp 220 ir 350 nm mėginio ekstrakto smailės kylančios dalies, viršūnės ir nusileidžiančios dalies spektrai turi nesiskirti vienas nuo kito tose spektro dalyse, kurios yra 10–100 % santykinio optinio tankio intervale. Šis kriterijus patenkinamas, kai, esant tam pačiam absorbcijos maksimumui, visuose stebimuose taškuose nuokrypis tarp spektrų neviršija 15 % smailės viršūnės spektro absorbcijos.Jei nors vienas šių kriterijų neįvykdomas, analitės buvimas nėra patvirtintas.7.2. PakartojamumasSkirtumas tarp dviejų rezultatų, gautų atliekant du lygiagrečius matavimus su tuo pačiu mėginiu, turi neviršyti: 10 % santykinai didesnės vertės, kai metilbenzokvato kiekis yra 4–20 mg/kg.7.3. IšgavaAtliekant tuščiąjį bandymą su papildytu mėginiu, turi būti randama ne mažiau kaip 90 % pridėto kiekio.8. Tarplaboratorinio tyrimo rezultatai10 laboratorijų buvo analizuojami 5 mėginiai. Kiekvienas mėginys buvo analizuojamas du kartus.RezultataiSr = pakartojamumo standartinis nuokrypis,CVr = pakartojamumo variacijos koeficientas,SR = atkartojamumo standartinis nuokrypis,CVR = atkartojamumo variacijos koeficientas.| Tuščiasis mėginys | Miltai 1 | Granulės 1 | Miltai 2 | Granulės 2 |Vidutinė vertė, mg/kg | nerasta | 4,50 | 4,50 | 8,90 | 8,70 |Sr (mg/kg) | – | 0,30 | 0,20 | 0,60 | 0,50 |CVr (%) | – | 6,70 | 4,40 | 6,70 | 5,70 |SR (mg/kg) | – | 0,40 | 0,50 | 0,90 | 1,00 |CVR (%) | – | 8,90 | 11,10 | 10,10 | 11,50 |Regeneravimas | – | 92,00 | 93,00 | 92,00 | 89,00 |--------------------------------------------------


title: 2005 m. vasario 18 d. Komisijos direktyva 2005/12/EB, iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/25/EB dėl specialių ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimų I ir II priedusTekstas svarbus EEE

text:
19.2.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 48/19

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2005/12/EB
   2005 m. vasario 18 d.
   iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/25/EB dėl specialių ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimų I ir II priedus
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2003 m. balandžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/25/EB dėl specialių ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimų (1), ypač į jos 10 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyva 2003/25/EB taikoma visiems reguliarias paslaugas į ir iš valstybių narių uostų teikiantiems ro-ro keleiviniams laivams, neatsižvelgiant į jų vėliavą, plaukiojantiems tarptautiniais reisais.

               (2)

               Direktyvos 2003/25/EB 6 straipsnyje numatoma, kad ro-ro keleiviniai laivai turi atitikti specialius stabilumo reikalavimus, kurie išdėstyti tos direktyvos I priede, ir kad valstybės narės, taikydamos šiuos reikalavimus, turi naudoti tos direktyvos II priede nustatytas rekomendacijas.

               (3)

               Direktyvos 2003/25/EB 10 straipsnyje numatoma, kad 11 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka direktyvos priedus galima iš dalies pakeisti, kad būtų atsižvelgiama į tarptautinę pažangą, visų pirma – Tarptautinėje jūrų organizacijoje (TJO).

               (4)

               2002 m. gruodžio 5 d. TJO rezoliucija MSC 141(76) buvo įdiegtas patikslintas bandymo su modeliu metodas, o su juo susiję nurodymai – 1995 m. Konferencijoje dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS) 14 rezoliucija. Ši rezoliucija skirta regioniniams susitarimams dėl specialių ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimų.

               (5)

               Patikslintas bandymo su modeliu metodas turėtų pakeisti anksčiau taikytą Direktyvoje 2003/25/EB numatytą bandymo su modeliu metodą. Su jokiu laivu, kurio pagal anksčiau taikytą bandymo su modeliu metodą atlikto bandymo rezultatai atitiko reikalavimus, nereikia dar kartą atlikti to bandymo.

               (6)

               Todėl reikia atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 2003/25/EB.

               (7)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka pagal Europos Parlamento ir Tarybos (2) reglamentą (EB) Nr. 2099/2002 įsteigto Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 2003/25/EB iš dalies pakeičiama taip:

               1)

               I priedas iš dalies pakeičiamas taip:

                           a)

                           2.3 dalis pakeičiama taip:

                                       „2.3.

                                       skersinių arba išilginių pertvarų, į kurias atsižvelgiama kaip į galinčias izoliuoti atitinkamame pažeisto ro-ro denio padalinyje tariamai prisirinkusį jūros vandenį, hermetiškumas turi būti proporcingas drenažo sistemai ir turi išlaikyti hidrostatinį slėgį pagal pažeidimo skaičiavimo rezultatus. Tokios pertvaros turi būti ne mažesnio nei 4 m aukščio, jeigu vandens aukštis yra mažesnis nei 0,5 m. Šiais atvejais pertvaros aukštį galima apskaičiuoti taip:

                                                   Bh = 8hw
                                                   kai:

                                                               Bh – pertvaros aukštis;

                                                               ir hw – vandens aukštis.

                                             Bet kokiu atveju minimalus pertvaros aukštis neturėtų būti mažesnis nei 2,2 m. Tačiau laivuose su kabančiaisiais ro-ro deniais pertvaros aukštis turi būti ne mažesnis už atstumą iki nuleisto kabančiojo denio apačios;“;

                           b)

                           Priedėlis „Bandymo su modeliu metodas“ pakeičiamas šios direktyvos I priede pateikiamu tekstu.

               2)

               II priedo II dalis „Bandymai su modeliais“ pakeičiama šios direktyvos II priede pateikiamu tekstu.

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės patvirtina įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję ne vėliau nei per dvylika mėnesių nuo direktyvos įsigaliojimo dienos įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos praneša Komisijai tų nuostatų tekstus ir jų bei šios direktyvos koreliacinę lentelę.
   Valstybės narės, tvirtindamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. vasario 18 d.

            Komisijos vardu

         Jacques BARROT

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 123, 2003 5 17, p. 22.

      (2)  OL L 324, 2002 11 29, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 415/2004 (OL L 68, 2004 3 6, p. 10).

      I PRIEDAS

            „Priedėlis
            Bandymų su modeliais metodas
            1.   Tikslai
            Patikslintas bandymų su modeliais metodas – tai persvarstytas 1995 m. SOLAS konferencijos 14 rezoliucijos priedo priedėlyje nustatytas metodas. Įsigaliojus Stokholmo susitarimui, anksčiau taikytu metodu buvo atliktas tam tikras bandymų su modeliu skaičius. Atliekant šiuos bandymus buvo nustatyta, kad galima iš dalies patobulinti jų atlikimo tvarką. Šiuo nauju bandymo su modeliu metodu siekiama panaudoti tuos patobulinimus ir kartu su pridedamais nurodymais numatyti patikimesnę jūros kelyje pažeisto ro-ro keleivinio laivo neskęstamumo įvertinimo tvarką. I priede pateiktų stabilumo reikalavimų 1.4 poskyryje numatytuose bandymuose laivas turi išsilaikyti virš vandens kaip toliau apibrėžta 4 skyriuje, esant didžiausiam pažeidimui.
            2.   Sąvokų apibrėžimai

                        LBP

                        ilgis tarp statmenų

                        HS

                        kontrolinis bangų aukštis

                        B

                        teorinis laivo plotis

                        TP

                        maksimumo periodas

                        TZ

                        nulinio lygio kirtimo periodas.

                  3.   Laivo modelis
            3.1.   Modelis turėtų būti tikro laivo kopija, atitinkanti išorinę formą ir vidaus konstrukciją, visų pirma – visas pažeistas vietas, turinčias įtakos užliejimui ir vandens pildymuisi. Turėtų būti naudojama nepažeisto laivo grimzlė, diferentas, posvyris į šoną ir didžiausio pažeidimo padėtį atitinkantis ribinis naudojimo didžiausias leistinasis laivo svorio centro aukštis virš kilio. Be to, bandomoji (-osios) padėtis (-ys), kuri (-ios) turi būti nagrinėjama (-os), turėtų atitikti didžiausio pažeidimo padėtį (-is), apibrėžtą (-as) pagal SOLAS II-1/8.2.3.2 taisyklę (SOLAS 90), atsižvelgiant į bendrą zoną po teigiama statinio stovumo kreive (GZ), jei vidurinė pažeidimo angos linija yra šiuo atstumu:
            3.1.1.   ± 35 % LBP nuo midelio;
            3.1.2.   jei 1. nurodytas pažeidimo atvejis yra toliau nei ± 10 % LBP nuo midelio, reikalingas papildomas bandymas dėl didžiausio pažeidimo ± 10 % LBP nuo midelio.
            3.2.   Modelis turėtų būti toks:
            3.2.1.   ilgis tarp statmenų (LBP) turi būti bent 3 m arba toks, kad modelio ir laivo mastelio santykis būtų 1:40 (pasirenkamas didesnis ilgis), o vertikalus aukštis – ne daugiau nei 3 standartiniai antstato aukščiai virš pertvaros (viršvandeninės laivo dalies) denio;
            3.2.2.   užtvindytų erdvių laivo korpuso storis neturėtų būti didesnis nei 4 mm;
            3.2.3.   nepažeistas ir pažeistas modelis turėtų atitikti tikrąją vandentalpą ir grimzlės markes (TA, TM, TF, kairysis ir dešinysis bortas) (didžiausia bet kurios vienos grimzlės markės paklaida +2 mm). Grimzlės markės laivo priekyje ir laivagalyje turėtų būti kiek galima arčiau FP ir AP;
            3.2.4.   visi pažeisti skyriai ir ro-ro erdvės turėtų būti modeliuojamos naudojant tikruosius paviršiaus ir skyriaus užtvindymo koeficientus (tikrosios vertės ir pasiskirstymas), kad užtvindymo vandens masė ir jos pasiskirstymas būtų sumodeliuoti kuo tiksliau;
            3.2.5.   judėjimo charakteristikos turi tinkamai imituoti tikrojo laivo charakteristikas, kreipiant ypatingą dėmesį į nepažeisto laivo metacentrinio aukščio paklaidą ir šoninio supimo ir išilginio supimo apskritiminio judėjimo spindulį. Abu spinduliai turėtų būti matuojami ore: šoninio supimo spindulio vertės intervalas turi būti 0,35B–0,4B, o išilginio supimo spindulio vertės intervalas 0,2LOA–0,25LOA.
            3.2.6.   virš ir žemiau pertvaros denio esantys pagrindiniai konstrukcijos elementai, pvz., hermetiškos pertvaros, oro išleidimo angos ir kt., dėl kurių užtvindymas gali būti asimetriškas, kiek galima turėtų būti sumodeliuoti tinkamai ir kuo labiau atitikti realius; ventiliacijos ir kompensuojamojo užtvindymo priemonių skerspjūvis turėtų būti ne mažesnis nei 500 mm2;
            3.2.7.   pažeidimo angos forma turi būti tokia:

                        1.

                        trapecijos formos profilis, kurio šoninės kraštinės su vertikale sudaro 15° kampą, o ilgis ties konstrukcine vaterlinija apibrėžiamas II-1/8.4.1 SOLAS taisykle;

                        2.

                        lygiašonis trikampis profilis horizontalioje plokštumoje, kurio aukštis pagal II-1/8.4.2 SOLAS taisyklę yra B/5. Jeigu yra įmontuoti B/5 atitinkantys šoniniai karteriai, pažeidimo ilgis išilgai šoninių karterių neturėtų būtų mažesnis nei 25 mm;

                        3.

                        nepaisant pirmiau minėtų 3.2.7.1 ir 3.2.7.2 punktų nuostatų, visi skyriai, kurie laikomi pažeistais apskaičiuojant 3.1 dalyje nurodomą(-us) blogiausią (-ius) pažeidimo atvejį (-jus), turėtų būti užtvindomi atliekant bandymus su modeliu;

                  3.3.   Užtvindytas, tačiau išlaikantis pusiausvyrą modelis, turėtų būti papildomai kreipiamas į šoną ir tas pokrypio kampas turėtų atitikti pokrypio momento Mh = max (Mpass; Mlaunch)-Mwind, sukuriamą pokrypio kampą, tačiau galutinis pokrypis į pažeistą pusę bet kokiu atveju turėtų būti mažesnis nei 1°. Mpass, Mlaunch ir Mwind yra nustatytas II-1/8.2.3.4 SOLAS taisykle. Eksploatuojamiems laivams šis kampas yra 1°.
            4.   Eksperimentų tvarka
            4.1.   Modelis turi būti veikiamas netolygių jūros bangų ilgomis keteromis, apibrėžtų Jonswap spektru, taikant kontrolinį bangų aukštį HSr, padidėjimo koeficientą γ = 3.3 ir maksimumo periodas . HS tai veiklos zonos kontrolinis bangų aukštis, kurio viršijimo metinė tikimybė yra ne didesnė kaip 10 %, tačiau ne didesnis nei 4 m.
            Be to,
            4.1.1.   baseino plotis turėtų būti pakankamas, kad būtų išvengiama kontakto arba kitokios sąveikos su baseino kraštais, ir rekomenduojama, jog baseino plotis būtų ne mažesnis nei LBP + 2 m;
            4.1.2.   baseino gylis turėtų būti pakankamas bangoms tinkamai imituoti, tačiau neturėtų būti mažesnis nei 1 m;
            4.1.3.   naudotinos būdingosios sukeliamos bangos turėtų būti matuojamos prieš bandymą 3 skirtingose vietose dreifo intervale;
            4.1.4.   bangų matavimo zondas arti bangų generatoriaus turėtų būti dedamas toje vietoje, kurioje modelis būna prieš pradedant bandymą;
            4.1.5.   HS ir TP skirtumas trijose vietose turėtų būti ± 5 %; ir
            4.1.6.   atliekant bandymus, kad būtų galima patvirtinti, turėtų būti leidžiama taikyti + 2,5 % HS, ± 2,5 % ir TP ir ± 5 % TZ toleranciją, jeigu nurodoma, jog zondas turi būti arčiau bangų generatoriaus.
            4.2.   Modelis turi laisvai plūduriuoti, nukreiptas į šonines bangas (90° kursu), pažeidimo kiauryme nukreipta ateinančių bangų kryptimi, prie naudojamo modelio neturi būti tvirtinama pastovi švartavimo sistema. Kad atliekant bandymą su modeliu būtų išlaikomas maždaug 90° kursas į šonines bangas, turėtų būti laikomasi šių reikalavimų:
            4.2.1.   kursui šiek tiek pakoreguoti skirtos kurso kontrolės virvės simetriškai turėtų būti ties laivapriekio ir laivagalio vidurio linija ir tarp didžiausio leistinojo laivo svorio aukščio virš kilio ir pažeistos vaterlinijos; ir
            4.2.2.   modelio vilkimo greitis turėtų atitikti tikrąjį modelio dreifo greitį (jeigu būtina, greitį galima koreguoti).
            4.3.   Turėtų būti atliekama bent 10 eksperimentų. Kiekvienos bandymo periodas turi trukti tol, kol pasiekiama stacionari padėtis, tačiau ne trumpiau kaip 30 minučių bendro laiko. Kiekvienam bandymui turi būti keliamos skirtingo tipo bangos.
            5.   Neskęstamumo kriterijai
            Modelis laikomas neskęstamu, jei po iš eilės atliktų 4.3 poskyryje nustatytų bandymų serijos pasiekiama stabili būsena. Modelis turėtų būti laikomas apvirtusiu, jeigu supamas į šonus jis pakrypsta daugiau nei 30° atsižvelgiant į vertikalią ašį arba jeigu pastovus (vidutinis) didesnis nei 20° posvyris į šoną registruojamas ilgesnę nei 3 minučių atkarpą net tada, jei pasiekiama stabili būsena.
            6.   Bandymo dokumentai
            6.1.   Bandymo su modeliu programą iš anksto turėtų patvirtinti administracija.
            6.2.   Bandymai turėtų būti užfiksuoti ataskaita ir video arba kitomis vaizdo įrašo priemonėmis, kuriuose pateikiama visa reikiama informacija apie laivo modelį ir bandymo rezultatus, kuriuos turi patvirtinti administracija. Pirmiau minėta informacija – tai bent teorinis ir išmatuotas bangų spektras ir statistiniai duomenys (HS, TP, TZ) apie sukeliamas bangas trijose skirtingose baseino vietose, kad būtų galima sukelti būdingąsias bangas ir atliekant bandymus su modeliu, prie bangų generatoriaus išmatuoto bangų padidėjimo pagrindinių statistinių duomenų laiko atkarpos, duomenys apie modelio šoninį, vertikalų ir išilginį supimą bei dreifo greitį.“

      II PRIEDAS

         „II DALIS
         BANDYMAI SU MODELIAIS
         Šių nurodymų tikslas – užtikrinti modelių konstravimo ir tikrinimo metodų, taip pat bandymų su modeliais atlikimo ir analizės vienodumą.
         I priedo priedėlio 1 ir 1 dalių turinys yra savaime aiškus.
         3 skyrius – Laivo modelis
         3.1.   Pati medžiaga, iš kurios modelis pagamintas, nėra svarbi, jei ir sveikas, ir pažeistas modelis yra pakankamai standus, kad jo hidrostatinės savybės būtų tokios pačios, kaip ir tikrojo laivo, ir korpuso lankstumas veikiant bangoms yra visai nežymus.
         Taip pat svarbu užtikrinti, kad pažeisti skyriai būtų sumodeliuoti kuo tiksliau, kad juose prisirinktų reikiamas kiekis vandens.
         Kadangi vandeniui (net nedideliam jo kiekiui) patekus į sveikąsias modelio dalis, tai keičia jo savybes, reikia imti priemonių, kad nepatektų jokio vandens.
         Atliekant bandymus su modeliu, kai tiriami didžiausi laivo galų pažeidimo atvejai pagal SOLAS, buvo pastebėta, kad laipsniškas užtvindymas nėra įmanomas, nes vanduo ant denio dažniausiai susitvenkia prie pažeidimo angos ir iš ten plūsta toliau. Kadangi šie modeliai neskęsdavo plaukdami labai banguota jūra, tačiau apvirsdavo ramesnėje jūroje, jeigu būdavo mažiau apgadinti pagal SOLAS, toliau nuo modelio galų, buvo nustatyta ± 35% riba, kad būtų užkirstas kelias pirmiau minėtam reiškiniui.
         Išsamiais tyrimais, kuriais buvo siekiama nustatyti atitinkamus naujų laivų kriterijus, buvo patikimai įrodyta, kad, be nepažeisto laivo metacentrinio aukščio ir antvandeninio borto – svarbių keleivinių laivų neskęstamumo kriterijų – po liekamojo stabilumo kreive esanti zona taip pat yra kitas svarbus veiksnys. Dėl to renkantis blogiausią pažeidimo atvejį pagal SOLAS, kad būtų nustatyta, ar laikomasi 3.1 dalies reikalavimų, turi būti pasirenkamas tas blogiausio pažeidimo atvejis, kuriam būdingas mažiausia zona po liekamojo stabilumo kreive.
         3.2.   Smulki informacija apie modelį
         3.2.1.   Pripažįstant, kad atliekant bandymą mastelis turi didelės įtakos modelio savybėms, svarbu užtikrinti, kad ta įtaka būtų kuo labiau sumažinta. Modelis turėtų būti kuo didesnis, kadangi pažeistų skyrių detales lengviau sukonstruoti didesniuose modeliuose ir sumažėja mastelio įtaka. Todėl reikalaujama, kad modelio ilgis būtų ne mažesnis už atitinkantį 1:40 mastelį arba 3 m (naudojama didesnė vertė).
         Bandant buvo nustatyta, kad laivo vertikalus aukštis gali turėti įtakos dinaminių bandymų rezultatams. Todėl reikalaujama, kad laivo modelis turėtų ne mažiau kaip trijų standartinių aukštų antstatą ant pertvaros (viršvandeninės laivo dalies), jog didelės bangos nesiristų per modelio viršų.
         3.2.2.   Modelis ties tariamų pažeidimų vietomis turi būti kuo plonesnis, kad pritekėjusio vandens kiekis ir jo sunkio centras būtų kuo tiksliau sumodeliuoti. Modelio korpusas neturėtų būti storesnis nei 4 mm. Pripažįstama, kad gali būti neįmanoma pakankamai detaliai sukonstruoti modelio korpuso ir pagrindinio bei antrinio padalijimo elementų ir dėl šių konstrukcinių apribojimų gali būti neįmanoma tiksliai apskaičiuoti tariamą vietinį pralaidumą.
         3.2.3.   Svarbu, kad būtų tikrinama ne tik nepažeisto modelio grimzlė, bet ir tiksliai išmatuojama pažeisto modelio grimzlė, kad galima būtų koreliuoti su pažeisto laivo stabilumo skaičiavimais gautomis vertėmis. Dėl praktinių priežasčių kiekvienai grimzlei leidžiama taikyti + 2 mm leistinąją nuokrypą.
         3.2.4.   Išmatavus pažeisto modelio grimzlę gali tekti pakoreguoti pažeistų padalinių pralaidumą įmontuojant sveikus skyrius arba pridedant svarmenų. Tačiau taip pat svarbu užtikrinti, kad užliejančio vandens sunkio centras būtų tiksliai sumodeliuotas. Tokiu atveju bet kokie pakoregavimai turi būti su paklaida saugos naudai.
         Jei ant modelio denio reikia įrengti užtvaras, o jų aukštis yra mažesnis nei toliau nurodomas pertvaros aukštis, modelyje reikia įrengti kabelinės televizijos kamerą, kad galima būtų stebėti vandens persiliejimą ir galima kaupimąsi ant nepažeistos denio dalies. Šiuo atveju bandymo ataskaitoje turi būti pateikiamas vaizdo įrašas.
         Skersinių arba išilginių pertvarų, į kurias atsižvelgiama kaip į galinčias izoliuoti atitinkamame pažeisto ro-ro denio padalinyje tariamai prisirinkusį jūros vandenį, aukštis turėtų būti bent 4 m aukščio, jeigu vandens aukštis yra mažesnis nei 0,5 m. Šiais atvejais pertvaros aukštį galima apskaičiuoti taip:

                     Bh = 8hw

                     where Bh – pertvaros aukštis; ir

                        hw – vandens aukštis.

               Bet kokiu atveju minimalus pertvaros aukštis neturėtų būti mažesnis nei 2,2 m. Tačiau laivuose su kabančiaisiais ro-ro deniais pertvaros aukštis turi būti ne mažesnis už atstumą iki nuleisto kabančiojo denio apačios.
         3.2.5.   Kad modelio judėjimo charakteristikos atitiktų tikrojo laivo charakteristikas, svarbu, jog nepažeistas modelis būtų paverčiamas išilgine ir skersine kryptimis taip, kad galima būtų patikrinti nepažeisto laivo metacentrinį aukštį (GM) ir masės pasiskirstymą. Masės pasiskirstymas turėtų būti matuojamas ore. Tikrojo laivo šoninio supimo spindulio vertės intervalas turi būti 0,35B–0,4B, o išilginio supimo spindulio vertės intervalas 0,2L–0,25L.

            Pastaba: Nors pažeisto laivo išilginis pavertimas ir supimas į šonus gali būti priimtinas tikrinant liekamojo stabilumo kreivę, tokie bandymai nepriimtini vietoj bandymo su nepažeistu modeliu.
         3.2.6.   Tariama, kad tikrojo laivo pažeisto skyriaus ventiliatorių pakanka nestabdomam užtvindymui ir užtvindančio vandens tekėjimui. Tačiau stengiantis sumažinti pagal mastelį tikrojo laivo ventiliacijos įrangą, gali atsirasti nepageidautina mastelio įtaka. Kad tokios įtakos neatsirastų, rekomenduojama ventiliacijos įrangą daryti didesnio nei modelis mastelio, užtikrinant, jog tai neturės įtakos vandens tekėjimui ant ro-ro denio.
         3.2.7.   Tariama, kad pažeidimo formą yra tikslinga laikyti atitinkančia atsitrenkiančiojo laivo laivapriekio skerspjūviu. 15° kampas buvo nustatytas skerspjūvį ištyrus B/5 atstumu nuo laivapriekio renkantis reprezentatyviuosius skirtingų tipų ir dydžių laivus.
         Prizminės pažeidimo formos lygiakraščio trikampio profilis atitinka krovininę vaterliniją.
         Be to, tais atvejais, kai bet kokiai galimai mastelio įtakai išvengti yra įmontuoti mažesnio nei B/5 pločio šoniniai karteriai, pažeidimo ilgis išilgai šoninių karterių neturi būti ne mažesnis nei 25 mm.
         3.3.   Originaliame bandymo su modeliu metode, nustatytame 1995 m. SOLAS 14 konferencijoje, nebuvo atsižvelgiama į pasvirimo, kurį sukelia didžiausias momentas, atsirandantis kokioje nors vietoje susibūrus keleiviams, nuleidžiant plūdriąją gelbėjimo priemonę, pučiant vėjui ir sukant laivą, įtaką, nors ji aptariama SOLAS konvencijoje. Vis dėlto tyrimo rezultatai patvirtino, kad būtų tikslinga atsižvelgti į šią įtaką ir dėl praktinių priežasčių išlaikyti ne mažesnį nei 1° laivo posvyrį į šoną pažeistos vietos link. Turi būti pabrėžiama, kad pasvirimas, atsirandantis laivui sukantis, nelaikomas svarbiu.
         3.4.   Tais atvejais, jei palyginti su skersinio metacentrinio aukščio ribine kreive (gauta kaip numatyta SOLAS 90), tikrosiomis apkrovos sąlygomis skersiniam metacentriniam aukščiui nustatomas apribojimas, administracija gali sutikti, kad tas apribojimas būtų taikomas atliekant bandymą su modeliu. Tokiais atvejais skersinio metacentrinio aukščio ribinė kreivė turėtų būti tikslinama. Tą galima atlikti taip:

         d = dS-0,6 (dS-dLS)
         kai: dS – neskęstamumo grimzlė; dLS – nepakrauto laivo grimzlė.
         Patikslinta kreivė – tai tiesi linija ties neskęstamumo grimzle tarp skersinio metacentrinio aukščio (GM), naudojamo atliekant bandymą su modeliu, ir originaliosios kreivės pagal SOLAS 90 bei grimzlės d susikirtimo.
         4 skyrius – Eksperimentų tvarka
         4.1.   Bangų spektras
         Turėtų būti taikomas JONSWAP spektras, nes jis atitinka nustatytą atstumą pavėjui iki artimiausio uosto ir trukmę, atitinkančius daugumą visame pasaulyje esančių sąlygų. Šia prasme svarbu tikrinti ne tik ar teisingas yra bangų maksimumo periodas, bet ir nulinio lygio kirtimo periodas.
         Reikalaujama, kad kiekvienos bandymų serijos bangų spektras būtų registruojamas ir dokumentuojamas. Matavimai, kurie reikalingi, kad būtų galima vykdyti registravimą, turėtų būti atliekami prie zondo, kuo arčiau bangų generatoriaus.
         Taip pat reikalaujama, kad modelis būtų aprūpintas tokiais prietaisais, kad per visą bandymą būtų stebimas ir registruojamas jo judėjimas (šoninis supimasis, pakilimas ir išilginis supimasis) ir jo padėtis (posvyris į šoną, grimzlė ir diferentas).
         Buvo nustatyta, kad netikslinga apibrėžti modelio bangų spektro kontrolinio bangų aukščio, maksimumo periodų ir nulinio lygio kirtimo periodų absoliučiąsias vertes. Dėl to buvo nustatyta priimtinas apribojimas.
         4.2.   Kad švartavimo sistema neturėtų įtakos laivo dinaminėms charakteristikoms, vilkimo įrenginys (prie kurio tvirtinama švartavimo sistema) tikruoju modelio dreifo greičiu turėtų slinkti modeliui iš paskos. Plaukiant banguotu vandens paviršiumi, jei bangos yra nereguliarios, dreifo greitis būtų skirtingas; jei modelis būtų velkamas tolygiu greičiu, modelio dreifo sūpa būtų žemo dažnio, didelės amplitudės ir galėtų turėti įtakos modelio charakteristikoms.
         4.3.   Kad būtų užtikrintas statistinis patikimumas, t.y. būtų pamatuotai nustatyta, jog nesaugus laivas apsiverčia tam tikromis numatytomis sąlygomis, privaloma atlikti pakankamą bandymų skaičių su skirtingomis vienos krypties bangų grupėmis. Laikoma, kad atlikus ne mažiau nei 10 bandymų, būtų užtikrinamas pakankamas patikimumo lygis.
         5 skyrius – Neskęstamumo kriterijai
         Šis skyrius yra savaime aiškus.
         6 skyrius – Bandymo patvirtinimas
         Administracijai įteikiamoje ataskaitoje turi būti šie dokumentai:

                     a)

                     stabilumo po didžiausio SOLAS pažeidimo ir laivo midelio pažeidimo (jei skirtingi) skaičiavimai;

                     b)

                     modelio schematinis brėžinys su informacija apie konstrukciją ir įrangą;

                     c)

                     išilginio palenkimo eksperimento ir apskritiminio judėjimo spindulio matavimo;

                     d)

                     vardinio ir išmatuoto bangų spektro (trijose skirtingose vietose, kad būtų nustatytos būdingosios bangos ir su modeliu atliekamiems bandymams – zondas kuo arčiau bangų generatoriaus);

                     e)

                     modelio judėjimo, padėties ir dreifo registro;

                     f)

                     reikiami vaizdo įrašai.

               Pastaba:
         Visus bandymus turi stebėti administracija.“.