title: 1989 m. lapkričio 21 d. Tarybos Direktyva dėl valstybių narių administracinės valdžios institucijų tarpusavio pagalbos ir jų bendradarbiavimo su Komisija, siekiant užtikrinti teisingą veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų taikymą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0608

Oficialusis leidinys L 351 , 02/12/1989 p. 0034 - 0037 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 30 p. 0216  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 30 p. 0216

		Tarybos direktyva1989 m. lapkričio 21 d.dėl valstybių narių administracinės valdžios institucijų tarpusavio pagalbos ir jų bendradarbiavimo su Komisija, siekiant užtikrinti teisingą veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų taikymą(89/608/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos Ekonominės Bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi žemės ūkio sektoriuje, veterinarijos ir zootechnikos srityje yra priimtos plačiai aprėpiančios taisyklės;kadangi sklandus bendrosios žemės ūkio politikos ir žemės ūkio produktų bendrosios rinkos funkcionavimas, taip pat pasienyje atliekamos veterinarinių patikrinimų panaikinimo perspektyva, kad būtų sukurta tikrintinų produktų vidaus rinka, verčia sustiprinti bendradarbiavimą tarp valstybių narių administracinės valdžios institucijų, atsakingų už veterinarijos ir zootechnikos taisyklių taikymą;kadangi dėl to tikslinga priimti taisykles, pagal kurias valstybių narių kompetentingos institucijos privalėtų teikti viena kitai pagalbą ir bendradarbiauti su Komisija tam, kad būtų garantuotas tinkamas veterinarijos ir zootechnikos taisyklių taikymas, ypač stengiantis išvengti šių taisyklių pažeidimų ir juos nustatant arba nustatant bet kokią veiklą, kuri joms prieštarauja ar panašu, jog prieštarauja;kadangi, nustatant šias taisykles, reikėtų labiausiai remtis Bendrijos nuostatomis, nustatytomis 1981 m. gegužės 19 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1468/81 dėl tarpusavio pagalbos tarp valstybių narių administracinių institucijų ir jų bendradarbiavimo su Komisija siekiant užtikrinti, kad būtų teisingai taikomi muitų arba žemės ūkio teisės aktai [4] su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 945/87/EEB [5]; kadangi reikėtų atsižvelgti ir į sveikatos taisyklių ypatumus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva nustato valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų, kurios atsako už veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų laikymosi kontrolę, bendradarbiavimo būdus su atitinkamomis kitų valstybių narių institucijomis bei susijusiais Komisijos padaliniais, kad būtų užtikrintas šių teisės aktų laikymasis.2 straipsnis1. Šioje direktyvoje:- "veterinarijos teisės aktai" – visos Bendrijos priimtos nuostatos ir nuostatos, kurios padeda taikyti Bendrijos taisykles, reglamentuojančias gyvūnų sveikatą, visuomenės sveikatą, kiek ji susijusi su veterinarijos sektoriumi, gyvūnų, mėsos ir kitų gyvūninės kilmės produktų sveikumo patikrinimą ir gyvūnų apsaugą,- "zootechnikos teisės aktai" – visos Bendrijos priimtos nuostatos ir nuostatos, padedančios taikyti Bendrijos zootechnikos taisykles,- "institucija pareiškėja" – valstybės narės kompetentinga institucija, kuri kreipiasi pagalbos,- "institucija, į kurią kreipiamasi" – valstybės narės kompetentinga institucija, kurios prašoma pagalbos.2. Kiekviena valstybė narė pateikia kitoms valstybėms narėms ir Komisijai 1 straipsnyje nurodytų kompetentingų institucijų sąrašą.3 straipsnisŠia direktyva nustatytas įpareigojimas teikti pagalbą nėra siejamas su informacijos arba dokumentų pateikimu, kuriuos kompetentingos institucijos gavo teisminės institucijos prašymu naudodamosi joms suteiktomis galiomis.Tačiau, nepažeidžiant 14 straipsnio, kai kreipiamasi pagalbos, tokia informacija arba dokumentai pateikiami visais atvejais, kai teismo institucija, su kuria dėl to privalu konsultuotis, tam pritaria.I DALISPrašomos pagalbos teikimas4 straipsnis1. Institucijos pareiškėjos argumentuotu prašymu institucija, į kurią kreipiamasi:- pateikia institucijai pareiškėjai visą informaciją, liudijimus, dokumentus ar patvirtintas jų kopijas, kuriuos ji turi arba gali gauti, kaip nurodyta 2 dalyje, ir kurie sudaro galimybę patikrinti, ar laikomasi veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų nuostatų,- atlieka visus tyrimus, reikalingus nustatyti, ar institucijos pareiškėjos pateikti faktai yra tikslūs, ir informuoja ją apie tokių tyrimų rezultatus, įskaitant informaciją, būtiną tokiems tyrimams atlikti.2. Norėdama gauti tokią informaciją institucija, į kurią kreipiamasi, arba administracinės valdžios institucija, į kurią kreipėsi, imasi tokių veiksmų, kokius atliktų savo iniciatyva arba kitos savo šalies institucijos prašymu.5 straipsnis1. Institucijai pareiškėjai paprašius, institucija, į kurią kreipiamasi, laikydamasi taisyklių, galiojančių toje valstybėje narėje, kurioje ji yra įsikūrusi, praneša institucijai pareiškėjai arba pasirūpina, kad jai būtų pranešta apie visas kompetentingų institucijų priimtas priemones ar sprendimus, susijusius su veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų taikymu.2. Institucijos, į kurią kreipiamasi, pageidavimu kartu su prašymu informuoti, nurodant akto ar sprendimo dalyką, pateikiamas ir jo vertimas į valstybinę arba į vieną iš valstybinių kalbų tos valstybės narės, kurioje yra įsikūrusi institucija, į kurią kreipiamasi.6 straipsnisInstitucijos pareiškėjos prašymu, institucija, į kurią kreipiamasi, stebi, organizuoja arba sustiprina stebėjimą toje savo veiklos teritorijoje, kurioje įtariama esant tokių pažeidimų, ypač atkreipiant dėmesį į:a) įmones;b) vietas, kuriose yra sukauptos prekių atsargos;c) prekių judėjimą, apie kurį buvo pranešta;d) transporto priemones.7 straipsnisInstitucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, pateikia jai visą reikalingą informaciją, kurią ji turi arba įgijo pagal 4 straipsnio 2 dalį, visų pirma ataskaitas ir kitus dokumentus arba patvirtintas jų kopijas, išrašus iš šių ataskaitų arba dokumentų, susijusią su faktiškai išaiškintais veiksmais, kurie, institucijos pareiškėjos nuomone, prieštarauja veterinarijos ir zootechnikos teisės aktams.II DALISSavanoriška pagalba8 straipsnis1. Kaip nurodyta šio straipsnio 2 dalyje, visų valstybių narių kompetentingos institucijos savanoriškai padeda kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms, šioms prieš tai nepateikus prašymo.2. Kai valstybės narės mano, jog tai padeda laikytis veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų, jos:a) kiek įmanoma, vykdo 6 straipsnyje minimą stebėjimą arba organizuoja tokį stebėjimą,b) kuo greičiau perduoda kitų suinteresuotų valstybių narių kompetentingoms institucijoms visą turimą informaciją, visų pirma ataskaitas ir kitus dokumentus, jų kopijas arba išrašus iš tokių ataskaitų ar dokumentų, apie veiksmus, kurie prieštarauja arba joms atrodo, kad prieštarauja veterinarijos ir zootechnikos teisės aktams, ypač apie tokių veiksmų atlikimo priemones bei būdus.III DALISBaigiamosios nuostatos9 straipsnis1. Kiekvienos valstybės narės kompetentingos institucijos gavusios nedelsdamos perduoda Komisijai:a) bet kokią, jų nuomone, naudingą informaciją apie:- prekes, kurios buvo ar įtariama, jog buvo veterinarijos ir zootechnikos teisės aktams prieštaraujančių sandorių objektas,- būdus ir procesus, kurie buvo panaudoti ar įtariama, jog buvo panaudoti nusižengiant tokiems teisės aktams;b) bet kokią informaciją apie minėtų teisės aktų trūkumus, nustatytus arba pastebėtus taikant, ar apie spragas pačiuose teisės aktuose.2. Komisija, gavusi bet kokią informaciją, padedančią griežčiau laikytis veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų, nedelsdama perduoda ją visų valstybių narių kompetentingoms institucijoms.10 straipsnis1. Jei valstybės narės kompetentingos institucijos sužino apie veiksmus, kurie prieštarauja arba manoma, jog prieštarauja veterinarijos ir zootechnikos taisyklėms, ir kurie Bendrijos lygmeniu yra ypač svarbūs, visų pirma:- jei jie turi ar galėtų turėti pasekmių kitose valstybėse narėse arba- jei minėtoms institucijoms atrodo, jog panašių veiksmų būta ir kitose valstybėse narėse,tokios institucijos savo iniciatyva arba pagrįstu Komisijos prašymu kuo greičiau perduoda Komisijai visą susijusią informaciją, jei reikia – dokumentus arba jų kopijas ar išrašus iš dokumentų, kurie būtini faktams nustatyti, kad Komisija galėtų koordinuoti veiksmus, kurių ėmėsi valstybės narės.Komisija perduoda šią informaciją kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms.2. Jei 1 dalyje minima informacija yra susijusi su atvejais, kurie gali sukelti pavojų žmonių sveikatai, ir nėra kitų prevencijos būdų, ta informacija, šalims ir Komisijai pasikonsultavus, gali būti paskelbiama visuomenei motyvuotame pranešime.3. Kaip numatyta 1 dalyje, perduodama tik tiek informacijos apie fizinius ir juridinius asmenis, kiek reikalinga, kad būtų pastebėti veterinarijos ir zootechnikos teisės aktams prieštaraujantys veiksmai.4. Kai valstybės narės kompetentingos institucijos taiko 1 dalį, joms nebūtina, kaip numatyta 8 straipsnio 2 dalies b punkte ir 9 straipsnyje, perduoti kitų suinteresuotų valstybių narių kompetentingoms institucijoms informaciją.11 straipsnisKomisija ir valstybės narės, posėdžiaujančios Veterinarijos nuolatiniame komitete arba Zootechnikos nuolatiniame komitete:- bendrais bruožais išnagrinėja, kaip veikia šioje direktyvoje numatytas tarpusavio pagalbos mechanizmas,- išnagrinėja susijusią informaciją, perduotą Komisijai pagal 9 ir 10 straipsnius, bei jos perdavimo tvarką ir padaro išvadas.Remdamasi šiais tyrimais Komisija prireikus siūlo iš dalies pakeisti galiojančias arba parengti papildomas Bendrijos nuostatas.12 straipsnisTaikydamos šią direktyvą valstybės narės imasi visų būtinų priemonių:a) užtikrinti sklandų 1 straipsnyje minimų kompetentingų institucijų tarpusavio veiklos koordinavimą;b) plėtoti, remiantis tarpusavio santykiais ir jei reikia, tiesioginį bendradarbiavimą tarp institucijų, kurioms šiuo tikslu suteikiami atitinkami įgaliojimai.13 straipsnis1. Ši direktyva neįpareigoja valstybių narių kompetentingų institucijų teikti viena kitai pagalbą, jei tai gali pažeisti viešąją tvarką arba kitus svarbius valstybės, kurioje jos yra įsikūrusios, interesus.2. Kiekvienas atsisakymas teikti pagalbą yra pagrindžiamas.14 straipsnisŠioje direktyvoje numatyti dokumentai gali būti keičiami tam reikalui skirta bet kurios formos kompiuterine informacija.15 straipsnis1. Informacija, bet kuria forma perduota laikantis šios direktyvos reikalavimų, yra konfidenciali. Informacijos atžvilgiu taikomas įpareigojimas išlaikyti profesinę paslaptį ir saugoti ją kaip bet kurią kitą panašią informaciją pagal ją gavusios valstybės narės nacionalinę teisę bei vadovaujantis atitinkamomis nuostatomis, taikomomis Bendrijos organams.Informacija, minima pirmoje pastraipoje, visų pirma negali būti siunčiama jokiems kitiems asmenims, išskyrus asmenis valstybėse narėse arba Bendrijos institucijose, kurių pareigos reikalauja gauti tokią informaciją. Ji taip pat negali būti panaudota kitiems tikslams, nei nurodyta šioje direktyvoje, išskyrus atvejus, kai ją pateikianti institucija tam aiškiai pritaria, ir jei nuostatos, galiojančios toje valstybėje narėje, kurioje įsikūrusi informaciją gavusi institucija, neprieštarauja tokiam informacijos perdavimui ar panaudojimui.Šioje direktyvoje nurodyta informacija perduodama tik institucijai pareiškėjai ir tik tiek, kiek tam neprieštarauja valstybėje narėje arba šalyje, kurioje įsikūrusi institucija, į kurią kreipiamasi, galiojančios nuostatos.Valstybės narės garantuoja informacijos, gautos pagal tarpusavio pagalbos tvarką, konfidencialumą net ir pasibaigus pagalbos teikimo laikui.2. 1 dalis netrukdo panaudoti informaciją, gautą vadovaujantis šia direktyva, bet kokiuose teisminiuose ginčuose ar bylose, iškeltose dėl veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų nesilaikymo arba siekiant užkirsti kelią pažeidimams ir atkleisti pažeidimus, kurie kenkia Bendrijos fondams.Šią informaciją pateikusios valstybės narės kompetentinga institucija nedelsiant informuojama apie tokį informacijos panaudojimą.16 straipsnisValstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie dvišalius abipusės pagalbos susitarimus, sudarytus tarp veterinarijos administracinių institucijų ir trečiųjų šalių.Savo ruožtu Komisija praneša valstybėms narėms apie tokio paties pobūdžio susitarimus, kuriuos ji sudaro su trečiosiomis šalimis.17 straipsnisValstybės narės tarpusavyje atsisako pretenzijų dėl išlaidų, atsiradusių vykdant šią direktyvą, atlyginimo, išskyrus atvejus, kai buvo sumokėta ekspertui.18 straipsnisŠi direktyva nedaro įtakos valstybėse narėse taikomoms taisyklėms dėl tarpusavio pagalbos baudžiamosiose bylose.19 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1991 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.20 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1989 m. lapkričio 21 d.Tarybos varduPirmininkasH. Nallet[1] OL C 225, 1988 8 31, p. 4.[2] OL C 326, 1988 12 19, p. 28.[3] OL C 56, 1989 3 6, p. 7.[4] OL L 144, 1981 6 2, p. 1.[5] OL L 90, 1987 4 2, p. 3.--------------------------------------------------


title: 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/78/EB dėl dviračių motorinių transporto priemonių stovų (Tekstas svarbus EEE)

text:
3.9.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 231/8

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/78/EB
   2009 m. liepos 13 d.
   dėl dviračių motorinių transporto priemonių stovų
   (kodifikuota redakcija)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/31/EEB dėl dviračių motorinių transporto priemonių stovų (3) buvo iš esmės keičiama (4). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.

               (2)

               Direktyva 93/31/EEB – viena iš 1992 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvoje 92/61/EEB dėl dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimo, kurią pakeitė 2002 m. kovo 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/24/EB dėl dviračių ir triračių motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimo (5), numatytos EB tipo patvirtinimo sistemos atskirųjų direktyvų, ir nustato techninius dviračių motorinių transporto priemonių dizaino ir konstrukcijos reikalavimus stovams. Šie techniniai reikalavimai susiję su valstybių narių įstatymų derinimu, siekiant kiekvienai transporto priemonių rūšiai taikyti EB tipo patvirtinimo tvarką, numatytą Direktyvoje 2002/24/EB. Todėl šiai direktyvai taikomos Direktyvoje 2002/24/EB išdėstytos nuostatos dėl transporto priemonių sistemų, komponentų ir atskirų techninių agregatų.

               (3)

               Kadangi šios direktyvos tikslo, tai yra dviračių motorinių transporto priemonių stovų EB komponento tipo patvirtinimo suteikimo, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Bendrijos lygiu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

               (4)

               Ši direktyva neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, numatytais II priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Ši direktyva taikoma visų rūšių dviračių motorinių transporto priemonių, kurios nurodytos Direktyvos 2002/24/EB 1 straipsnyje, stovams.
   2 straipsnis
   Dviratės motorinės transporto priemonės stovo EB komponentų tipo patvirtinimo suteikimo tvarka bei laisvo tokių transporto priemonių judėjimo sąlygos nustatytos Direktyvos 2002/24/EB II ir III skyriuose.
   3 straipsnis
   Pakeitimai, būtini I priedo reikalavimus suderinti su technikos pažanga, priimami laikantis Direktyvos 2002/24/EB 18 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.
   4 straipsnis
   1.   Valstybės narės neturi teisės dėl su stovais susijusių priežasčių:

               —

               atsisakyti suteikti EB tipo patvirtinimą dviratės motorinės transporto priemonės tipui, arba

               —

               uždrausti registruoti, parduoti arba pradėti eksploatuoti dvirates transporto priemones,

         jei tų transporto priemonių stovai atitinka šios direktyvos reikalavimus.
   2.   Valstybės narės atsisako suteikti EB tipo patvirtinimą bet kuriam naujam dviratės motorinės transporto priemonės tipui dėl su stovais susijusių priežasčių, jei nesilaikoma šios direktyvos reikalavimų.
   3.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   5 straipsnis
   Direktyva 93/31/EEB su pakeitimais, padarytais direktyva, nurodyta II priedo A dalyje, yra panaikinama nedarant poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, numatytais II priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal III priede pateiktą atitikties lentelę.
   6 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Ji taikoma nuo 2010 m. sausio 1 d.
   7 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. liepos 13 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         H.-G. PÖTTERING

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. ERLANDSSON

      (1)  OL C 234, 2003 9 30, p. 20.

      (2)  2007 m. rugsėjo 25 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 219 E, 2008 8 28, p. 66) ir 2009 m. liepos 7 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 188, 1993 7 29, p. 19.

      (4)  Žr. II priedo A dalį.

      (5)  OL L 124, 2002 5 9, p. 1.

      I PRIEDAS
      1.   APIBRĖŽTYS
      Šios direktyvos tikslais:
      1.1.   stovas– tvirtai prie transporto priemonės pritvirtintas įrenginys, kuris gali išlaikyti vertikalią (arba beveik vertikalią) transporto priemonės stovėjimo padėtį, kai vairuotojas ją palieka be priežiūros;
      1.2.   atraminis stovas– stovas, kuris, jį ištiesus arba atlenkus, transporto priemonę laiko tik iš vienos pusės, o abu ratai liečia pagrindo paviršių;
      1.3.   centrinis stovas– stovas, kuris, jį atlenkus, laiko transporto priemonę, jai vienu ar keletu taškų remiantis į pagrindą abiejuose transporto priemonės vidurio išilginės plokštumos šonuose;
      1.4.   skersinis pakrypimas (sp)– procentais išreikštas faktinio atramos paviršiaus nuolydis, kai transporto priemonės vidurio išilginės plokštumos ir atramos paviršiaus susikirtimas sudaro statmenį su maksimalaus nuolydžio linija (1 brėžinys);
      1.5.   išilginis pakrypimas (ip)– procentais išreikštas faktinio atramos paviršiaus nuolydis, kai transporto priemonės vidurio išilginė plokštuma yra lygiagreti su maksimalaus nuolydžio linija (2 brėžinys);
      1.6.   transporto priemonės vidurio išilginė plokštuma– išilginė plokštuma, kuri yra simetriška transporto priemonės galiniam ratui.
      2.   BENDRIEJI REIKALAVIMAI

                  2.1.

                  Visose dviratėse transporto priemonėse turi būti įrengtas bent vienas stovas, kad nejudanti transporto priemonė (pvz., pastačius ją stovėjimo aikštelėje) galėtų tvirtai stovėti be žmogaus ar išorinių priemonių pagalbos. Dvigubus ratus turinčioms transporto priemonėms stovas nebūtinas, tačiau pastatytos jos turi atitikti 6.2.2 punkto reikalavimus (naudojamas stovėjimo stabdys).

                  2.2.

                  Stovas turi būti atraminio, centrinio tipo arba abiejų tipų.

                  2.3.

                  Jei stovas sukinėjasi ant šarnyrų apatinėje transporto priemonės dalyje arba transporto priemonės apačioje, užlenkiant stovą prieš transporto priemonei pradedant judėti, stovo išorinis kraštas (išoriniai kraštai) turi lenktis link transporto priemonės galinės dalies.

            3.   SPECIALIEJI REIKALAVIMAI
      3.1.   Atraminiai stovai

      3.1.1.   Atraminiai stovai turi:

                  3.1.1.1.

                  galėti laikyti transporto priemonę taip, kad teiktų jai šoninį stabilumą nepriklausomai nuo to, ar transporto priemonė stovi ant horizontalaus atramos paviršiaus, ar ant šlaito, ir kad neleistų jai pernelyg lengvai pasvirti dar labiau (ir tai darydamas nesisuktų apie atramos tašką, į kurį remiasi atraminis stovas), arba kad nebūtų pernelyg lengva ją pastatyti į vertikalią padėtį bei dar labiau ją paversti (ir tai darydamas nepersisuktų į priešingą pusę);

                  3.1.1.2.

                  galėti laikyti transporto priemonę, kad būtų išlaikytas jos stabilumas, kai transporto priemonė pastatyta ant šlaito, kaip nurodyta 6.2.2 punkte;

                  3.1.1.3.

                  galėti automatiškai užsilenkti į įtraukto stovo arba į transporto priemonės judėjimo padėtį:

                              3.1.1.3.1.

                              kai transporto priemonė grįžta į normalią (vertikalią) judėjimo padėtį;
                              arba

                              3.1.1.3.2.

                              kai transporto priemonė dėl sąmoningų vairuotojo veiksmų pajuda pirmyn;

                  3.1.1.4.

                  nepaisant 3.1.1.3 punkto reikalavimų, būti suprojektuoti ir sukonstruoti taip, kad automatiškai neužsilenktų netikėtai pasikeitus pasvirimo kampui (pvz., jei transporto priemonę lengvai pastumia trečioji šalis arba pro šalį pravažiuojančios transporto priemonės sukeltas vėjo gūsis):

                              3.1.1.4.1.

                              kai stovas yra atlenktas ar transporto priemonės stovėjimo padėtyje;

                              3.1.1.4.2.

                              kai transporto priemonė yra verčiama, siekiant, kad tolimiausias stovo atsikišimas paliestų žemės paviršių;
                              ir

                              3.1.1.4.3.

                              kai transporto priemonė stovėjimo padėtyje paliekama be priežiūros.

            3.1.2.   Reikalavimai, nustatyti 3.1.1.3 punkte, netaikomi, jei transporto priemonė suprojektuota taip, kad jos variklis negalėtų jos varyti, kai atraminis stovas yra ištrauktas.
      3.2.   Centriniai stovai

      3.2.1.   Centriniai stovai turi:

                  3.2.1.1.

                  galėti laikyti transporto priemonę, kai vienas arba abu jos ratai liečia žemės paviršių arba kai nei vienas ratas neliečia žemės paviršiaus, ir teikti tai transporto priemonei stabilumo:

                              3.2.1.1.1.

                              kai atraminis paviršius yra horizontalus;

                              3.2.1.1.2.

                              kai transporto priemonė yra pasvirusi;

                              3.2.1.1.3.

                              kai transporto priemonė stovi ant šlaito, kaip aprašyta 6.2.2 punkte;

                  3.2.1.2.

                  galėti automatiškai užsilenkti į įtraukto stovo arba į transporto priemonės judėjimo padėtį:

                              3.2.1.2.1.

                              kai transporto priemonė pajuda pirmyn ir pakelia centrinį stovą nuo atraminio paviršiaus.

            3.2.2.   Reikalavimai, nustatyti 3.2.1.2 punkte, netaikomi, jei transporto priemonė suprojektuota taip, kad jos variklis negalėtų jos varyti, kai centrinis stovas yra ištrauktas.
      4.   KITI REIKALAVIMAI

                  4.1.

                  Be to, transporto priemonėse turi būti įrengta signalinė lemputė, kurią turi aiškiai matyti vairuotojo vietoje sėdintis vairuotojas ir kuri įsižiebia įjungus degimą ir šviečia tol, kol stovas užlenkiamas į įtraukto stovo arba į transporto priemonės judėjimo padėtį.

                  4.2.

                  Visi stovai turi turėti laikymo sistemą, kuri laiko juos įtraukto stovo arba transporto priemonės judėjimo padėtyje. Ta sistema gali būti sudaryta:

                              —

                              iš dviejų atskirų įrenginių, pavyzdžiui, iš dviejų atskirų spyruoklių, arba iš vienos spyruoklės ir vieno laikančiojo įrenginio, pavyzdžiui, sąvaržos,
                              arba

                              —

                              iš vieno įrenginio, kuris turi veikti be sutrikimų bent jau

                                          —

                                          10 000 normalaus eksploatavimo ciklų, jei transporto priemonė turi du stovus,
                                          arba

                                          —

                                          15 000 normalaus eksploatavimo ciklų, jei transporto priemonė turi tik vieną stovą.

            5.   STABILUMO BANDYMAI
      5.1.   Siekiant nustatyti, ar stovai gali išlaikyti 3 ir 4 punktuose nurodytą stovinčios transporto priemonės stabilumą, būtina atlikti šiuos bandymus:
      5.2.   Transporto priemonės struktūra

                  5.2.1.

                  Transporto priemonės masė privalo atitikti paruoštos eksploatacijai transporto priemonės masę.

                  5.2.2.

                  Padangos turi būti pripūstos iki spaudimo, kurį rekomenduoja gamintojas, atsižvelgdamas į tą transporto priemonės struktūrą.

                  5.2.3.

                  Transmisijos padėtis turi būti neutrali, o jei transmisija automatinė, reikia nustatyti „stovėjimo“ padėtį, jei tokia padėtis yra.

                  5.2.4.

                  Jei transporto priemonė turi stovėjimo stabdį, jį reikia panaudoti.

                  5.2.5.

                  Vairo mechanizmas turi būti užrakintas tinkamoje vietoje. Jei vairo mechanizmą galima užrakinti, kai jis yra pasuktas arba į kairę, arba į dešinę, bandymai atliekami abiejose padėtyse.

            5.3.   Bandymo briaunelė

                  5.3.1.

                  Bandymams, nurodytiems 6.1 punkte, atlikti naudojama plokščia, horizontali briaunelė kietu paviršiumi, kuris yra sausas ir neužterštas smiltimis.

            5.4.   Bandymo įranga

                  5.4.1.

                  Bandymams, nurodytiems 6.2 punkte, atlikti naudojama stovėjimo platforma.

                  5.4.2.

                  Stovėjimo platformos paviršius turi būti standus, plokščias ir stačiakampis, jis turi laikyti transporto priemonę pastebimai neįlinkdamas.

                  5.4.3.

                  Stovėjimo platformos paviršiaus atsparumo slydimui savybės turi būti pakankamos, kad transporto priemonė neslystų pagrindo paviršiumi, atliekant pakrypimo ir atsirėmimo bandymus.

                  5.4.4.

                  Platforma turi būti suprojektuota taip, kad galėtų įgauti bent 6.2.2 punkte reikalaujamą skersinį pakrypimą (sp) ir išilginį pakrypimą (ip).

            6.   BANDYMO PROCEDŪROS
      6.1.   Stabilumas ant horizontalaus atraminio paviršiaus
         (3.1.1.4 punktui skirtas bandymas)

                  6.1.1.

                  Pastačius transporto priemonę ant bandymo briaunelės, atraminis stovas ištraukiamas arba atlenkiamas į stovėjimo padėtį, o transporto priemonė atremiama į stovą.

                  6.1.2.

                  Transporto priemonė pajudinama taip, kad kampas tarp vidurio išilginės plokštumos ir atraminio paviršiaus padidėtų trimis laipsniais (tai daroma keliant transporto priemonę vertikalia kryptimi).

                  6.1.3.

                  Dėl šio judesio atraminis stovas neturi automatiškai grįžti į įtraukto stovo arba į transporto priemonės judėjimo padėtį.

            6.2.   Stabilumas ant nuožulnaus paviršiaus
         (bandymai, susiję su 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.2.1.1.2, 3.2.1.1.3 punktais)

                  6.2.1.

                  Naudojant atraminį stovą, transporto priemonė pastatoma ant stovėjimo platformos, tada centrinis stovas atlenkiamas į ištraukto stovo arba į transporto priemonės stovėjimo padėtį, ir transporto priemonė atremiama į stovą.

                  6.2.2.

                  Pagal šią lentelę stovėjimo platforma perkeliama iki mažiausio skersinio pakrypimo (sp), o tada atskirai – iki mažiausio išilginio pakrypimo (ip):

                              Pakrypimas

                              Atraminis stovas

                              Centrinis stovas

                              Mopedas

                              Motociklas

                              Mopedas

                              Motociklas

                              sp (į kairę ir dešinę)

                              5 %

                              6 %

                              6 %

                              8 %

                              ip (žemyn)

                              5 %

                              6 %

                              6 %

                              8 %

                              ip (aukštyn)

                              6 %

                              8 %

                              12 %

                              14 %

                        Žr. 1a, 1b ir 2 brėžinius.

                  6.2.3.

                  Jei ant pakreiptos stovėjimo platformos esanti transporto priemonė stovi ant centrinio stovo ir tik vieno rato ir jei į atraminį paviršių besiremiantis centrinis stovas ir priekinis arba galinis ratas leidžia išlaikyti šią transporto priemonės padėtį, pirmiau aprašytus bandymus reikia atlikti transporto priemonei stovint tik ant centrinio stovo ir galinio rato, jei kiti šio punkto reikalavimai yra įvykdyti.

                  6.2.4.

                  Tinkamai įvykdžius visus pirmiau pateiktus reikalavimus, transporto priemonė turi išlikti stabili, stovėjimo platformą kreipiant visais reikiamais kampais.

                  6.2.5.

                  Kaip alternatyvą galima naudoti metodą, kai stovėjimo platforma nurodytais kampais pakreipiama prieš statant ant jos transporto priemonę.

            1a   brėžinys

         Skersinis pakrypimas

      1b   brėžinys

         Skersinis pakrypimas

      2   brėžinys

         Išilginis pakrypimas aukštyn

         Išilginis pakrypimas žemyn

         1 priedėlis

            Informacinis dokumentas dėl dviračių motorinių transporto priemonių tipo stovų

         (šį dokumentą reikia pridėti prie paraiškos EB komponento tipui patvirtinti, jei ta paraiška teikiama atskirai nuo paraiškos EB transporto priemonės tipui patvirtinti)
         Užsakymo Nr. (nurodo paraiškos teikėjas): …
         Paraiškoje dviračių motorinių transporto priemonių tipo stovų EB komponento tipui patvirtinti reikia pateikti informaciją, nurodytą šiuose Direktyvos 2002/24/EB II priedo punktuose:

                     —

                     1 dalies A skirsnio punktai:

                                 —

                                 0.1,

                                 —

                                 0.2,

                                 —

                                 nuo 0.4 iki 0.6,

                                 —

                                 2.1,

                                 —

                                 2.1.1;

                     —

                     1 dalies B skirsnio punktai:

                                 —

                                 1.3.1.

         2 priedėlis

      II PRIEDAS
      A   DALIS

         Panaikinama direktyva su pakeitimu

      (nurodyta 5 straipsnyje)

                  Tarybos direktyva 93/31/EEB

                  (OL L 188, 1993 7 29, p. 19)

                  Komisijos direktyva 2000/72/EB

                  (OL L 300, 2000 11 29, p. 18)

            B   DALIS

         Perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminų sąrašas

      (nurodytas 5 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  Taikymo pradžios data

                  93/31/EEB

                  1994 m. gruodžio 14 d.

                  1995 m. birželio 14 d. (1)

                  2000/72/EB

                  2001 m. gruodžio 31 d.

                  2002 m. sausio 1 d. (2)

         (1)  Pagal Direktyvos 93/31/EEB 4 straipsnio 1 dalies trečiąją pastraipą:

         „Nuo pirmojoje pastraipoje nurodytos dienos valstybės narės dėl su stovais susijusių priežasčių negali drausti pradėti eksploatuoti šios direktyvos reikalavimus atitinkančias transporto priemones“.

      Minėta data yra 1994 m. gruodžio 14 d.; žr. Direktyvos 93/31/EEB 4 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą.

         (2)  Pagal Direktyvos 2000/72/EB 2 straipsnį:

         „1.   Nuo 2002 m. sausio 1 d. valstybės narės negali dėl priežasčių, susijusių su stovais:

                     —

                     atsisakyti suteikti EB tipo patvirtinimą dviratei motorinei transporto priemonei arba

                     —

                     uždrausti registruoti, parduoti arba pradėti eksploatuoti dvirates transporto priemones,

               jeigu tų transporto priemonių stovai atitinka Direktyvos 93/31/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimus.
         2.   Nuo 2002 m. liepos 1 d. valstybės narės EB tipo patvirtinimą kiekvienam naujam dviratės motorinės transporto priemonės tipui atsisako suteikti dėl priežasčių, susijusių su stovais, jeigu nesilaikoma Direktyvos 93/31/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimų.“

      III PRIEDAS

         ATITIKTIES LENTELĖ

                  Direktyva 93/31/EEB

                  Direktyva 2000/72/EB

                  Ši direktyva

                  1, 2 ir 3 straipsniai

                  1, 2 ir 3 straipsniai

                  4 straipsnio 1 dalis

                  —

                  2 straipsnio 1 dalis

                  4 straipsnio 1 dalis

                  2 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnio 3 dalis

                  —

                  5 straipsnis

                  —

                  6 straipsnis

                  5 straipsnis

                  7 straipsnis

                  Priedas

                  I priedas

                  1 priedėlis

                  1 priedėlis

                  2 priedėlis

                  2 priedėlis

                  —

                  II priedas

                  —

                  III priedas


title: 2005 m. liepos 18 d. Tarybos direktyva 2005/47/EB, dėl Europos Geležinkelių Bendrijos (CER) ir Europos Transporto Darbuotojų Federacijos (ETF) susitarimo dėl mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas geležinkelių transporto sektoriuje, darbo sąlygų tam tikrų aspektų#Europos Transporto Darbuotojų Federacijos (ETF) ir Europos Geležinkelių Bendrijos (CER) susitarimas dėl mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, darbo sąlygų tam tikrų aspektų

text:
27.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 195/15

      TARYBOS DIREKTYVA 2005/47/EB
   2005 m. liepos 18 d.
   dėl Europos Geležinkelių Bendrijos (CER) ir Europos Transporto Darbuotojų Federacijos (ETF) susitarimo dėl mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas geležinkelių transporto sektoriuje, darbo sąlygų tam tikrų aspektų
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 139 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Ši direktyva atitinka pagrindines teises ir principus, išdėstytus Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir yra skirta užtikrinti, kad būtų visapusiškai laikomasi jos 31 straipsnio, kuriame numatyta, kad kiekvienas darbuotojas turi teisę į saugias, jo sveikatą ir orumą atitinkančias darbo sąlygas, į tai, kad būtų apribotas maksimalus darbo laikas, į dienos ir savaitės poilsį bei į kasmetines mokamas atostogas.

               (2)

               Socialiniai partneriai pagal Sutarties 139 straipsnio 2 dalį gali kartu prašyti, kad Bendrijos lygiu sudaryti susitarimai būtų įgyvendinami remiantis Komisijos pasiūlymu priimtu Tarybos sprendimu.

               (3)

               Taryba priėmė 1993 m. lapkričio 23 d. Direktyvą 93/104/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (1). Geležinkelių transportas buvo tarp tų veiklos sektorių, kurių ta direktyva nereglamentavo. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė 2000 m. birželio 22 d. Direktyvą 2000/34/EB (2), iš dalies keičiančią Direktyvą 93/104/EB, kad ji apimtų tuos sektorius ir veiklą, kuriems ji anksčiau nebuvo taikoma.

               (4)

               Europos Parlamentas ir Taryba priėmė 2003 m. lapkričio 4 d. Direktyvą 2003/88/EB (3) dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų, kuria buvo kodifikuota ir panaikinta Direktyva 93/104/EB.

               (5)

               Direktyva 2003/88/EB numato galimybę nukrypti nuo jos 3, 4, 5, 8 ir 16 straipsnių nuostatų geležinkelių transporto sektoriuje dirbančių asmenų, kurių darbas vyksta traukiniuose, atžvilgiu.

               (6)

               Europos geležinkelių bendrija (CER) ir Europos transporto darbuotojų federacija (ETF) Komisijai pranešė, kad jos nori pradėti derybas pagal Sutarties 139 straipsnio 1 dalį.

               (7)

               2004 m. sausio 27 d. šios organizacijos sudarė Susitarimą dėl mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, darbo sąlygų tam tikrų aspektų (toliau – Susitarimas).

               (8)

               Susitarime yra bendras prašymas Komisijai dėl Susitarimo įgyvendinimo pagal Sutarties 139 straipsnio 2 dalį Komisijos pasiūlymu priimtu Tarybos sprendimu.

               (9)

               Direktyva 2003/88/EB taikoma mobiliesiems darbuotojams, teikiantiems su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, išskyrus tuos atvejus, kai šioje direktyvoje ir prie jos pridėtame Susitarime pateikiamos konkretesnės nuostatos.

               (10)

               Kaip apibrėžta Sutarties 249 straipsnyje, Susitarimo įgyvendinimui tinkamas dokumentas yra direktyva.

               (11)

               Kadangi, atsižvelgdamos į geležinkelių transporto sektoriaus vidaus rinkos sukūrimo užbaigimą ir į konkurenciją šiame sektoriuje, šios direktyvos tikslų, skirtų sveikatos apsaugai ir saugai, valstybės narės negali deramai pasiekti, ir tų tikslų būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą ši direktyva neviršija būtinų priemonių nurodytiems tikslams pasiekti.

               (12)

               Europos geležinkelių transporto sektoriaus vystymasis reikalauja atidaus esamų ir naujų dalyvių stebėjimo, kad būtų užtikrintas harmoningas vystymasis visoje Bendrijoje. Europos socialinis dialogas šioje srityje turėtų atspindėti šį vystymąsi ir kaip galima geriau į jį atsižvelgti.

               (13)

               Ši direktyva palieka valstybėms narėms galimybę pagal nacionalinius įstatymus ir praktiką nustatyti Susitarimo sąlygas, kurios nėra jame konkrečiai apibrėžtos, kaip yra daroma su kitomis socialinės politikos direktyvomis, naudojančiomis panašias nuostatas, jeigu naudojami Susitarimą atitinkantys apibrėžimai.

               (14)

               Atsižvelgdama į atstovaujamąjį susitariančiųjų šalių statusą ir kiekvieno Susitarimo straipsnio teisėtumą, Komisija, vadovaudamasi savo 1998 m. gegužės 20 d. komunikatu „Socialinio dialogo pritaikymas ir skatinimas Bendrijos lygiu“, parengė pasiūlymą dėl Direktyvos; pasirašančiosios šalys pakankamai atstovauja mobiliesiems geležinkelių transporto darbuotojams, teikiantiems su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, kurias teikia geležinkelio bendrovės.

               (15)

               Komisija pagal Sutarties 137 straipsnio 2 dalį parengė pasiūlymą dėl Direktyvos, kurioje numatoma, kad socialinės srities direktyvose reikia vengti „nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, galinčius varžyti mažųjų bei vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą“.

               (16)

               Šia direktyva ir Susitarimu nustatomi minimalūs standartai; valstybės narės ir (arba) socialiniai partneriai turėtų įstengti išlaikyti ar įvesti palankesnes nuostatas.

               (17)

               Komisija Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui nusiuntė pasiūlymą dėl Direktyvos dėl susitarimo įgyvendinimo.

               (18)

               2005 m. gegužės 26 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl socialinių partnerių susitarimo.

               (19)

               Susitarimo įgyvendinimu prisidedama prie Sutarties 136 straipsnyje išdėstytų tikslų siekimo.

               (20)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnio teisės aktų rengimo (4) 34 dalį valstybės narės, jų pačių ir Bendrijos interesais, yra skatinamos parengti savo lenteles, kurios kiek galima parodys direktyvos ir perkėlimo priemonių atitiktį, bei jas paskelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Šios direktyvos tikslas yra įgyvendinti 2004 m. sausio 27 d. Europos geležinkelių bendrijos (CER) ir Europos transporto darbuotojų federacijos (ETF) sudarytą Susitarimą dėl mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, darbo sąlygų tam tikrų aspektų.
   Susitarimo tekstas pridedamas prie šios direktyvos.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės gali išlaikyti arba įvesti palankesnes nuostatas nei numatytos šioje direktyvoje.
   2.   Šios direktyvos įgyvendinimas jokiomis aplinkybėmis nėra pakankamas pagrindas, pateisinantis bendro darbuotojų apsaugos lygio šioje direktyvoje aptariamose srityse sumažinimą. Tai nepažeidžia valstybių narių ir (arba) socialinių partnerių teisių, atsižvelgiant į besikeičiančias sąlygas, nustatyti nuo direktyvos priėmimo metu galiojančios teisės aktų, reglamentavimo ar sutarčių tvarkos besiskiriančią tvarką, su sąlyga, kad visais atvejais būtų laikomasi šioje direktyvoje numatytų minimalių reikalavimų.
   3 straipsnis
   Nepažeisdama Susitarimo nuostatų dėl pasirašiusiųjų šalių vykdomų vėlesnių veiksmų ir vertinimo, Komisija, pasikonsultavusi su administracija ir darbuotojais Europos lygiu, iki 2011 m. liepos 27 d. mėn. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą dėl šios direktyvos įgyvendinimo, atsižvelgiant į geležinkelių transporto sektoriaus vystymąsi.
   4 straipsnis
   Valstybės narės nustato sankcijas, taikomas už nacionalinių nuostatų, priimtų dėl šios direktyvos taikymo, pažeidimus ir imasi visų reikiamų priemonių jų įgyvendinimui užtikrinti. Sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Valstybės narės apie šias nuostatas Komisijai praneša iki 2008 m. liepos 27 d. mėn., o apie kiekvieną vėlesnį pakeitimą – per tinkamą laiką.
   5 straipsnis
   Po konsultacijų su socialiniais partneriais valstybės narės iki 2008 m. liepos 27 d. priima šiai direktyvai įgyvendinti reikalingas įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas, arba užtikrina, kad iki nurodytos datos socialiniai partneriai susitarimu priims reikalingas nuostatas. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai nuostatų tekstą.
   Valstybės narės imasi visų reikalingų priemonių, kad bet kada galėtų garantuoti, kad laikomasi šia direktyva nustatytų reikalavimų ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.
   Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   6 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   7 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. liepos 18 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         M. BECKETT

      (1)  OL L 307, 1993 12 13, p. 18. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 2000/34/EB.

      (2)  OL L 195, 2000 8 1, p. 41.

      (3)  OL L 299, 2003 11 18, p. 9.

      (4)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      Europos Transporto Darbuotojų Federacijos (ETF) ir Europos Geležinkelių Bendrijos (CER)

         SUSITARIMAS

      dėl mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, darbo sąlygų tam tikrų aspektų
      ATSIŽVELGDAMOS Į:

                  —

                  geležinkelių transporto ateitį, kurios labui reikia modernizuoti ir plėsti transeuropinio transporto eismo sistemą, ir tam reikalingos su sąveika susijusios paslaugos,

                  —

                  būtinybę vystyti saugų tarpvalstybinį eismą ir rūpintis mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, sveikata ir saugumu,

                  —

                  poreikį vengti vien tik darbo sąlygų skirtumais pagrįstos konkurencijos,

                  —

                  geležinkelių transporto Europos Sąjungoje vystymo svarbą,

                  —

                  sumanymą, kad šie tikslai bus pasiekti sukuriant bendras taisykles dėl mobiliųjų darbuotojų, teikiančių su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, minimalių darbo sąlygų,

                  —

                  įsitikinimą, kad tokių darbuotojų artimiausiais metais daugės,

                  —

                  Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 138 straipsnį ir 139 straipsnio 2 dalį,

                  —

                  Direktyvą 93/104/EB (iš dalies pakeistą Direktyva 2000/34/EB), ypač į jos 14 ir 17 straipsnius,

                  —

                  Konvenciją dėl teisės, taikomos sutartiniams įsipareigojimams (Roma, 1980 m. birželio 19 d.),

                  —

                  tai, kad Sutarties 139 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad Europos lygiu sudaryti susitarimai yra įgyvendinami remiantis Komisijos pasiūlymu priimtu Tarybos sprendimu po to kai pasirašiusios šalys kartu paprašo,

                  —

                  tai, kad pasirašiusios šalys pateikia tokį prašymą,

            PASIRAŠIUSIOS ŠALYS SUSITARĖ:
      1 straipsnis
      Taikymo sritis
      Šis Susitarimas taikomas mobiliesiems geležinkelio darbuotojams, paskirtiems teikti geležinkelio bendrovių vykdomas su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas.
      Šio Susitarimo neprivalu taikyti vietiniam ir regioniniam keleivių vežimui per sieną ir krovinių gabenimui per sieną, jeigu atstumas nuo sienos trumpesnis nei 15 kilometrų, ir eismui tarp oficialių pasienio stočių, kurių sąrašas pateikiamas priede.
      Susitarimo taip pat neprivalu taikyti traukiniams, kurių tarpvalstybiniai maršrutai prasideda ir baigiasi tos pačios valstybės narės infrastruktūroje ir tokiuose maršrutuose naudojamasi kitos valstybės narės infrastruktūra, joje nesustojant (todėl tai gali būti laikoma vidaus transporto veikla).
      Direktyva 93/104/EB netaikoma mobiliesiems darbuotojams, teikiantiems tarpvalstybines su sąveika susijusias paslaugas, srityse, kuriose šis Susitarimas nustato konkretesnes nuostatas.
      2 straipsnis
      Sąvokos
      Šiame Susitarime:

                  1)

                  „su sąveika susijusios tarpvalstybinės paslaugos“ – tarpvalstybinės paslaugos, kurioms teikti geležinkelio įmonės pagal Direktyvą 2001/14/EB privalo turėti bent du saugos sertifikatus;

                  2)

                  „mobilusis darbuotojas, teikiantis su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas“ – traukinio brigados narys, paskirtas teikti su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas ilgiau nei vienai valandai per pamainą;

                  3)

                  „darbo laikas“ – laikas, kurio metu darbuotojas yra darbo vietoje, darbdavio dispozicijoje ir vykdo veiklą ar eina pareigas pagal nacionalinės teisės aktus ir (arba) praktiką;

                  4)

                  „poilsio laikas“ – laikas, kuris nėra darbo laikas;

                  5)

                  „nakties laikas“ – ne trumpesnis kaip 7 valandų nacionaliniuose teisės aktuose nustatytas laikotarpis, kuris bet kuriuo atveju turi apimti laiką tarp vidurnakčio ir 5 valandos ryto;

                  6)

                  „nakties pamaina“ – pamaina, trunkanti mažiausiai tris darbo valandas nakties laiku;

                  7)

                  „poilsis ne namuose“ – dienos poilsis, kai mobilusis darbuotojas neturi galimybės ilsėtis įprastoje gyvenamojoje vietoje;

                  8)

                  „mašinistas“ – darbuotojas, vairuojantis traukimo priemonę;

                  9)

                  „vairavimo trukmė“ – suplanuotos veiklos trukmė, kai mašinistas atsako už traukimo priemonės vairavimą, išskyrus laiką, skirtą traukimo priemonės paleidimui ar sustabdymui. Į šį laiką įeina suplanuotos pertraukos, kurių metu mašinistas yra atsakingas už traukimo priemonę.

            3 straipsnis
      Dienos poilsis namie
      Dienos poilsis namie turi trukti ne mažiau kaip 12 valandų iš eilės 24 valandų laikotarpiu.
      Vieną kartą per 7 dienas jis gali būti sutrumpintas ne daugiau nei iki 9 valandų. Tokiu atveju sutrumpinto poilsio ir 12 valandų skirtumas valandomis pridedamas prie artimiausio dienos poilsio namie.
      Labai sutrumpintas dienos poilsis negali būti skiriamas tarp dviejų dienos poilsio laikotarpių ne namie.
      4 straipsnis
      Dienos poilsis ne namie
      Dienos poilsis ne namie trunka ne mažiau kaip 8 valandas iš eilės 24 valandų laikotarpiu.
      Po dienos poilsio ne namie turi būti dienos poilsis namie (1).
      Rekomenduojama pasirūpinti mobiliųjų darbuotojų apgyvendinimo patogumo lygiu, kai ilsimasi ne namie.
      5 straipsnis
      Pertraukos
      a)   Mašinistai
      Jei mašinisto darbo laikas viršija 8 valandas, darbo dienos metu turi būti pasinaudota ne trumpesne kaip 45 minučių pertrauka.
      Arba:
      kai darbo laikas yra nuo 6 iki 8 valandų, ši pertrauka turi būti ne trumpesnė kaip 30 minučių ir ja turi būti pasinaudota darbo dienos metu.
      Pertraukai skirtas dienos laikas ir pertraukos trukmė turi būti pakankami darbuotojui veiksmingai atgauti jėgas.
      Traukiniams vėluojant, darbo dienos metu pertraukos gali būti koreguojamos.
      Dalis pertraukos turėtų būti skiriama tarp trečios ir šeštos darbo valandos.
      5 straipsnio a punktas netaikomas, jei yra antras mašinistas. Tokiu atveju pertraukų suteikimo sąlygos reguliuojamos nacionaliniu lygiu.
      b)   Lydintysis personalas
      Lydintysis personalas turi pasinaudoti ne trumpesne kaip 30 minučių pertrauka, jei darbo laikas yra ilgesnis kaip 6 valandos.
      6 straipsnis
      Savaitės poilsis
      Mobiliajam darbuotojui, teikiančiam su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas, kas septynias dienas skiriamas nepertraukiamas 24 valandų savaitės poilsis, prie kurio pridedamas 3 straipsnyje nurodytas 12 valandų dienos poilsis.
      Kiekvienais metais mobiliajam darbuotojui skiriami 104 dvidešimt keturių valandų trukmės poilsio laikotarpiai, įskaitant 52 dvidešimt keturių valandų trukmės savaitės poilsio laikotarpius.
      Įskaitant:

                  —

                  12 dvigubų poilsio laikotarpių (48 valandos, prie kurių pridedamas dienos 12 valandų poilsis), įskaitant šeštadienį ir sekmadienį;
                  ir

                  —

                  12 dvigubų poilsio laikotarpių (48 valandos, prie kurių pridedamas dienos 12 valandų poilsis) be garantijos, kad šeštadieniai ir sekmadieniai bus įtraukti.

            7 straipsnis
      Vairavimo trukmė
      Vairavimo trukmė, kaip ji apibūdinta 2 straipsnyje, neturi viršyti 9 valandų dienos pamainos metu ir 8 valandų nakties pamainos metu tarp dviejų dienos poilsio laikotarpių.
      Maksimali vairavimo trukmė per dvi savaites negali viršyti 80 valandų.
      8 straipsnis
      Kontrolė
      Pildomas mobiliųjų darbuotojų kiekvienos dienos darbo valandų ir poilsio laiko registras, kad būtų galima stebėti, kaip laikomasi šio Susitarimo nuostatų. Jame turi būti informacija apie realias darbo valandas. Registras įmonėje saugomas mažiausiai vienerius metus.
      9 straipsnis
      Nekintamumo išlyga
      Šio Susitarimo įgyvendinimas nėra tinkamas pagrindas sumažinti bendrą apsaugos lygį, taikomą mobiliesiems darbuotojams, teikiantiems su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas.
      10 straipsnis
      Vėlesni veiksmai dėl Susitarimo
      Pasirašiusios šalys stebi, kaip įgyvendinamas ir taikomas šis Susitarimas, naudodamosi geležinkelių transporto sektoriaus Sektorių dialogo komitetu, įkurtu pagal Komisijos sprendimą 98/500/EB.
      11 straipsnis
      Įvertinimas
      Šalys šio Susitarimo nuostatas įvertina praėjus dvejiems metams po jo pasirašymo, atsižvelgdamos į pradinę patirtį vystant su sąveika susijusias tarpvalstybines paslaugas.
      12 straipsnis
      Peržiūra
      Šalys peržiūri pirmesnes nuostatas praėjus dvejiems metams po to, kai pasibaigia įgyvendinimo laikotarpis, nustatytas Tarybos sprendime, kuriuo įsigalioja šis Susitarimas.

         Briuselis, 2004 m. sausio 27 d.

               CER vardu

            Giancarlo CIMOLI

               Pirmininkas

            Johannes LUDEWIG

               Vykdantysis direktorius

            Francesco FORLENZA

               Žmogiškųjų išteklių direktorių grupės pirmininkas

            Jean-Paul PREUMONT

               Patarėjas socialiniams reikalams

               ETF vardu

            Norbert HANSEN

               Geležinkelių skyriaus pirmininkas

            Jean-Louis BRASSEUR

               Geležinkelių skyriaus pirmininko pavaduotojas

            Doro ZINKE

               Generalinis sekretorius

            Sabine TRIER

               Politikos sekretorė

         (1)  Šalys susitaria, kad socialinių partnerių derybos dėl antrojo poilsio iš eilės ne namie ir dėl kompensacijos už poilsį ne namie galėtų vykti atitinkamai geležinkelio įmonių arba nacionaliniu lygiu. Europos lygiu dėl iš eilės einančių poilsio ne namie laikotarpių ir kompensacijos už poilsį ne namie iš naujo bus deramasi praėjus dvejiems metams po šio susitarimo pasirašymo.

         PRIEDAS
         Oficialių pasienio punktų, esančių už 15 km ribos ir kuriems šis susitarimas nėra privalomas, sąrašas

                     RZEPIN (PL)

                     TUPLICE (PL)

                     ZEBRZYDOWICE (PL)

                     DOMODOSSOLA (IT)


title: KOMISIJOS DIREKTYVA (ES) .../… kuria nustatomos žaislams gaminti naudojamų cheminių medžiagų tikslios ribinės vertės ir iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/48/EB dėl žaislų saugos II priedo C priedėlio nuostatos dėl bisfenolio A

text:
KOMISIJOS DIREKTYVA (ES) .../…

               2017 05 24

               kuria nustatomos žaislams gaminti naudojamų cheminių medžiagų tikslios ribinės vertės ir iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/48/EB dėl žaislų saugos II priedo C priedėlio nuostatos dėl bisfenolio A

               (Tekstas svarbus EEE)

               EUROPOS KOMISIJA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

               atsižvelgdama į 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/48/EB dėl žaislų saugos
                  1
               , ypač į jos 46 straipsnio 2 dalį,

               kadangi:

               (1)Direktyva 2009/48/EB nustatyti tam tikri reikalavimai, taikomi cheminėms medžiagoms, kurios klasifikuojamos kaip kancerogeninės, mutageninės ar toksiškos reprodukcijai pagal Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentą (EB) Nr. 1272/2008
                  2
               . Direktyvos 2009/48/EB II priedo C priedėlyje nustatytos tikslios cheminių medžiagų, kurios naudojamos žaislams, skirtiems jaunesniems negu 36 mėnesių vaikams, arba kitiems žaislams, skirtiems dėti į burną, gaminti, ribinės vertės;

               (2)tiksli bisfeolio A (CAS Nr. 80–05–7) ribinė vertė yra 0,1 mg/l (išsiskyrimo ribinė vertė). Europos standartuose EN 71–10: 2005 (bandinio paruošimas) ir EN 71–11: 2005 (matavimas) nustatyti atitinkami tyrimo metodai;

               (3)pagal standartą EN 71–10: 2005 reikalaujama, kad 10 cm² žaislo medžiagos būtų ekstrahuojama su 100 ml vandens per vieną valandą. Vadinasi, siekiant laikytis tikslios 0,1 mg/l ribinės vertės, reiškia, kad atliekant minėtą ekstrahavimą, iš žaislo medžiagos gali išsiskirti ne daugiau kaip 0,01 mg bisfenolio A;

               (4)Komisija įsteigė Žaislų saugos ekspertų grupę, siekdama su ja konsultuotis rengiant pasiūlymus dėl teisėkūros procedūra priimamų žaislų saugos srities teisės aktų ir politikos iniciatyvas. Šiai grupei priklausančios Cheminių medžiagų darbo grupės užduotis – konsultuoti dėl cheminių medžiagų, kurios gali būti naudojamos žaislams gaminti; 2015 m. spalio 1 d. posėdyje Žaislų saugos ekspertų grupei priklausanti Cheminių medžiagų darbo grupė nusprendė, kad taikant pirmiau nurodytą tikslią ribinę vertę ir bandymų metodus vaiko, kurio kūno masė – 10 kg ir kuris žaislą kramto 3 valandas per parą, vienam kg kūno masės tenka 3 mikrogramai cheminės medžiagos;

               (5)gavus naujų duomenų dėl bisfenolio A ir patobulinus metodiką, Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) su maistu besiliečiančių medžiagų, fermentų, kvapiųjų medžiagų ir pagalbinių perdirbimo medžiagų mokslinė grupė (CEF grupė) nustatė 4 mikrogramų laikiną leidžiamąją bisfenolio A paros dozę (LPD) vienam kg kūno masės per parą
                  3
               . CEF grupės nustatyta LPD yra laikina, kol nebaigtas šiuo metu Jungtinių Amerikos Valstijų Maisto ir vaistų administracijos pagal Nacionalinę toksikologijos programą atliekamas ilgalaikis tyrimas su žiurkėmis, kurio metu tiriamas prenatalinis ir postnatalinis bisfenolio A poveikis;

               (6)atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, 2015 m. spalio 1 d. posėdyje Žaislų saugos ekspertų grupei priklausanti cheminių medžiagų darbo grupė rekomendavo bisfenolio A kiekį žaisluose sumažinti iki 0,04 mg/l (išsiskyrimo ribinė vertė), kai bandymai atliekami pagal standartus EN 71–10: 2005 ir EN 71–11: 2005, darant prielaidą, kad vaiko kūno masė yra 10 kg, žaislo kramtymo trukmė – trys valandos per parą, žaislo paviršius – 10 cm², o poveikis vaikui iš žaislų – 10 proc. laikinos bisfenolio A LPD. 2016 m. sausio 14 d. posėdyje Žaislų saugos ekspertų grupė šiai rekomendacijai pritarė;

               (7)nors Komisijos reglamente (ES) Nr. 10/2011
                  4
                nustatytos konkrečios bisfenolio A kaip monomero, esančio tam tikrose su maistu besiliečiančiose medžiagose, išsiskyrimo ribinės vertės, taip pat draudimas naudoti bisfenolį A gaminant polikarbonatinius kūdikiams maitinti skirtus buteliukus, pagrindinės prielaidos, pagal kurias ši išsiskyrimo ribinė vertė ir draudimas nustatyti, skiriasi nuo prielaidų dėl bisfenolio A išsiskyrimo žaisluose ribinės vertės;

               (8)atsižvelgiant į turimus mokslinius įrodymus ir į žaislų ir medžiagų, kurios liečiasi su maistu, skirtumus, šiuo metu taikoma tiksli bisfenolio A ribinė vertė žaisluose yra per didelė ir turėtų būti patikslinta;

               (9)bisfenolio A poveikis šiuo metu vertinamas mokslininkų forumuose. Nors gali reikėti patikslinti išsiskyrimo ribines vertes, jei būtų gauta naujos svarbios mokslinės informacijos ateityje, siekiant užtikrinti tinkamą vaikų apsaugą ribinė vertė turėtų būti nustatyta pagal dabartines mokslo žinias;

               (10)todėl Direktyvos 2009/48/EB II priedo C priedėlis turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (11)šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2009/48/EB 47 straipsnį įsteigto Žaislų saugos komiteto nuomonę,

               PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

               1 straipsnis

               Direktyvos 2009/48/EB II priedo C priedėlio lentelės įrašas dėl bisfenolio A pakeičiamas taip:

                        „Bisfenolis A

                        80-05-7

                        0,04 mg/l (išsiskyrimo ribinė vertė) pagal standartuose EN 71-10:2005 ir EN 71-11:2005 nustatytus metodus.“

               2 straipsnis

               1.
                     Valstybės narės ne vėliau kaip iki [Fill in date falling 18 months after publication in the OJ] priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.

               Jos taiko šias nuostatas nuo [Fill in a date which is one day later than the date set out in the first subparagraph].

               Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.

               2.
                     Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.

               3 straipsnis

               Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               4 straipsnis

               Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

               Priimta Briuselyje, 2017 05 24

                     Komisijos vardu

                     Pirmininkas
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)
                  OL L 170, 2009 6 30, p. 1.

                     (2)
                  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008 12 31, p. 1).

                     (3)
                  EFSA Panel on Food Contact Materials, Enzymes, Flavourings and Processing Aids (CEF) (2015) Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of bisphenol A (BPA) in foodstuffs: PART II - Toxicological assessment and risk characterisation. EFSA Journal 2015;13(1):3978, p. 196.
                  http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/3978part2.pdf
                   .

                     (4)
                  2011 m. sausio 14 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 10/2011 dėl plastikinių medžiagų ir gaminių, skirtų liestis su maisto produktais (OL L 12, 2011 1 15, p. 1).


title: 2003 m. gruodžio 15 d. Komisijos direktyva 2003/121/EB iš dalies keičianti Direktyvą 98/53/EB, nustatančią mėginių ėmimo ir analizės metodus, naudojamus atliekant oficialią tam tikrų teršalų kiekių maisto produktuose kontrolęTekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32003L0121

Oficialusis leidinys L 332 , 19/12/2003 p. 0038 - 0040

		Komisijos direktyva 2003/121/EB2003 m. gruodžio 15 d.iš dalies keičianti Direktyvą 98/53/EB, nustatančią mėginių ėmimo ir analizės metodus, naudojamus atliekant oficialią tam tikrų teršalų kiekių maisto produktuose kontrolę(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvą 85/91/EEB dėl Bendrijos bandinių ėmimo ir analizės metodų įvedimo vykdant žmonėms vartoti skirtų maisto produktų monitoringą [1], ypač į jos 1 straipsnį,kadangi:(1) 2001 m. kovo 8 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 466/2001, nustatančiame didžiausius leistinus tam tikrų teršalų maisto produktuose kiekius [2] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1425/2003 [3], nustatomos didžiausios ribos kukurūzams, kurie bus rūšiuojami ar kitaip fiziškai apdorojami prieš vartojimą maistui ar kaip maisto produktų ingredientų panaudojimą.(2) Mėginių ėmimas yra labai svarbus aflatoksinų, kurie labai įvairiai pasiskirsto siuntoje, kiekių nustatymo tikslumui. Komisijos direktyva 98/53/EB [4] su pakeitimais, padarytais Direktyva 2002/27/EB [5], turėtų būti iš dalies pakeista taip, kad į ją būtų įtrauktos konkrečios nuostatos dėl kukurūzų, kurie bus rūšiuojami ar kitaip fiziškai apdorojami prieš vartojimą maistui ar kaip maisto produktų ingredientų panaudojimą.(3) Labai svarbu, kad analizės rezultatai būtų pranešami ir aiškinami vienodai, siekiant užtikrinti suderintą įgyvendinimo būdą visoje Sąjungoje. Šios aiškinimo taisyklės turėtų būti taikomos analizės rezultatams, gautiems iš oficialiai kontrolei skirto mėginio. Apsaugos ar arbitražo tikslais atliekamos analizės atveju taikomos nacionalinės taisyklės.(4) Direktyva 98/53/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies keičiama.(5) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 98/53/EB I priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nustatyta šios direktyvos I priede.Direktyvos 98/53/EB II priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nustatyta šios direktyvos II priede.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus, reglamentus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję vėliausiai iki 2004 m. spalio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos praneša Komisijai šių nuostatų tekstą bei koreliacinę lentelę tarp šių nuostatų ir šios direktyvos.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja 20 dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2003 m. gruodžio 15 d.Komisijos varduDavid ByrneKomisijos narys[1] OL L 372, 1985 12 31, p. 50.[2] OL L 77, 2001 3 16, p. 1.[3] OL L 203, 2003 8 12, p. 1.[4] OL L 201, 1998 7 17, p. 93.[5] OL L 75, 2002 3 16, p. 44.--------------------------------------------------I PRIEDASDirektyvos 98/53/EB I priedas iš dalies keičiamas taip:1. 5.2.1. papunktyje ketvirtoji įtrauka pakeičiama taip:"— jungtinio mėginio svoris yra 30 kg; prieš sumalant jis sumaišomas ir padalijamas į tris lygius submėginius po 10 kg (žemės riešutų, riešutų, džiovintų vaisių ir kukurūzų, kurie dar bus rūšiuojami arba kitaip fiziškai apdorojami, dalinti į tris submėginius nebūtina, tačiau tai priklausys nuo to, ar yra įrenginys, kuriuo galima homogenizuoti 30 kg mėginį). Kai jungtinis mėginys sveria iki 10 kg, jis neturi būti dalijamas į tris submėginius. Prieskonių jungtinis mėginys sveria iki 10 kg, todėl jo dalinti į submėginius nebūtina.";2. 5.2.2. papunktis pakeičiamas taip:"5.2.2. Siuntos arba siuntos dalių priėmimas- Žemės riešutai, riešutai, džiovinti vaisiai ir kukurūzai, kurie bus rūšiuojami arba kitaip fiziškai apdorojami, bei prieskoniai:- priimami, jei jungtinis mėginys ar submėginių suma neviršija didžiausios ribos, atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui,- atmetami, jei jungtinis mėginys ar submėginių suma viršija maksimalią ribą, neturint pagrįstų abejonių ir atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui.- Žemės riešutai, riešutai, džiovinti vaisiai ir grūdai, skirti tiesiogiai vartoti maistui ir grūdai, išskyrus kukurūzus, kurie bus rūšiuojami ar kitaip fiziškai apdorojami:- priimami, jei nė vienas iš submėginių neviršija didžiausios ribos, atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui,- atmetami, jei vienas ar daugiau submėginių viršija didžiausią ribą, neturint pagrįstų abejonių ir atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui,- kai jungtinis mėginys sveria iki 10 kg:- priimami, jei jungtinis mėginys neviršija didžiausios ribos, atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui,- atmetami, jei jungtinis mėginys viršija didžiausią ribą, neturint pagrįstų abejonių ir atsižvelgiant į analizinį neapibrėžtumą ir pataisą regeneravimui.";3. 5.4.2. punktas pakeičiamas taip:"5.4.2. Siuntos ar siuntos dalies priėmimas:- priimama, jei jungtinis mėginys neviršija didžiausios ribos, atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui,- atmetama, jei jungtinis mėginys viršija didžiausią ribą, neturint pagrįstų abejonių ir atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui.";4. 5.5.1.2. papunktis pakeičiamas taip:"5.5.1.2. Siuntos ar siuntos dalies priėmimas:- priimami, jei jungtinis mėginys neviršija didžiausios ribos, atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui,- atmetama, jei jungtinis mėginys viršija didžiausią ribą, neturint pagrįstų abejonių ir atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui.";5. 5.5.2.3. papunktis pakeičiamas taip:"5.5.2.3. Siuntos ar siuntos dalies priėmimas:- priimama, jei jungtinis mėginys neviršija didžiausios ribos, atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui,- atmetama, jei jungtinis mėginys viršija didžiausią ribą, neturint pagrįstų abejonių ir atsižvelgiant į matavimo neapibrėžtį ir pataisą regeneravimui."--------------------------------------------------II PRIEDASDirektyvos 98/53/EB II priede 4.4 punktas pakeičiamas taip:"4.4. Išskirtosios medžiagos apskaičiavimas ir rezultatų pranešimasAnalizės rezultatai turi būti pranešami su pataisa regeneravimui ar be jos. Turi būti aprašytas ataskaitos parengimo būdas ir išsiskyrusių medžiagų kiekis. Analizės rezultatas su pataisa regeneravimui naudojamas atitikčiai patikrinti (žr. I priedo 5.2.2, 5.3.2, 5.4.2, 5.5.1.2 ir 5.5.2.3 papunkčius).Analizės rezultatas, kuris turi būti pranešamas kaip x +/- U, kur x yra analizės rezultatas, o U – išplėsta matavimo neapibrėžtis, naudojant kompensavimo veiksnį 2, kuris suteikia maždaug 95 % patikimumo lygį."--------------------------------------------------


title: 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/12/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32004L0012

Oficialusis leidinys L 047 , 18/02/2004 p. 0026 - 0032

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/12/EB2004 m. vasario 11 d.iš dalies keičianti Direktyvą 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekųEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos, atsižvelgdami į 2003 m. gruodžio 17 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrą tekstą [3],kadangi:(1) Pagal Direktyvą 94/62/EB [4] Taryba, ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki penkerių metų laikotarpio pabaigos nuo datos, iki kurios ta direktyva turėtų būti įgyvendinta nacionaliniuose įstatymuose, turi nustatyti kito penkerių metų laikotarpio tikslus.(2) Direktyvoje 94/62/EB nustatytas sąvokos "pakuotė" apibrėžimas turėtų būti plačiau paaiškintas nustatant tam tikrus kriterijus ir pridedant priedą su paaiškinamaisiais pavyzdžiais. Kad būtų pasiekti ambicingi su perdirbimu susiję tikslai, būtina skatinti plėtoti naujoviškus, aplinkos apsaugos požiūriu tinkamus ir perspektyvius perdirbimo procesus. Turėtų būti įvertinti įvairūs perdirbimo metodai, atsižvelgiant į šių metodų apibrėžimų parengimą.(3) Nustatant kiekvienos konkrečios atliekų medžiagos perdirbimo tikslus turėtų būti atsižvelgta į gyvavimo ciklo vertinimus ir ekonominės naudos analizę, kuriuos atlikus paaiškėjo akivaizdūs įvairių pakuočių medžiagų perdirbimo išlaidų ir naudos skirtumai, bei turėtų pagerėti šių medžiagų perdirbimo vidaus rinkos darna.(4) Turėtų būti toliau didinamas pakuočių atliekų naudojimas ir perdirbimas, kad būtų sumažintas jų poveikis aplinkai.(5) Tam tikroms valstybėms narėms, kurioms dėl konkrečių aplinkybių buvo leista atidėti nustatytą terminą Direktyvoje 94/62/EB išdėstytiems tikslams, susijusiems su naudojimu ir perdirbimu, pasiekti, turėtų būti leista dar šiek tiek atidėti terminą.(6) Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija sutarė dėl būtinybės stojančioms valstybėms laikinai taikyti leidžiančias nukrypti nuostatas šios direktyvos tikslams. Tai turėtų būti sprendžiama remiantis stojančiųjų valstybių prašymais dėl leidžiančių nukrypti nuostatų, kurios iš esmės Kiprui, Čekijai, Estijai, Vengrijai, Lietuvai, Slovakijai ir Slovėnijai turėtų būti taikomos ne ilgiau kaip iki 2012 m.; Maltai – 2013 m.; Lenkijai – 2014 m., o Latvijai – 2015 m.(7) Šis susitarimas bus baigtas rengti atitinkama teisine tvarka prieš baigiantis šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui.(8) Pakuočių ir pakuočių atliekų tvarkymui valstybėms narėms reikia sukurti grąžinimo, surinkimo ir naudojimo sistemas. Pagal Sutartį šios sistemos turėtų būti atviros, kad jose galėtų dalyvauti visos suinteresuotos šalys ir būtų skirtos tam, kad importuotiems produktams nebūtų nustatyta jokių diskriminacinių sąlygų, būtų išvengta prekybos kliūčių ar konkurencijos iškraipymo bei būtų užtikrintas kuo didesnis pakuočių ir pakuočių atliekų grąžinimas. Turėtų būti vengiama nustatyti diskriminacines sąlygas medžiagoms remiantis jų svoriu. Ūkio subjektai, dalyvaujantys visoje pakuočių tvarkymo grandinėje, turėtų prisiimti bendrą atsakomybę, kad pakuočių ir pakuočių atliekų poveikis aplinkai visą jų gyvavimo ciklą būtų kuo labiau sumažintas.(9) Metiniai visos Bendrijos duomenys apie pakuotes ir pakuočių atliekas, įskaitant atliekas, išvežtas perdirbti ir naudoti už Bendrijos ribų, yra reikalingi tam, kad būtų galima prižiūrėti, kaip įgyvendinami šios direktyvos tikslai. Tam reikalingi suderinti atskaitomybės metodai ir aiškios gairės duomenų teikėjams.(10) Komisija turėtų išnagrinėti ir pranešti apie šios direktyvos įgyvendinimą bei jos poveikio aplinkai ir vidaus rinkai. Šioje ataskaitoje taip pat turėtų būti aptariami klausimai, susiję su esminiais reikalavimais, atliekų prevencijos priemonėmis, galimu pakuočių indeksu, atliekų prevencijos planais, pakartotiniu naudojimu, gamintojo atsakomybe ir sunkiaisiais metalais bei atitinkamai turėtų būti pridėti pasiūlymai dėl peržiūrėjimo.(11) Valstybės narės turėtų skatinti atitinkamas vartotojų informavimo ir informuotumo kampanijas bei skatinti kitas prevencijos priemones.(12) Be šios direktyvos aplinkos apsaugos ir vidaus rinkos tikslų, perdirbimas taip pat gali turėti aprūpinimo darbo vietomis, kurių skaičius kitose visuomenės srityse sumažėjo, poveikį, taip padedant išvengti atskirties.(13) Kai siūlomo veiksmo tikslų – suvienodinti nacionalinius pakuočių atliekų perdirbimo tikslus atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės konkrečias aplinkybes bei pateikti išsamesnius sąvokų apibrėžimus – valstybės narės negali deramai pasiekti, o Bendrija dėl siūlomo veiksmo masto arba poveikio gali juos pasiekti geriau, Bendrija gali patvirtinti priemones pagal Sutarties 5 straipsnyje išdėstytą subsidiarumo principą. Laikantis tame straipsnyje nurodyto proporcingumo principo ši direktyva neviršija priemonių, būtinų tiems tikslams pasiekti.(14) Šiai direktyvai įgyvendinti būtinas priemones reikėtų patvirtinti pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [5].(15) Dėl to reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 94/62/EB,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 94/62/EB iš dalies keičiama taip:1. 3 straipsnio 1 punktas papildomas šiomis pastraipomis:"Sąvokos "pakuotė" apibrėžimas tebegrindžiamas toliau išdėstytais kriterijais. I priede išvardyti gaminiai yra pavyzdžiai, paaiškinantys, kaip taikomi šie kriterijai.i) Gaminiai laikomi pakuotėmis, jeigu jie atitinka pirmiau nurodytą apibrėžimą, nepažeidžiant kitų pakuotės galimų funkcijų, nebent gaminys yra neatskiriama produkto dalis ir yra būtinas tam produktui laikyti, išlaikyti arba išsaugoti visą jo gyvavimo laikotarpį, ir visi elementai yra skirti kartu naudoti, vartoti ar pašalinti.ii) Gaminiai, suprojektuoti ir skirti užpildymui pardavimo vietoje, ir vienkartiniai gaminiai, kurie parduodami, užpildomi arba skirti užpildymui pardavimo vietoje, yra laikomi pakuote, jeigu jie atlieka pakuotės funkciją.iii) Į pakuotę integruoti pakuotės komponentai ir pagalbiniai elementai yra laikomi pakuotės, į kurią jie integruoti, dalimi. Pagalbiniai elementai, prikabinti tiesiai prie produkto arba prie jo pritvirtinti ir atliekantys pakuotės funkciją, yra laikomi pakuote, nebent jie būtų šio produkto sudėtinė dalis ir visi elementai būtų skirti kartu suvartoti arba pašalinti.Komisija, atitinkamai 21 straipsnyje nurodyta tvarka, išnagrinėja, o prireikus peržiūri pavyzdžius, paaiškinančius I priede nurodytą pakuotės sąvokos apibrėžimą. Pirmiausia nurodomi šie gaminiai: kompaktinių plokštelių ir vaizdo kasečių dėžutės, vazonai gėlėms, vamzdeliai ir ritiniai, apvynioti lanksčia medžiaga, lipnių etikečių popierius ir vyniojimo popierius."2. 4 straipsnis pakeičiamas taip:"4 straipsnisPrevencija1. Valstybės narės privalo užtikrinti, kad, be tų priemonių, kuriomis pagal 9 straipsnį siekiama neleisti susidaryti pakuočių atliekoms, būtų įgyvendinamos ir kitos prevencinės priemonės.Tai gali būti nacionalinės programos, projektai, skirti nustatyti gamintojų atsakomybę sumažinti pakuotės poveikį aplinkai ar panašios akcijos, tam tikrais atvejais sukurtos pasitarus su ekonominės veiklos vykdytojais, kurių tikslas yra susipažinti ir pasinaudoti tuo daugeliu iniciatyvinių priemonių, kurių imamasi įvairiose valstybėse narėse atliekų prevencijai. Tos priemonės turi atitikti šios direktyvos tikslus, apibrėžtus 1 straipsnio 1 dalyje.2. Komisija privalo padėti plėtoti prevenciją skatindama sudaryti tinkamus Europos standartus, atitinkančius 10 straipsnį. Standartais siekiama sumažinti pakuotės poveikį aplinkai pagal 9 ir 10 straipsnius.3. Komisija atitinkamai pateikia pasiūlymus dėl priemonių stiprinti ir papildyti esminių reikalavimų vykdymą ir užtikrinti, kad naujos pakuotės būtų pateiktos į rinką tik tuo atveju, jeigu gamintojas ėmėsi visų būtinų priemonių sumažinti jų poveikį aplinkai, nepažeisdamas pakuotės esminių funkcijų."3. 6 straipsnis pakeičiamas taip:"6 straipsnisNaudojimas ir perdirbimas1. Kad valstybės narės galėtų laikytis šios direktyvos, jos turi imtis būtinų priemonių toliau išvardytiems tikslams pasiekti visoje savo teritorijoje:a) ne vėliau kaip 2001 m. birželio 30 d. mažiausiai 50 % ir daugiausia 65 % pakuočių atliekų svorio turi būti panaudojama arba sudeginama atliekų deginimo įrenginiuose su energijos gavyba;b) ne vėliau kaip 2008 m.gruodžio 31 d. mažiausiai 60 % pakuotės atliekų svorio bus panaudojama arba sudeginama atliekų deginimo įrenginiuose su energijos gavyba;c) ne vėliau kaip 2001 m. birželio 30 d. mažiausiai 25 % ir daugiausia 45 % viso pakuočių medžiagų svorio pakuočių atliekose bus perdirbama, kiekvienai pakuočių medžiagai tenkant mažiausiai po 15 %;d) ne vėliau kaip 2008 m. gruodžio 31 d. mažiausiai 55 % ir daugiausia 80 % pakuočių atliekų svorio bus perdirbama;e) ne vėliau kaip 2008 m. gruodžio 31 d. bus pasiekti šie minimalūs pakuočių atliekose esančių medžiagų perdirbimo tikslai:i) 60 % stiklo svorio;ii) 60 % popieriaus ir kartono svorio;iii) 50 % metalo svorio;iv) 22,5 % plastikų svorio, skaičiuojant tik medžiagą, kuri vėl perdirbama į plastikus;iv) 15 % medienos svorio.2. Į pakuočių atliekas, išvežtas iš Bendrijos pagal Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 259/93 [6], (EB) Nr. 1420/1999 [7] ir Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1547/1999 [8], atsižvelgiama tik įsipareigojimams įvykdyti ir 1 dalyje nurodytiems tikslams pasiekti, jeigu yra pagrįstų įrodymų, kad naudojimo ir (arba) perdirbimo operacijos vyko sąlygomis, kurios yra beveik ekvivalentiškos toms, kurios nustatytos Bendrijos teisės aktuose tuo klausimu.3. Valstybės narės atitinkamai skatina energijos gavybą, jeigu tai dėl aplinkosauginių priežasčių ir ekonominės naudos yra tinkamesnis būdas už medžiagų perdirbimą. Tai galima padaryti apsvarsčius pakankamą skirtumą tarp nacionalinių perdirbimo ir panaudojimo tikslų.4. Tam tikrais atvejais valstybės narės skatina medžiagų, gautų perdirbus pakuočių atliekas, panaudojimą pakuočių ir kitų gaminių gamybai:a) pagerinus rinkos sąlygas tokioms medžiagoms;b) peržiūrint esamus reglamentus, kad būtų užkirstas kelias tokių medžiagų naudojimui.5. Ne vėliau kaip 2007 m. gruodžio 31 d. Europos Parlamentas ir Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuotąja balsų dauguma nustato 2009–2014 m. trečiojo penkerių metų laikotarpio tikslus, pagrįstus valstybėse narėse įgyta praktine patirtimi siekiant 1 dalyje nustatytų tikslų, bei mokslo tyrimų ir vertinimo metodų, tokių kaip gyvavimo ciklo vertinimas ir ekonominės naudos analizė, duomenimis.Šį procesą būtina kartoti kas penkerius metus.6. Valstybės narės paskelbia 1 dalyje minimas priemones ir tikslus, ir jie tampa informacijos kampanijos objektu plačiajai visuomenei bei ekonominės veiklos vykdytojams.7. Graikija, Airija ir Portugalija dėl savo specifinės padėties, t. y. dėl daugybės salų, kaimo ir kalnuotų vietovių bei žemo pakuočių naudojimo lygio, gali:a) nustatyti mažesnius už 1 dalies a ir c punktuose nustatytus tikslus, kurie turi būti pasiekti ne vėliau kaip 2001 m. birželio 30 d., tačiau panaudojama ar sudeginama atliekų deginimo įrenginiuose turi būti ne mažiau kaip 25 % su energijos gavyba;b) kartu atidėti 1 dalies a ir c punktuose nurodytų tikslų įgyvendinimą vėlesniam laikui, bet ne vėliau kaip iki 2005 m. gruodžio 31 d.;c) atidėti 1 dalies b, d ir e punktuose nurodytų tikslų įgyvendinimą iki jų pasirinktos datos, bet ne vėliau kaip iki 2011 m. gruodžio 31 d.8. Komisija kuo greičiau, bet ne vėliau kaip 2005 m. birželio 30 d., pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie pažangą, pasiektą įgyvendinant šią direktyvą, ir jos poveikį aplinkai, taip pat vidaus rinkos veikimą. Ataskaitoje atsižvelgiama į kiekvienos valstybės narės atskiras aplinkybes. Ji apima:a) esminių reikalavimų veiksmingumo, įgyvendinimo ir vykdymo vertinimą;b) papildomas prevencijos priemones kuo didesniam pakuočių poveikiui aplinkai sumažinti, nepažeidžiant jos esminių funkcijų;c) galimą pakuočių aplinkos indikatoriaus parengimą, kad pakuočių atliekų prevencija taptų paprastesnė ir veiksmingesnė;d) pakuočių atliekų prevencijos planus;e) pakartotinio naudojimo skatinimą, o svarbiausia – pakartotinio panaudojimo bei perdirbimo išlaidų ir naudos palyginimą;f) gamintojo atsakomybę, įskaitant jos finansinius aspektus;g) pastangas toliau mažinti, o kai kuriais atvejais – laipsniškai iki 2010 m. nutraukti sunkiųjų metalų ir kitų pavojingų medžiagų naudojimą pakuotėmis.Prie šios ataskaitos atitinkamai pridedami pasiūlymai pataisyti šios direktyvos susijusias nuostatas, nebent iki to laiko tokie pasiūlymai buvo pateikti.9. Šioje ataskaitoje aptariami 8 dalyje nurodyti klausimai, taip pat kiti susiję klausimai dėl Šeštosios aplinkos veiksmų programos įvairių aspektų, ypač dėl teminės perdirbimo strategijos ir teminės subalansuoto išteklių naudojimo strategijos.Komisija ir valstybės narės atitinkamai skatina tyrimus ir bandomuosius projektus, susijusius su 8 punkto b, c, d, e ir f papunkčiais bei kitomis prevencijos priemonėmis.10. Valstybėms narėms, kurios priima ar priims programas su maksimaliais tikslais, negu nurodyti 1 dalyje, ir todėl turės atitinkamus atliekų naudojimo bei perdirbimo pajėgumus, bus leidžiama siekti tų tikslų vardan aukšto aplinkosaugos lygio, jeigu šios priemonės neiškraipys vidaus rinkos ir netrukdys kitoms valstybėms narėms laikytis šios direktyvos. Valstybės narės apie tokias priemones praneša Komisijai. Komisija tas priemones patvirtina kartu su valstybėmis narėmis patikrinusi, ar jos atitinka pirmiau nurodytus svarstymus ir nėra savavališka diskriminacinė priemonė ar užslėptas prekybos tarp valstybių narių suvaržymas."4. 8 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:"2. Siekiant palengvinti pakuočių surinkimą, pakartotinį naudojimą, naudojimą, įskaitant ir perdirbimą, kad būtų lengviau tas pakuotes identifikuoti ir klasifikuoti pagal pramonės rūšis, ant pakuotės nurodoma naudotos(-ų) pakuotės medžiagos(-ų) rūšis remiantis Komisijos sprendimu 97/129/EB [9]."5. 13 straipsnis papildomas šia pastraipa:"Valstybės narės taip pat skatina vartotojams skirtos informacijos ir informuotumo kampanijas."6. 19 straipsnis pakeičiamas taip:"19 straipsnisDerinimas su mokslo ir technikos pažangaPakeitimai, būtini identifikavimo sistemai derinti su mokslo ir technikos pažanga (kaip nurodyta 8 straipsnio 2 dalyje ir 10 straipsnio antros pastraipos paskutinėje įtraukoje), duomenų bazių formoms derinti (kaip nurodyta 12 straipsnio 3 dalyje ir III priede), taip pat pavyzdžiams, paaiškinantiems pakuotės apibrėžimą (kaip nurodyta I priede), priimami 21 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka."7. 20 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:"1. 21 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija nustato technines priemones, būtinas įveikti sunkumus, iškylančius taikant šios direktyvos nuostatas, ypač inertinėms pakuočių medžiagoms, pateiktoms į Europos Sąjungos rinką labai mažais kiekiais (t. y. apie 0,1 % svorio), medicinos prietaisų ir farmacijos preparatų pirminėms pakuotėms, mažoms pakuotėms ir prabangioms pakuotėms."8. 21 straipsnis pakeičiamas taip:"21 straipsnisKomiteto procedūra1. Komisijai padeda komitetas.2. Jei daroma nuoroda į šią straipsnio dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB [10] 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į to sprendimo 8 straipsnio nuostatas.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas – trys mėnesiai.3. Komitetas patvirtina savo darbo tvarkos taisykles."9. Į 22 straipsnį įterpiama ši dalis:"3a. Jeigu pasiekiami 6 straipsnyje išdėstyti tikslai, valstybės narės 7 straipsnio nuostatas į savo nacionalinę teisę gali perkelti kompetentingų institucijų ir atitinkamų ekonominių sektorių tarpusavio susitarimais.Tokie susitarimai turi atitikti šiuos reikalavimus:a) susitarimai yra vykdytini;b) susitarimuose turi būti nurodyti tikslai ir jų įgyvendinimo terminai;c) susitarimai spausdinami nacionaliniame oficialiajame leidinyje arba visuomenei prieinamame oficialiame dokumente ir perduodami Komisijai;d) susitarimo vykdymo rezultatai nuolat kontroliuojami, apie juos pranešama kompetentingoms institucijoms bei Komisijai ir susitarime numatytomis sąlygomis su jais leidžiama susipažinti visuomenei;e) kompetentingos institucijos užtikrina, kad būtų tikrinama pagal susitarimus pasiekta pažanga;f) kai susitarimo nesilaikoma, atitinkamas šios direktyvos nuostatas valstybės narės gali įgyvendinti teisės aktų, reguliavimo arba administracinėmis priemonėmis."10. I priedas pakeičiamas šios direktyvos priedu.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2005 m. rugpjūčio 18 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Strasbūre, 2004 m. vasario 11 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasM. Mc Dowell[1] OL C 103 E, 2002 4 30, p. 17.[2] OL L 221, 2002 9 17, p. 31.[3] 2002 m. rugsėjo 3 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 272 E, 2003 11 13, p. 287), 2003 m. kovo 6 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 107 E, 2003 5 6, p. 17) ir 2003 m. liepos 2 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2004 m. sausio 29 d. Europos Parlamento įstatyminė rezoliucija ir 2004 m. sausio 26 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 365, 1994 12 31, p. 10. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).[5] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[6] OL L 30, 1993 2 6, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimas, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2557/2001 (OL L 349, 2001 12 31, p. 1).[7] OL L 166, 1999 7 1, p. 6. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2118/2003 (OL L 318, 2003 12 3, p. 5).[8] OL L 185, 1999 7 17, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2118/2003.[9] OL L 50, 1997 2 20, p. 28.[10] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.--------------------------------------------------PRIEDAS"I PRIEDAS3 STRAIPSNIO 1 DALYJE NURODYTI AIŠKINAMIEJI PAVYZDŽIAIPavyzdžiai, paaiškinantys i kriterijųPakuotėSaldainių dėžutėsPlėvelė KP dėklui vyniotiNe pakuotėsVazonai gėlėms, kuriuose augalas auga visą savo gyvenimąĮrankių dėžėsArbatos maišeliaiSūrius dengiantis vaško sluoksnisDešrų apvalkalaiPavyzdžiai, paaiškinantys ii kriterijųPakuotė, jeigu suprojektuota ir skirta užpildymui pardavimo vietojePopieriniai arba plastikiniai maišai, skirti prekėms neštiVienkartinės lėkštės ir puodeliaiMaistui vynioti skirta plėvelėSumuštinių maišeliaiAliuminio folijaNe pakuotėsMaišiklisVienkartiniai stalo įrankiaiPavyzdžiai, paaiškinantys iii kriterijųPakuotėEtiketės, tiesiogiai prikabintos prie produkto arba pritvirtintos prie joPakuotės dalisBlakstienų tušo šepetėlis, kuris yra flakono dangtelio dalisLipnios etiketės, priklijuotos ant kitos pakuojamos prekėsJuostinės sąsagėlėsPlastikiniai dėklaiDozimetras, kuris yra ploviklių taros dangtelio dalis."--------------------------------------------------


title: 1989 m. birželio 20 d. Tarybos direktyva, nustatanti išsamias patikrinimų vykdymo procedūras, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi neapdoroto pieno atšaldymo temperatūros, nustatytos Direktyvos 85/397/EEB A priede

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0384

Oficialusis leidinys L 181 , 28/06/1989 p. 0050 - 0050 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 29 p. 0189  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 29 p. 0189

		Tarybos direktyva1989 m. birželio 20 d.nustatanti išsamias patikrinimų vykdymo procedūras, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi neapdoroto pieno atšaldymo temperatūros, nustatytos Direktyvos 85/397/EEB A priede(89/384/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1985 m. rugpjūčio 5 d. Tarybos direktyvą 85/397/EEB dėl sveikatos ir gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai karščiu apdorotu pienu [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 3768/85 [2], ypač į jo 11 straipsnio 6 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi Direktyvos 85/397/EEB A priedo VI skyriaus D punkte nurodoma, kurių standartų reikia laikytis, kai neapdorotas pienas patenka į perdirbimo įmonę ar surinkimo ar standartizavimo centrą;kadangi norint leisti tam tikrus pieno surinkimo skirtumus, reikėtų numatyti, kuriame etape galima atlikti atšaldymo temperatūros patikrinimą, kad šis reikalavimas būtų vienodai taikomas,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad Direktyvos 85/397/EEB dėl neapdoroto pieno atšaldymo temperatūros A priedo VI skyriaus D punkte numatyti patikrinimai, būtų vykdomi pagal šias išsamias procedūras:1) kiekvieno ūkio neapdorotą pieną būtina reguliariai tikrinti, taikant atsitiktinę mėginių atranką.Kai vieno ūkio pienas yra pristatomas tiesiai į perdirbimo įmonę, šie mėginiai imami tuo metu, kai pienas surenkamas iš to ūkio, tačiau imantis atsargumo priemonių prieš klastotes, daromas pervežant, imant arba prieš iškraunant pieną perdirbimo įmonėje, arba kai pieną tiesiai į jį pristato ūkininkas.Jei patikrinimo rezultatai kompetentingą instituciją verčia abejoti, ar nėra pripilta į pieną vandens, ji ima autentišką mėginį ūkyje. Autentiškas mėginys – tai tipiškas vieno rytinio ar vakarinio melžimo, praėjus ne mažiau kaip vienuolika ir ne daugiau kaip trylika valandų nuo pirmesnio melžimo, pieno mėginys.Kai pienas pristatomas iš kelių ūkių, mėginiai gali būti imami tik tuo metu, kai neapdorotas pienas patenka į perdirbimo įmones ar surinkimo ar standartizavimo centrą, tačiau atliekant atsitiktinės atrankos patikrinimus ūkiuose.Jei patikrinimo rezultatai rodo, kad Direktyvos 85/397/EEB A priedo VI skyriaus D punkte nustatytas standartas viršijamas, mėginiai imami visuose ūkiuose, iš kurių buvo priimtas atitinkamas neapdorotas pienas.Prireikus kompetentinga institucija ima autentiškus mėginius, kaip apibrėžta straipsnio 1 punkto trečioje pastraipoje;2) jei, gavus patikrinimo rezultatus, įtarimų dėl vandens pripylimo nebelieka, neapdorotą pieną galima apdoroti karščiu.2 straipsnisValstybes narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1990 m. liepos 1 d., įgyvendina šia direktyvą.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1989 m. birželio 20 d.Tarybos varduPirmininkasC. Romero Herrera[1] OL L 226, 1985 8 24, p. 13.[2] OL L 362, 1985 12 31, p. 8.--------------------------------------------------