title: 1996 m. spalio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/70/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 80/777/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su natūralaus mineralinio vandens naudojimu ir prekyba, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0070

Oficialusis leidinys L 299 , 23/11/1996 p. 0026 - 0028

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/70/EB1996 m. spalio 28 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 80/777/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su natūralaus mineralinio vandens naudojimu ir prekyba, suderinimoEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],(1) kadangi Direktyva 80/777/EEB [4] suderino valstybių narių įstatymus, susijusius su natūralaus mineralinio vandens naudojimu ir prekyba;(2) kadangi natūraliam mineraliniam vandeniui taikomų bet kokių taisyklių svarbiausias tikslas yra apsaugoti vartotojų sveikatą, neleisti, kad vartotojai būtų klaidinami, taip pat užtikrinti sąžiningą prekybą;(3) kadangi pageidautina pakeisti Direktyvą 80/777/EEB taip, kad būtų atsižvelgta į mokslo ir technikos pažangą, pasiektą nuo 1980 m.; kadangi taip pat pageidautina, kad šios direktyvos nuostatos būtų logiškai pagrįstos ir atitiktų kitas Bendrijos maisto teisės aktų nuostatas;(4) kadangi būtina pratęsti natūralaus mineralinio vandens iš trečiųjų šalių pripažinimo laikotarpį, reikalingą administracinėms procedūroms supaprastinti;(5) kadangi būtina paaiškinti kokiomis sąlygomis gali būti leista naudoti ozonu prisodrintą orą, kad iš natūralaus mineralinio vandens nepatvarūs elementai būtų pašalinami tokiu būdu, kuris užtikrintų, jog nebus pakeista vandens kompozicija pagrindinių sudedamųjų dalių atžvilgiu;(6) kadangi etiketėje turėtų būti privalomai nurodoma natūralaus mineralinio vandens analizinė kompozicija užtikrinant, kad vartotojai bus apie tai informuoti;(7) kadangi būtų tikslinga pateikti tam tikras nuostatas dėl šaltinio vandens;(8) kadangi, norint užtikrinti, kad sklandžiai veiktų natūralaus mineralinio vandens rinka, patartina įvesti tokią tvarką, kuri leistų valstybėms narėms taikyti suderintus veiksmus atsiradus skubių aplinkybių, keliančių riziką visuomenės sveikatai;(9) kadangi turėtų būti nustatyta tam tikrų išsamių nuostatų dėl natūralaus mineralinio vandens, ypač dėl tam tikrų sudedamųjų dalių leidžiamų koncentracijų natūraliame mineraliniame vandenyje, pateikimo tvarka; kadangi taip pat turėtų būti priimtos ženklinimo nuostatos, pagal kurias etiketėje nurodomos didelės tam tikrų sudedamųjų dalių koncentracijos; kadangi turėtų būti nustatyti analizės metodai, įskaitant radimo ribas, kad būtų galima patikrinti, ar natūralus mineralinis vanduo neužterštas, taip pat bandinių ėmimo tvarka ir analizės metodai, taikomi tikrinant natūralaus mineralinio vandens mikrobiologines charakteristika;(10) kadangi bet koks sprendimas dėl natūralaus mineralinio vandens, galinčio turėti įtakos visuomenės sveikatai, turėtų būti priimamas pasitarus su Maisto produktų moksliniu komitetu,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 80/777/EEB iš dalies keičiama taip:1. 1 straipsnio 2 dalies trečioji pastraipa keičiama taip:"Šio straipsnio antrojoje pastraipoje nurodytas patvirtinimas galioja ne ilgiau kaip penkerius metus. Nebūtina iš naujo atlikti šio straipsnio pirmojoje pastraipoje nurodytos pripažinimo procedūros, jeigu patvirtinimas atnaujintas iki minėto laikotarpio pabaigos."2. 4 straipsnis pakeičiamas taip:"4 straipsnis1. Natūralus mineralinis vanduo toks, koks jis yra šaltinyje, neturi būti ruošiamas kitais negu toliau nurodytais būdais:a) pašalinant nepatvarius elementus, pvz., geležies ir sieros junginius, juos filtruojant arba dekantuojant, prieš tai, jeigu įmanoma, prisotinant deguonimi, jeigu toks paruošimas nepakeičia vandens kompozicijos pagrindinių sudedamųjų dalių, kurios vandeniui suteikia jo savybes, atžvilgiu;b) pašalinant geležies, mangano ir sieros junginius bei arseną iš tam tikrų natūralaus mineralinio vandens rūšių, jį apdorojant ozonu prisodrintu oru, jeigu toks paruošimas nepakeičia vandens kompozicijos pagrindinių sudedamųjų dalių, kurios vandeniui suteikia jo savybes, atžvilgiu ir jeigu:- toks paruošimas atitinka naudojimo sąlygas, kurios apibrėžiamos laikantis 12 straipsnyje nustatytos tvarkos ir pasitarus su Komisijos sprendimu 95/273/EB [5] įsteigtu Maisto produktų moksliniu komitetu,- apie šį paruošimą pranešama kompetentingoms institucijoms ir jį konkrečiai kontroliuoja atitinkamos kompetentingos institucijos;c) pašalinant nepageidaujamas sudedamąsias dalis, išskyrus tas, kurios nurodytos šio straipsnio a ir b punktuose, jeigu toks paruošimas nepakeičia vandens kompozicijos pagrindinių sudedamųjų dalių, kurios vandeniui suteikia jo savybes, ir jeigu:- toks paruošimas atitinka naudojimo sąlygas, kurios apibrėžiamos laikantis 12 straipsnyje nustatytos tvarkos ir pasitarus su Maisto produktų moksliniu komitetu,- apie tokį paruošimą pranešama kompetentingoms institucijoms ir jį konkrečiai kontroliuoja atitinkamos kompetentingos institucijos;d) visiškai arba iš dalies pašalinant laisvąjį anglies dvideginį, taikant tik fizikinius metodus.2. Natūralus mineralinis vanduo toks, koks jis yra šaltinyje, neturi būti papildomas kitomis medžiagomis, išskyrus tuos atvejus, kai jis prisotinamas arba pakartotinai prisotinimas anglies dvideginiu, laikantis I priedo III skirsnyje nustatytų sąlygų.3. Ypač draudžiama dezinfekuoti bet kokiomis priemonėmis ir pagal šio straipsnio 2 dalį papildyti bakteriostaziniais elementais ar kitaip ruošti, jeigu dėl to gali pasikeisti natūralaus mineralinio vandens gyvybingas kolonijas sudarančių vienetų skaičius.4. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos nedraudžia naudoti natūralų mineralinį ir šaltinio vandenį nealkoholinių gėrimų gamyboje."3. 7 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:"2. Natūralaus mineralinio vandens etiketėse taip pat turi būti pateikiama tokia privaloma informacija:a) nurodoma analizinė kompozicija, išvardijant būdingąsias sudedamąsias dalis;b) nurodomas šaltinio eksploatacijos vietos ir šaltinio pavadinimas;c) pateikiama informacija apie visus ruošimo būdus, nurodytus 4 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose.2a. Jeigu nėra Bendrijos nuostatų dėl informacijos apie visus šio straipsnio 2 dalies c punkte nurodytus ruošimo būdus, valstybės narės gali ir toliau taikyti nacionalinę nuostatą."4. 7 straipsnio 3 dalis išbraukiama.5. 9 straipsnis papildomas tokiomis dalimis:"4a. Sąvoka "šaltinio vanduo" taikoma žmonėms vartoti skirtam gamtiniam vandeniui, išpilstytam į butelius šaltinio vietoje, kuris:- atitinka II priedo 2 ir 3 dalyse nustatytus gavybos reikalavimus, kurie visada taikomi šaltinio vandeniui,- atitinka 5 straipsnyje nustatytus mikrobiologinius reikalavimus,- atitinka 7 straipsnio 2 dalies b ir c punktų ir 8 straipsnio ženklinimo reikalavimus,- nebuvo paruoštas kitais negu 4 straipsnyje nurodytais būdais. Kiti ruošimo būdai leidžiami laikantis 12 straipsnyje nustatytos tvarkos.Be to, šaltinio vanduo turi atitikti 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 80/778/EEB nuostatas dėl žmonių vartojimui skirto vandens kokybės [6].4b. Jeigu nėra Bendrijos nuostatų dėl šaltinio vandens paruošimo, nurodyto 9 straipsnio 4a dalies ketvirtoje įtraukoje, valstybės narės gali ir toliau taikyti nacionalines nuostatas."6. 10 straipsnio 2 dalis išbraukiama.7. Įrašomas toks straipsnis:"10a straipsnis1. Jeigu valstybė narė turi svarių priežasčių manyti, kad natūralus mineralinis vanduo neatitinka šios direktyvos nuostatų arba kelia pavojų visuomenės sveikatai, nors jis laisvai juda vienoje ar keliose valstybėse narėse, ta valstybė narė savo teritorijoje gali laikinai apriboti arba sustabdyti prekybą šiuo produktu. Apie tai ji nedelsdama praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms bei nurodo tokio sprendimo priežastis.2. Bet kurios valstybės narės arba Komisijos prašymu vandenį pripažinusi valstybė narė turi pateikti visą informaciją, kuri yra reikšminga vandens pripažinimui, kartu su reguliarių patikrinimų rezultatais.3. Komisija kartu su Maisto produktų nuolatiniu komitetu kiek galima greičiau išnagrinėja valstybių narių pagal šio straipsnio 1 dalį nurodytas priežastis ir tuoj pat pateikia savo nuomonę bei imasi atitinkamų priemonių.4. Jeigu Komisija mano, jog ši direktyva turi būti iš dalies pakeista, kad būtų užtikrinta visuomenės sveikatos apsauga, ji inicijuoja 12 straipsnyje nustatytą procedūrą, siekdama priimti šiuos pakeitimus. Tokiu atveju valstybė narė, priėmusi apsaugos priemones, gali jas ir toliau taikyti, kol bus priimti minėti pakeitimai."8. 11 straipsnis pakeičiamas taip:"11 straipsnis1. 12 straipsnyje nustatyta tvarka priimami sprendimai dėl šių dalykų:- leidžiamų natūralaus mineralinio vandens sudedamųjų dalių koncentracijų,- visų būtinų ženklinimo nuostatų, pagal kurias etiketėje nurodomos didelės tam tikrų sudedamųjų dalių koncentracijos,- 4 straipsnio 1 dalies b punkte minėto ozonu prisodrinto oro naudojimo sąlygų,- informacijos apie 7 straipsnio 2 dalyje c punkte nurodytus ruošimo būdus.2. 12 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti priimti sprendimai dėl šių dalykų:- analizės metodų, įskaitant radimo ribas, kad būtų nustatyta, ar natūralus mineralinis vanduo neužterštas,- bandinių ėmimo tvarkos ir analizės metodų, būtinų tikrinant natūralaus mineralinio vandens mikrobiologines charakteristikas."9. Įrašomas toks straipsnis:"11a straipsnisVisus sprendimus, galinčius turėti įtakos visuomenės sveikatai, Komisija priima pasitarusi su Maisto produktų moksliniu komitetu."2 straipsnisJei būtina, valstybės narės pakeičia savo įstatymus ir kitus teisės aktus, kad:- ne vėliau kaip nuo 1997 m. spalio 28 d. būtų leista prekiauti produktais, atitinkančiais šios direktyvos reikalavimus,- nuo 1998 m. spalio 28 d. būtų uždrausta prekiauti produktais, neatitinkančiais šios direktyvos reikalavimų. Tačiau prekyba produktais, pateiktais į rinką arba paženklintais iki tos datos ir neatitinkančiais šios direktyvos reikalavimų, gali būti tęsiama, kol pasibaigs jų atsargos.Valstybės narės apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1996 m. spalio 28 d.Europos Parlamento varduPirmininkasK. HänschTarybos varduPirmininkasI. Yates[1] OL C 314, 1994 11 11, p. 4 ir OL C 33, 1996 2 6, p. 15.[2] OL C 110, 1995 5 2, p. 55.[3] 1995 m. spalio 11 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 287, 1995 10 30, p. 101), 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 59, 1996 2 28, p. 44) ir 1996 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 166, 1996 6 10, p. 61). 1996 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 229, 1980 8 30, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[5] OL L 167, 1995 7 18, p. 22.[6] OL L 167, 1995 7 18, p. 22.OL L 229, 1980 8 30, p. 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.--------------------------------------------------


title: 1988 m. rugsėjo 13 d. Komisijos Direktyva iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988L0506

Oficialusis leidinys L 274 , 06/10/1988 p. 0044 - 0044 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 27 p. 0163  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 27 p. 0163

		Komisijos Direktyva1988 m. rugsėjo 13 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla(88/506/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 88/380/EEB [2], ypač į jos 21a straipsnį,kadangi dabartinės mokslo bei technikos žinios leidžia manyti, kad tam tikros "belukščių avižų" (Avena sativa) veislės gali būti vertingos kaip pašarai;kadangi vis dėlto sunku išauginti tokio daigumo šių veislių sėklą, kuri būtų lygiavertė kitų avižų veislių sėklai;kadangi, atsižvelgiant į mokslo ir technikos žinių raidą, reikėtų sumažinti Direktyvos 66/402/EEB II priede nustatytą mažiausią grynos "belukščių avižų" veislės sėklos 85 % daigumą;kadangi visų pirma šis sumažinimas turėtų būti taikomas tik ribotą laikotarpį, kad būtų galima surinkti ir įvertinti šių veislių techninius duomenis;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 66/402/EEB II priedas iš dalies keičiamas taip:1. 2 skirsnio A dalies lentelės 2 skiltyje ("Mažiausias daigumas") po skaičiaus 85, nurodyto prie sertifikuotos pirmosios ir antrosios reprodukcijų (inter alia) Avena sativa sėklos pridedama nuoroda "(d)".2. 2 skirsnio B dalyje įrašomas šis reikalavimas:"d) alalstybės narės iki 1990 m. birželio 30 d. gali iki 75 % sumažinti "belukščių avižų" rūšiai oficialiai priskiriamų Avena sativa sėklos mažiausią grynos veislės daigumą. Tokiu atveju oficialioje etiketė įrašoma: "mažiausias daigumas 75 %"."2 straipsnis1 straipsnio 2 dalyje numatyta papildoma galimybe besinaudojančios valstybės narės Komisijai ir kitoms valstybėms narėms praneša apie priemones, kurių jos tam tikslui ėmėsi.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1988 m. rugsėjo 13 d.Komisijos varduFrans AndriessenPirmininko pavaduotojas[1] OL 125, 1966 7 11, p. 2309/66.[2] OL L 187, 1988 7 16, p. 31.--------------------------------------------------


title: 2015 m. spalio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/1794, kuria iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvų 2008/94/EB, 2009/38/EB ir 2002/14/EB bei Tarybos direktyvų 98/59/EB ir 2001/23/EB nuostatos, susijusios su jūrininkais (Tekstas svarbus EEE)

text:
8.10.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 263/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA (ES) 2015/1794
   2015 m. spalio 6 d.
   kuria iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvų 2008/94/EB, 2009/38/EB ir 2002/14/EB bei Tarybos direktyvų 98/59/EB ir 2001/23/EB nuostatos, susijusios su jūrininkais
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 153 straipsnio 2 dalies b punktą, kartu su 153 straipsnio 1 dalies b ir e punktais,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
   kadangi:

               (1)

               pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 153 straipsnį Europos Parlamentas ir Taryba, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, gali direktyvomis nustatyti būtiniausius laipsniško įgyvendinimo reikalavimus siekiant gerinti darbo sąlygas ir darbuotojų informavimą bei konsultavimąsi su jais. Tokiose direktyvose privaloma vengti nustatyti neproporcingas sąnaudas arba tokius administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, kuriais būtų varžomas mažųjų ir vidutinių įmonių, kurios yra tvaraus ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo varomosios jėgos, kūrimas ir plėtojimas;

               (2)

               Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB (4), 2009/38/EB (5) ir 2002/14/EB (6) ir Tarybos direktyvos 98/59/EB (7) ir 2001/23/EB (8) tam tikriems jūrininkams netaikomos arba valstybėms narėms leidžiama jų jiems netaikyti;

               (3)

               2009 m. sausio 21 d. komunikate „Europos Sąjungos jūrų transporto politikos strateginiai tikslai ir rekomendacijos iki 2018 m.“ Komisija pabrėžė, kad svarbu sukurti integruotą teisinę sistemą siekiant jūrų sektorių padaryti konkurencingesnį;

               (4)

               išimčių buvimas ir (arba) galimybė jas pradėti taikyti gali sukliudyti jūrininkams visapusiškai naudotis jų teisėmis į tinkamas ir teisingas darbo sąlygas ir teisėmis į informaciją ir konsultacijas arba apriboti galimybes visapusiškai naudotis tomis teisėmis. Jei išimčių buvimas ir (arba) galimybė jas pradėti taikyti nėra pagrįsti objektyviomis priežastimis, o jūrininkai nėra vertinami vienodai, nuostatos, kuriomis tokios išimtys leidžiamos, turėtų būti išbrauktos;

               (5)

               dėl dabartinės teisinės padėties, kuri iš dalies susidarė dėl specifinio jūrininkų profesijos pobūdžio, skirtingose valstybėse narėse taikomas nevienodas požiūris į tos pačios kategorijos darbuotojus atsižvelgiant į tai, ar tos valstybės narės taiko išimtis ir neprivalomas išimtis, kurias leidžiama taikyti pagal galiojančius teisės aktus, ar jų netaiko. Nemažai valstybių narių tų neprivalomų išimčių netaikė arba jas taikė tik ribotai;

               (6)

               2007 m. spalio 10 d. komunikate „Integruota jūrų politika Europos Sąjungai“ Komisija nurodė, kad tokia politika grindžiama aiškiu pripažinimu, kad visi Europos vandenynų ir jūrų klausimai yra tarpusavyje susiję ir kad su jūra susijusios strategijos turi būti kuriamos bendrai, jeigu norima pasiekti pageidaujamų rezultatų. Ji taip pat pabrėžė, kad reikia didinti Sąjungos piliečiams skirtų jūrų sektoriaus darbo vietų skaičių ir kokybę ir kad svarbu gerinti darbo sąlygas laivuose, inter alia, investuojant į mokslinius tyrimus, švietimą, mokymą, sveikatą ir saugą;

               (7)

               ši direktyva atitinka strategiją „Europa 2020“ ir jos užimtumo tikslus ir strategiją, kurią Komisija išdėstė 2010 m. lapkričio 23 d. komunikate „Naujų įgūdžių ir darbo vietų darbotvarkė. Europos pastangos kiekvienam suteikti darbą“;

               (8)

               vadinamosios mėlynosios ekonomikos sektorius užimtumo ir bendrosios pridėtinės vertės atžvilgiu sudaro didelę Sąjungos ekonomikos dalį;

               (9)

               pagal SESV 154 straipsnio 2 dalį Komisija konsultavosi su socialiniais partneriais Sąjungos lygiu dėl galimos Sąjungos veikimo linkmės šioje srityje;

               (10)

               palaikydami socialinį dialogą, jūrų sektoriaus socialiniai partneriai pasiekė bendrą sutarimą; tai yra labai svarbu šiai direktyvai. Tuo bendru sutarimu užtikrinta tinkama pusiausvyra tarp poreikio gerinti jūrininkų darbo sąlygas ir poreikio tinkamai atsižvelgti į sektoriui būdingus ypatumus;

               (11)

               atsižvelgiant į ypatingą jūrų sektoriaus pobūdį ir specifines darbuotojų, kuriems daromas poveikis šia direktyva išbrauktomis išimtimis, darbo sąlygas, būtina pritaikyti kai kurias direktyvų, kurios yra iš dalies keičiamos šia direktyva, nuostatas, kad jose atsispindėtų šio sektoriaus ypatumai;

               (12)

               atsižvelgiant į pastarųjų metų technologinę plėtrą, visų pirma susijusią su ryšių technologijomis, informavimo ir konsultavimosi reikalavimai turėtų būti atnaujinti ir taikomi taip, kaip tinkamiausia, be kita ko, naudojantis naujomis nuotolinio ryšio technologijomis, taip pat didinant interneto prieinamumą ir užtikrinant jo pagrįstą naudojimą laivuose, kad būtų geriau įgyvendinama ši direktyva;

               (13)

               neturėtų būti daromas poveikis jūrininkų teisėms, kurias apima ši direktyva ir kurias valstybės narės suteikė nacionalinės teisės aktuose, kuriais įgyvendinamos direktyvos 2008/94/EB, 2009/38/EB, 2002/14/EB, 98/59/EB ir 2001/23/EB. Šios direktyvos įgyvendinimu neturėtų būti remiamasi siekiant pateisinti bet kokį padėties, jau esančios valstybėse narėse, pablogėjimą;

               (14)

               Tarptautinės darbo organizacijos 2006 m. konvencija dėl darbo jūrų laivyboje siekiama užtikrinti deramas jūrininkų darbo ir gyvenimo sąlygas numatant sveikatos ir saugos standartus, teisingas įdarbinimo sąlygas ir profesinį mokymą, užtikrinti sąžiningą laivų savininkų konkurenciją visuotinai taikant konvenciją ir garantuoti tarptautiniu mastu vienodas sąlygas tam tikrų (bet ne visų) darbuotojų teisių srityje, nepriklausomai nuo pilietybės ar laivo vėliavos. Ta konvencija, Tarybos direktyva 2009/13/EB (9) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvomis 2009/16/EB (10) ir 2013/54/ES (11) nustatomos jūrininkų teisės į deramas darbo sąlygas įvairiose srityse, numatytos nuoseklios jūrininkų teisės ir apsauga darbe, be to, jomis prisidedama prie vienodų sąlygų, be kita ko, Sąjungoje;

               (15)

               Sąjunga turėtų stengtis pagerinti darbo ir gyvenimo sąlygas laivuose ir išnaudoti inovacijų galimybes, kad jūrų sektorius taptų patrauklesnis Sąjungos jūrininkams, įskaitant jaunus darbuotojus;

               (16)

               kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. jūrininkų darbo sąlygų ir jų informavimo bei konsultavimosi su jais pagerinimo, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;

               (17)

               šioje direktyvoje atsižvelgiama į pagrindines teises ir laikomasi principų, pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, visų pirma teisės į tinkamas ir teisingas darbo sąlygas ir teisės į informaciją ir konsultacijas įmonėje. Ši direktyva turėtų būti įgyvendinta laikantis tų teisių ir principų;

               (18)

               todėl direktyvos 2008/94/EB, 2009/38/EB, 2002/14/EB, 98/59/EB ir 2001/23/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistos,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2008/94/EB dalinis pakeitimas
   Direktyvos 2008/94/EB 1 straipsnio 3 dalis pakeičiama taip:

      „3.   Jeigu tokios nuostatos jau taikomos pagal jų nacionalinės teisės aktus, valstybės narės šios direktyvos gali toliau netaikyti namų darbininkams, kuriuos samdo fizinis asmuo.“

   2 straipsnis
   Direktyvos 2009/38/EB daliniai pakeitimai
   Direktyva 2009/38/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               1 straipsnio 7 dalis išbraukiama;

               2.

               10 straipsnio 3 dalis papildoma šiomis pastraipomis:
               „Specialaus derybų organo arba Europos darbo tarybos narys, arba tokio nario pakaitinis narys, kuris yra jūrų laivo įgulos narys, turi teisę dalyvauti specialaus derybų organo arba Europos darbo tarybos posėdyje, arba bet kuriame kitame posėdyje laikantis bet kurių pagal 6 straipsnio 3 dalį nustatytų procedūrų, jeigu tas narys arba pakaitinis narys tuo metu, kai vyksta posėdis, nėra išplaukęs į jūrą arba nėra valstybės, kuri nėra laivybos įmonės buveinės valstybė, uoste.
               Posėdžiai, kai tik įmanoma, turėtų būti suplanuoti taip, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos dalyvauti nariams arba pakaitiniams nariams, kurie yra jūrų laivų įgulų nariai.
               Tais atvejais, kai specialaus derybų organo arba Europos darbo tarybos narys, arba tokio nario pakaitinis narys, kuris yra jūrų laivo įgulos narys, negali dalyvauti posėdyje, apsvarstoma galimybė naudotis, jeigu įmanoma, naujomis informacinėmis ir ryšių technologijomis.“

         3 straipsnis
   Direktyvos 2002/14/EB dalinis pakeitimas
   Direktyvos 2002/14/EB 3 straipsnio 3 dalis išbraukiama.
   4 straipsnis
   Direktyvos 98/59/EB daliniai pakeitimai
   Direktyva 98/59/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               1 straipsnio 2 dalies c punktas išbraukiamas;

               2.

               3 straipsnio 1 dalyje po antros pastraipos įterpiama ši pastraipa:
               „Jeigu planuojamas kolektyvinis atleidimas iš darbo yra susijęs su jūrų laivo įgulos nariais, darbdavys informuoja valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kompetentingą instituciją.“

         5 straipsnis
   Direktyvos 2001/23/EB dalinis pakeitimas
   Direktyvos 2001/23/EB 1 straipsnio 3 dalis pakeičiama taip:

      „3.   Ši direktyva taikoma jūrų laivo perdavimui, kai jis yra įmonės, verslo arba įmonės ar verslo dalies perdavimo, kaip apibrėžta 1 ir 2 dalyse, dalis, jeigu perėmėjas yra Sutarties taikymo teritorinėje erdvėje arba jeigu perduodama įmonė, verslas arba įmonės arba verslo dalis lieka Sutarties taikymo teritorinėje erdvėje.
      Ši direktyva netaikoma, jeigu perdavimo objektas yra išimtinai tik vienas ar daugiau jūrų laivų.“

   6 straipsnis
   Apsaugos lygis
   Šios direktyvos įgyvendinimas jokiomis aplinkybėmis nėra pagrindas mažinti bendrą asmenų, kuriems taikoma ši direktyva, apsaugos lygį, valstybių narių jau užtikrintą srityse, kurioms taikomos direktyvos 2008/94/EB, 2009/38/EB, 2002/14/EB, 98/59/EB ir 2001/23/EB.
   7 straipsnis
   Komisijos teikiamos ataskaitos
   Komisija, pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis ir socialiniais partneriais Sąjungos lygmeniu, pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai 4 ir 5 straipsnių įgyvendinimo ir taikymo ataskaitą ne vėliau kaip 2019 m. spalio 10 d.
   8 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2017 m. spalio 10 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   9 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   10 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2015 m. spalio 6 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         N. SCHMIT

      (1)  OL C 226, 2014 7 16, p. 35.

      (2)  OL C 174, 2014 6 7, p. 50.

      (3)  2015 m. liepos 8 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2015 m. rugsėjo 18 d. Tarybos sprendimas.

      (4)  2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam (OL L 283, 2008 10 28, p. 36).

      (5)  2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/38/EB dėl Europos darbo tarybos steigimo arba Bendrijos mastu veikiančių įmonių ir Bendrijos mastu veikiančių įmonių grupių darbuotojų informavimo bei konsultavimosi su jais tvarkos nustatymo (OL L 122, 2009 5 16, p. 28).

      (6)  2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje (OL L 80, 2002 3 23, p. 29).

      (7)  1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo (OL L 225, 1998 8 12, p. 16).

      (8)  2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyva 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 82, 2001 3 22, p. 16).

      (9)  2009 m. vasario 16 d. Tarybos direktyva 2009/13/EB, įgyvendinanti Europos bendrijos laivų savininkų asociacijų (ECSA) ir Europos transporto darbuotojų federacijos (ETF) sudarytą susitarimą dėl 2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje ir iš dalies keičianti Direktyvą 1999/63/EB (OL L 124, 2009 5 20, p. 30).

      (10)  2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/16/EB dėl uosto valstybės kontrolės (OL L 131, 2009 5 28, p. 57).

      (11)  2013 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/54/ES dėl tam tikrų vėliavos valstybės įsipareigojimų užtikrinti, kad būtų laikomasi 2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje ir kad ji būtų vykdoma (OL L 329, 2013 12 10, p. 1).


title: 2003 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir tarybos Pirektyva 2003/105/EB iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32003L0105

Oficialusis leidinys L 345 , 31/12/2003 p. 0097 - 0105

		Europos Parlamento ir tarybos direktyva 2003/105/EB2003 m. gruodžio 16 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolėsEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],pasikonsultavę su Regionų komitetu,laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos, atsižvelgdami į Taikinimo komiteto 2003 m. spalio 22 d. patvirtintą bendrą tekstą [3],kadangi:(1) Direktyva 96/82/EB [4] yra skirta su pavojingomis medžiagomis susijusių didelių avarijų prevencijai ir jų pasekmių žmonėms bei aplinkai apribojimui, siekiant nuosekliai ir veiksmingai užtikrinti aukšto lygio apsaugą visoje Bendrijoje.(2) Atsižvelgiant į pastarojo meto avarijas pramonėje ir kancerogenų bei aplinkai pavojingų medžiagų tyrimus, kuriuos Tarybos prašymu atliko Komisija, Direktyvos 96/82/EB taikymo sritis turėtų būti išplėsta.(3) Cianido išsiliejimas, kuris po 2000 m. sausio mėn. Baia Mare Rumunijoje įvykusios avarijos užteršė Dunojų, parodė, kad tam tikra sandėliavimo ir perdirbimo veikla kasyboje, ypač atliekų šalinimo įrenginiuose, įskaitant atliekų baseinus ir tvenkinius, gali sukelti labai rimtų pasekmių. Todėl Komisijos pranešimuose dėl saugios kasybos veiklos ir dėl Europos bendrijos šeštosios aplinkos apsaugos veiksmų programos buvo akcentuojamas poreikis išplėsti Direktyvos 96/82/EB taikymo sritį. Europos Parlamentas 2001 m. liepos 5 d. [5] rezoliucijoje dėl Komisijos pranešimo dėl saugios kasybos veiklos taip pat pritarė Direktyvos taikymo srities išplėtimui, įtraukiant riziką, atsirandančią dėl sandėliavimo ir perdirbimo veiklos kasyboje.(4) Pasiūlymas priimti direktyvą dėl gavybos pramonės atliekų tvarkymo gali būti tinkamas pagrindas priemonėms, susijusioms su tais atliekų tvarkymo įrenginiais, kurie kelia avarijų riziką, tačiau nėra įtraukti į dabartinę direktyvą.(5) "Fejerverkų nelaimingas atsitikimas" 2000 m. gegužės mėn. Enschede Nyderlanduose parodė stambių avarijų potencialą, atsirandantį sandėliuojant ir gaminant pirotechnikos ir sprogstamąsias medžiagas. Todėl reikėtų patikslinti ir supaprastinti šių medžiagų apibrėžimą Direktyvoje 96/82/EB.(6) 2001 m. rugsėjo mėn. įvykęs sprogimas trąšų gamykloje Toulouse parodė avarijų potencialą, atsirandantį sandėliuojant amonio nitratą ir amonio nitrato trąšas, visų pirma dėl gamybos procese išbrokuotų arba gamintojui grąžintų medžiagų (neatitinkančių specifikacijų). Todėl reikėtų patikslinti į Direktyvą 96/82/EB įtrauktų amonio nitrato ir jo trąšų kategorijas, siekiant įtraukti "specifikacijų neatitinkančias" medžiagas.(7) Direktyva 96/82/EB neturėtų būti taikoma galutinių vartotojų objektams, kur laikinai iki išvežimo perdirbti arba sunaikinti laikomas amonio nitratas ir amonio nitrato trąšos, kurios pristatymo metu atitiko minėtoje direktyvoje nurodytą specifikaciją, tačiau vėliau pradėjo irti arba buvo užterštos.(8) Komisijos, glaudžiai bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, atlikti tyrimai patvirtina poreikį išplėsti kancerogenų sąrašą atitinkamais kvalifikaciniais kiekiais ir itin sumažinti kvalifikacinius kiekius, nustatytus Direktyvoje 96/82/EB aplinkai pavojingoms medžiagoms.(9) Buvo nustatyta, kad objektams, kurie vėliau patenka į Direktyvos 96/82/EB taikymo sritį, būtina nustatyti pranešimo ir stambių avarijų prevencijos politikos, saugos ataskaitų ir avarinių planų rengimo minimalius laikotarpius.(10) Atitinkamų objekto darbuotojų patirtis ir žinios gali ypač padėti rengiant avarinius planus, o visi objekto darbuotojai ir asmenys, kurie gali būti paveikti, turėtų būti atitinkamai supažindinami su saugos priemonėmis ir veiksmais.(11) 2001 m. spalio 23 d. Tarybos sprendimo 2001/792/EB, Euratomas, nustatančio Bendrijos mechanizmą sustiprintam bendradarbiavimui teikiant civilinės saugos pagalbą palengvinti [6], priėmimas parodo poreikį palengvinti sustiprintą bendradarbiavimą teikiant civilinės saugos pagalbą.(12) Siekiant palengvinti žemėtvarką, naudinga parengti gaires, apibrėžiančias duomenų bazę, kuri būtų naudojama objektų, kuriems taikoma Direktyva 96/82/EB, ir minėtosios direktyvos 12 straipsnio 1 dalyje apibūdintų teritorijų suderinamumui įvertinti.(13) Valstybės narės turėtų būti įpareigotos teikti Komisijai minimalią informaciją apie objektus, kuriems taikoma Direktyva 96/82/EB.(14) Tuo pat metu tikslinga geriau išaiškinti tam tikras Direktyvos 96/82/EB nuostatas.(15) Šioje direktyvoje numatytoms priemonėms buvo taikomas viešų konsultacijų, kuriose dalyvavo suinteresuoti asmenys, procesas.(16) Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 96/82/EB,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 96/82/EB iš dalies keičiama taip:1. 4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) e ir f punktai pakeičiami taip:"e) mineralų eksploatavimui (žvalgybai, gavybai ir perdirbimui) šachtose, karjeruose ar gręžiniuose, išskyrus cheminio ir šiluminio perdirbimo operacijas ir su jomis susijusį sandėliavimą, naudojant pavojingas medžiagas, kaip apibrėžta I priede;f) mineralų, įskaitant angliavandenilių, žvalgybai jūroje ir eksploatavimui;"b) pridedamas šis punktas:"g) atliekų sąvartynams, išskyrus gamybos atliekų šalinimo įrenginius, įskaitant atliekų baseinus ir tvenkinius, kuriuose yra pavojingų medžiagų, kaip apibrėžta I priede, ypač naudojamų kartu su cheminiu arba šiluminiu mineralų perdirbimu."2. 6 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 1 dalis papildoma šia įtrauka:"— objektams, kurie vėliau patenka į šios direktyvos taikymo sritį: per tris mėnesius nuo dienos, kurią ši direktyva taikoma atitinkamam objektui, kaip nustatyta 2 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje.";b) po 4 dalies pirmos įtraukos įterpiama ši įtrauka:"— modifikuojamas objektas arba įrenginys, kas gali itin prisidėti prie stambios avarijos pavojų, arba".3. 7 straipsnyje įterpiama ši dalis:"1a. Objektams, kurie vėliau patenka į šios direktyvos taikymo sritį, 1 straipsnio dalyje minimas dokumentas parengiamas nedelsiant ir bet kuriuo atveju per tris mėnesius nuo dienos, kurią ši direktyva taikoma atitinkamam objektui, kaip nustatyta 2 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje."4. 8 straipsnio 2 dalies b punktas pakeičiamas taip:"b) būtų numatytas bendradarbiavimas informuojant visuomenę ir teikiant informaciją institucijai, atsakingai už išorinių avarinių planų rengimą."5. 9 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 2 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:"2. Saugos ataskaitoje turi būti pateikti bent tie duomenys ir informacija, kurie yra nurodyti II priede. Joje įvardijamos atitinkamos organizacijos, kurios padėjo rengti ataskaitą. Joje taip pat turi būti nurodytas atnaujintas objekte laikomų pavojingų medžiagų sąrašas.";b) 3 dalyje tarp trečios ir ketvirtos įtraukų įterpiama ši įtrauka:"— objektams, kurie vėliau patenka į šios direktyvos taikymo sritį: nedelsiant ir bet kuriuo atveju per vienerius metus nuo dienos, kurią ši direktyva taikoma atitinkamam objektui, kaip nustatyta 2 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje.";c) 4 dalyje nuoroda į "antrą, trečią ir ketvirtą įtraukas" atitinkamai tampa nuoroda į "antrą, trečią, ketvirtą ir penktą įtraukas";d) 9 straipsnio 6 dalis papildoma šiuo punktu:"d) Komisijai siūloma, glaudžiai bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, iki 2006 m. gruodžio 31 d. patikslinti "Saugos ataskaitos rengimo gaires"."6. 11 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 1 dalies a ir b punktai papildomi šia įtrauka:"— objektams, kurie vėliau patenka į šios direktyvos taikymo sritį: nedelsiant ir bet kuriuo atveju per vienerius metus nuo dienos, kurią ši direktyva taikoma atitinkamam objektui, kaip nustatyta 2 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje.";b) 3 dalis pakeičiama taip:"3. Nepažeidžiant kompetentingų institucijų įpareigojimų, valstybės narės užtikrina, kad šioje direktyvoje numatyti vidaus avariniai planai būtų sudaromi tariantis su objekte dirbančiu personalu, įskaitant atitinkamus ilgalaikius subrangovų darbuotojus, o išorės avariniai planai sudaromi ar atnaujinami tariantis su visuomene.";c) įterpiama ši dalis:"4a. Rengdamos išorinius avarinius planus, valstybės narės turėtų atsižvelgti į sustiprinto bendradarbiavimo teikiant civilinės saugos pagalbą stambių avarijų atveju palengvinimo poreikį."7. 12 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 1 dalies antra pastraipa pakeičiama taip:"Valstybės narės užtikrina, kad formuojant jų žemėtvarkos ir (arba) kitą atitinkamą politiką ir nustatant tos politikos įgyvendinimo tvarką būtų atsižvelgiama į būtinybę išlaikyti tinkamus atstumus tarp objektų, kuriems taikoma ši direktyva, ir gyvenamųjų rajonų, pastatų ir visuomenės naudojamų vietų, pagrindinių transporto maršrutų, kiek tai įmanoma, poilsio zonų ir ypatingai jautrių ar susirūpinimą keliančių gamtos plotų, o jau esamų objektų atveju – į būtinybę imtis pagal 5 straipsnį papildomų techninių priemonių, kad nedidėtų žmonėms keliamas pavojus.";b) įterpiama ši dalis:"1a. Komisijai siūloma, glaudžiai bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, iki 2006 m. gruodžio 31 d. parengti gaires, nustatančias techninę duomenų bazę, įskaitant rizikos duomenis ir rizikos scenarijus, kuri būtų naudojama vertinant objektų, kuriems taikoma ši direktyva, ir šio straipsnio 1 dalyje apibūdintų vietų suderinamumą. Nustatant šią duomenų bazę kiek įmanoma atsižvelgiama į kompetentingų institucijų įvertinimus, veiklos vykdytojų informaciją ir visą kitą tinkamą informaciją, pvz., socialinę-ekonominę plėtros naudą ir avarinių planų švelninantį poveikį."8. 13 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) 1 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:"1. Valstybės narės užtikrina, kad visiems žmonėms ir visuomeninės paskirties objektams (pavyzdžiui, mokykloms ir ligoninėms), kuriems viename iš objektų, patenkančių į 9 straipsnio taikymo sritį, kilusi stambi avarija galėtų turėti pasekmių, jiems net nereikalaujant reguliariai ir pačia tinkamiausia forma būtų teikiama informacija apie saugos priemones ir apie tai, kaip avarijos atveju būtina elgtis.";b) 6 dalis pakeičiama taip:"6. Kai objektams taikomos 9 straipsnio nuostatos, valstybės narės užtikrina, kad, vadovaujantis šio straipsnio 4 dalies ir 20 straipsnio nuostatomis, visuomenei būtų prieinamas 9 straipsnio 2 dalyje minėtas pavojingų medžiagų inventorinis sąrašas."9. 19 straipsnyje įterpiama ši dalis:"1a. Valstybės narės Komisijai apie objektus, kuriems taikoma ši direktyva, pateikia bent jau šią informaciją:a) veiklos vykdytojo vardą, pavardę arba pavadinimą ir visą atitinkamo objekto adresą irb) objekto veiklą arba veiklas.Komisija sukuria ir nuolat atnaujina duomenų bazę, kurioje yra valstybių narių pateikta informacija. Šia baze gali naudotis tik Komisijos arba valstybių narių kompetentingų institucijų įgalioti asmenys."10. I priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nurodyta priede.11. II priede IV dalies B punktas pakeičiamas taip:"B Nurodytų stambių avarijų masto ir pasekmių rimtumo vertinimas, įskaitant žemėlapius, vaizdus arba, atitinkamai, tinkamus apibūdinimus, nurodant vietas, kurios gali būti paveiktos objektuose įvykus šioms avarijoms, taikant 13 straipsnio 4 dalies ir 20 straipsnio nuostatas."12. III priedo c punktas iš dalies keičiamas taip:a) i punktas pakeičiamas taip:"i) organizacines ir personalo: darbuotojų, dalyvaujančių visų lygių stambių avarijų pavojaus valdyme, vaidmuo ir pareigos. Tokių darbuotojų mokymo poreikių nustatymas ir paties mokymo organizavimas. Darbuotojų ir subrangovų darbuotojų, dirbančių objekte, dalyvavimas.";b) v punktas pakeičiamas taip:"v) pasirengimas avarijoms: tvarkos, kuria sistemingai analizuojant numatomi galimi pavojai, rengiami, bandomi ir peržiūrimi avariniai planai į tokius kylančius pavojus reaguoti ir organizuojamas specialus mokymas atitinkamiems darbuotojams, nustatymas ir įgyvendinimas. Tokie mokymai organizuojami visam objekte dirbančiam personalui, įskaitant atitinkamus subrangovų darbuotojus."2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2005 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės pagrindinių nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2003 m. gruodžio 16 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasG. Alemanno[1] OL C 75 E, 2002 3 26, p. 357 ir OL C 20 E, 2003 1 28, p. 255.[2] OL C 149, 2002 6 21, p. 13.[3] 2002 m. liepos 3 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 271 E, 2003 11 12, p. 315), 2003 m. vasario 20 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 102 E, 2003 4 29, p. 1) ir 2003 m. birželio 19 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2003 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento rezoliucija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2003 m. gruodžio 1 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 10, 1997 1 14, p. 13.[5] OL C 65 E, 2002 3 14, p. 382.[6] OL L 297, 2001 11 15, p. 7.--------------------------------------------------PRIEDASDirektyvos 96/82/EB I priedas iš dalies keičiamas taip:1. Įvadas papildomas šiais punktais:"6. Šioje direktyvoje dujos – tai bet kuri medžiaga, kurios absoliutus garų slėgis yra lygus arba didesnis kaip 101,3 kPa 20 oC temperatūroje.7. Šioje direktyvoje skystis – tai bet kuri medžiaga, kuri nėra laikoma dujomis ir kuri 20 oC temperatūroje ir esant standartiniam 101,3 kPa slėgiui nėra kieto būvio."2. 1 dalies lentelėje:a) įrašai, susiję su"Amonio nitratu", pakeičiami taip:"Amonio nitratas (žr. 1 pastabą) | 5000 | 10000 |Amonio nitratas (žr. 2 pastabą) | 1250 | 5000 |Amonio nitratas (žr. 3 pastabą) | 350 | 2500 |Amonio nitratas (žr. 4 pastabą) | 10 | 50" |b) po įrašų, susijusių su"Amonio nitratu", įterpiami šie įrašai:"Kalio nitratas (žr. 5 pastabą) | 5000 | 10000 |Kalio nitratas (žr. 6 pastabą) | 1250 | 5000" |c) įrašas, susijęs su"Šie KANCEROGENAI", pakeičiamas taip:"Šie KANCEROGENAI, kurių koncentracija didesnė kaip 5 % svorio: 4-animobifenilas ir (arba) jo druskos, benzotrichloridas, benzidinas ir (arba) jo druskos, bis(chlormetilo) eteris, chlormetilo metilo eteris, 1,2-dibromoetanas, dietilo sulfatas, dimetilo sulfatas, dimetiokarbomoilo chloridas, 1,2-dibromo-3-chloropropanas, 1,2-dimetilhidrazanas, dimetilnirozaminas, heksametilfosforo triamidas, hidrazinas, 2-naftilaminas ir (arba) jo druskos, 4-nitrodifenilas ir 1,3 propanesultonas | 0,5 | 2" |d) įrašas, susijęs su"Automobilių benzinu ir kitais benzospiritais", pakeičiamas taip:"Naftos produktai: a)benzinas ir nafta;b)žibalas (įskaitant reaktyvinius degalus);c)gazoliai (įskaitant dyzelinius degalus, buitinio šildymo alyvas ir gazolių sumaišymo sroves) | 2500 | 25000" |e) i) 1 ir 2 pastabos pakeičiamos taip:"1. Amonio nitratas (5000/10000): trąšos, kurios gali irti savaimeTaikoma amonio nitrato sudėtinėms arba kompleksinėms trąšoms (sudėtinėms arba kompleksinėms trąšoms, kuriose yra amonio nitrato su fosfatu ir (arba) kalio karbonatu), kuriose azoto kiekis dėl esamo amonio nitrato sudaro- nuo 15,75 %(1) iki 24,5 %(2) svorio ir kuriose yra ne daugiau kaip 0,4 % bendrų sprogstamųjų ar organinių medžiagų arba kurios atitinka Direktyvos 80/876/EEB II priedo reikalavimus,- 15,75 %(3) svorio arba mažesnis ir neribotas kiekis sprogstamųjų medžiagų,kurios gali irti savaime atliekant JT bandymą "Trough Test"; (žr. Jungtinių Tautų rekomendacijas dėl pavojingų krovinių vežimų: bandymų ir kriterijų vadovas, III dalis, 38.2 poskirsnis).2. Amonio nitratas (1250 /5000): trąšų klasėTaikoma paprastoms amonio nitrato trąšoms ir amonio nitrato sudėtinėms arba kompleksinėms trąšoms, kuriose azoto kiekis dėl esamo amonio nitrato sudaro- daugiau kaip 24,5 % svorio, išskyrus amonio nitrato ir dolomito, kalkių ir (arba) kalcio karbonato mišinius, kai grynumas ne mažiau kaip 90 %,- daugiau kaip 15,75 % svorio amonio nitrato ir amonio sulfato mišiniams,- daugiau kaip 28 %(4) svorio amonio nitrato ir dolomito, kalkių ir (arba) kalcio karbonato mišinius, kai grynumas ne mažiau kaip 90 %,ir kurios atitinka Direktyvos 80/876/EEB II priedo reikalavimus.3. Amonio nitratas (350/2 500): techninė klasėTaikoma:- amonio nitratui ir jo preparatams, kuriuose azoto kiekis dėl esamo amonio nitrato sudaro- nuo 24,5 % iki 28 % svorio ir kuriuose yra ne daugiau kaip 0,4 % sprogstamųjų medžiagų,- daugiau kaip 28 % svorio ir kuriuose yra ne daugiau kaip 0,2 % sprogstamųjų medžiagų,- vandeniniams amonio nitrato tirpalams, kuriuose amonio nitrato koncentracija yra didesnė kaip 80 % svorio.4. Amonio nitratas (10/50): "neatitinkančios specifikacijų"; medžiagos ir trąšos, neatitinkančios sprogimo bandymo kriterijųTaikoma:- gamybos procese išbrokuotoms medžiagoms ir amonio nitratui bei jo preparatams, paprastoms amonio nitrato trąšoms ir amonio nitrato sudėtinėms arba kompleksinėms trąšoms, minimoms 2 ir 3 pastabose, kurias galutinis vartotojas grąžina arba grąžino gamintojui, laikinam sandėliavimui arba perdirbimo gamyklai perdirbti, pakartotinai panaudoti arba apdirbti saugiam naudojimui, kadangi jos nebeatitinka 2 ir 3 pastabų specifikacijų,- trąšoms, minimoms 1 pastabos pirmoje įtraukoje ir 2 pastaboje, kurios neatitinka Direktyvos 80/876/EEB II priedo reikalavimų.5. Kalio nitratas (5000/10000): kompleksinės kalio nitrato trąšos, sudarytos iš priliuoto arba granulių pavidalo kalio nitrato.6. Kalio nitratas (1250/5000): kompleksinės kalio nitrato trąšos, sudarytos iš kristalų pavidalo kalio nitrato.";ii) pastaba, skirta polichlorodibenzofuranams ir polichlorodibenzodioksinams, tampa 7 pastaba;iii) po lentele, pavadinta"Tarptautiniai toksinio ekvivalento koeficientai (ITEF) kitoms giminingoms susirūpinimą keliančioms medžiagoms (NATO/CCMS – Moderniosios visuomenės problemų komitetas NATO sudėtyje)", atsiranda šios išnašos:"1 Azoto kiekis, lygus 15,75 % svorio dėl esamo amonio nitrato, atitinka 45 % amonio nitrato.2 Azoto kiekis, lygus 24,5 % svorio dėl esamo amonio nitrato, atitinka 70 % amonio nitrato.3 Azoto kiekis, lygus 15,75 % svorio dėl esamo amonio nitrato, atitinka 45 % amonio nitrato.4 Azoto kiekis, lygus 28 % svorio dėl esamo amonio nitrato, atitinka 80 % amonio nitrato."3. 2 dalyje:a) 4 ir 5 įrašai pakeičiami taip:"4.SPROGSTAMOSIOS (žr. 2 pastabą)kai medžiaga, preparatas arba gaminys priskiriamas JT/ADR 1.4 poklasiui | 50 | 200 |5.SPROGSTAMOSIOS (žr. 2 pastabą)kai medžiaga, preparatas arba gaminys priskiriamas vienam iš JT/ADR 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 arba 1.6 poklasiui arba rizikos frazei R2 arba R3 | 10 | 50" |b) 9 įrašas pakeičiamas taip:"9.PAVOJINGOS APLINKAI rizikos frazės:iR50: "Labai nuodinga vandens organizmams" (įskaitant R50/53) | 100 | 200 |iiR51/53: "Nuodinga vandens organizmams; gali sukelti ilgalaikius neigiamus padarinius vandens aplinkai" | 200 | 500" |c) pastabose:i) 1 pastaba pakeičiama taip:"1. Medžiagos ir preparatai klasifikuojami pagal šias direktyvas, suderintas su technikos pažanga:1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 67/548/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo(1).1999 m. gegužės 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 1999/45/EB dėl pavojingų preparatų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančių valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų derinimo(2).Klasifikuojant medžiagas ir preparatus, kurie pagal kurią nors iš pirmiau nurodytų direktyvų nėra priskiriami pavojingoms medžiagoms ir preparatams, pavyzdžiui, atliekas, bet objekte jų yra ar tikėtina, kad bus, ir esamomis objekte sąlygomis jų ypatybės sudaro ar tikėtina, kad sudarys stambios avarijos tikimybę, reikia laikytis laikinos klasifikacijos tvarkos pagal atitinkamos direktyvos atitinkamą straipsnį.Kai pagal medžiagų ar preparatų ypatybes juos galima priskirti kelioms klasėms, įgyvendinant šią direktyvą taikomi mažiausi kvalifikaciniai kiekiai. Tačiau taikant 4 pastabos taisyklę visada naudojamas reikiamą klasę atitinkantis kvalifikacinis kiekis.Šiai direktyvai įgyvendinti Komisija sudaro ir nuolat atnaujina medžiagų, kurios suderintu sprendimu vadovaujantis Direktyva 67/548/EEB buvo priskirtos vienai iš pirmiau nurodytų kategorijų, sąrašą.";ii) 2 pastaba pakeičiama taip:"2. "Sprogmuo"; reiškia:- medžiagą ar preparatą, kuris gali sprogti jį sukrėtus, patrynus, uždegus ar paveikus kitais ugnies šaltiniais (rizikos frazė R2),- medžiagą ar preparatą, kuris tikrai gali sprogti jį sukrėtus, patrynus, uždegus ar paveikus kitais ugnies šaltiniais (rizikos frazė R3), arba- medžiagą, preparatą arba gaminį, kuris priskiriamas Europos sutarties dėl pavojingų krovinių tarptautinių vežimų keliais (JT/ADR), sudarytos 1957 m. rugsėjo 30 d., su pakeitimais, perkeltos 1994 m. lapkričio 21 d. Tarybos direktyva 94/55/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu keliais, suderinimo, 1 klasei(3).Į šį apibrėžimą įtraukiamos ir pirotechnikos medžiagos, kurios šioje direktyvoje apibrėžiamos kaip medžiagos (ar medžiagų mišiniai), skirti karščiui, šviesai, garsui, dujoms, dūmams ar tokių efektų deriniui gauti, vykstant savaiminei egzoterminei cheminei reakcijai. Jeigu medžiaga arba preparatas klasifikuojamas tiek pagal JT/ADR, tiek ir rizikos frazę R2 arba R3, pirmenybė teikiama JT/ADR klasifikacijai, o ne rizikos frazių priskyrimui.1 klasės medžiagos ir gaminiai klasifikuojami kuriame nors iš 1.1–1.6 poklasių pagal JT/ADR klasifikavimo sistemą. Atitinkami poklasiai yra šie:1.1 poklasis : "Medžiagos ir gaminiai, keliantys masinio sprogimo pavojų (masinis sprogimas – tai toks sprogimas, kuris akimirksniu išplinta po visą krovinį).";1.2 poklasis : "Medžiagos ir gaminiai, keliantys išsvaidymo pavojų, bet nekeliantys masinio sprogimo pavojaus.";1.3 poklasis ""Medžiagos ir gaminiai, keliantys gaisro pavojų ir nedidelį sprogimo pavojų arba nedidelį išsvaidymo pavojų, arba šiuos pavojus kartu, bet nekeliantys masinio sprogimo pavojaus, ir:";a) degdami išspinduliuoja didelį kiekį šilumos arb) užsidegdami vienas paskui kitą, kelia nedidelį sprogimo ar išsvaidymo pavojų arba abu šiuos pavojus kartu.";1.4 poklasis : "Medžiagos ir gaminiai, keliantys tik nedidelį sprogimo pavojų, sąlygotą užsidegimo ar inicijavimo vežimo metu. Šie reiškiniai didžiąja dalimi vyksta pakuotės viduje, todėl nebūdingas didelių skeveldrų išsvaidymo ar išsvaidymo dideliais atstumais pavojus. Išorinis gaisras negali būti priežastimi to, kad visas pakuotės turinys susprogtų akimirksniu.";1.5 poklasis : "Labai mažo jautrumo medžiagos, keliančios masinio sprogimo pavojų, bet pasižyminčios tokiu mažu jautrumu, kad jų inicijavimo ar perėjimo nuo degimo iki detonavimo tikimybė normaliomis vežimo sąlygomis labai maža. Mažiausia kas reikalaujama šioms medžiagoms – jos neturi sprogti atliekant išorinį bandymą ugnimi.";1.6 poklasis : "Itin mažo jautrumo gaminiai, nekeliantys masinio sprogimo pavojaus. Šie gaminiai savo sudėtyje turi tik itin nejautrių detonacijai medžiagų ir charakterizuojami nereikšminga atsitiktinio inicijavimo ar sprogimo išplitimo tikimybe. Pavojus apsiriboja tik šio gaminio sprogimu.";Į šį apibrėžimą įtrauktos ir gaminiuose esančios sprogstamosios ar pirotechnikos medžiagos ar preparatai. Jeigu gaminiuose yra sprogstamųjų ar pirotechnikos medžiagų ar preparatų ir yra žinomas juose esančių medžiagos arba preparato kiekis, į tokį kiekį atsižvelgiama taikant šią direktyvą. Jeigu kiekis nėra žinomas, tada, taikant šią direktyvą, visas gaminys traktuojamas kaip sprogmuo.";iii) 3 pastabos b punkto 1 papunkčio antra įtrauka pakeičiama taip:"— medžiagas ir preparatus, kurių pliūpsnio temperatūra mažesnė kaip 55 oC, kurios esant spaudimui, išlieka skystos ir kurios esant tam tikroms jų apdorojimo sąlygoms (tokioms kaip aukštas spaudimas ar didelė temperatūra) gali kelti stambios avarijos pavojų";iv) 3 pastabos c punkto 2 papunktis pakeičiamas taip:"2. Dujas, kurios esant tam tikrai aplinkos temperatūrai ir slėgiui nuo sąlyčio su oru užsidega (rizikos frazė R 12, antroji įtrauka), kurios yra dujinėje arba ypač kritinėje būsenoje, ir";v) 3 pastabos c punkto 3 papunktis pakeičiamas taip:"3. Degias ir ypač degias skystas medžiagas ir preparatus esant didesnei nei jų virimo temperatūrai.";vi) 4 pastaba pakeičiama taip:"4. Jeigu objekte nėra tokio atskiros medžiagos arba preparato kiekio, kuris viršija arba yra lygus atitinkamiems kvalifikaciniams kiekiams, norint nustatyti, ar objektui taikomi atitinkami šios direktyvos reikalavimai, taikoma toliau nurodyta taisyklė.Ši direktyva taikoma, jeigu sumaq1/QU1 + q2/QU2 + q3/QU3 + q4/QU4 + q5/QU5 +… yra didesnė arba lygi 1,čia qx = pavojingų medžiagų x (ar pavojingų medžiagų kategorijos) kiekis, kuris patenka į šio priedo 1 ar 2 dalį,o QUX = atitinkamas medžiagos arba kategorijos x kvalifikacinis kiekis, nurodytas 1 arba 2 dalies 3 skiltyje.Ši direktyva taikoma, išskyrus 9, 11 ir 13 straipsnius, jeigu sumaq1/QL1 + q2/QL2 + q3/QL3 + q4/QL4 + q5/QL5 +… yra didesnė arba lygi 1,čia qx = pavojingų medžiagų x (ar pavojingų medžiagų kategorijos) kiekis, kuris patenka į šio priedo 1 ar 2 dalį,o QLX = atitinkamas medžiagos arba kategorijos x kvalifikacinis kiekis, nurodytas 1 arba 2 dalies 2 skiltyje.Ši taisyklė taikoma norint įvertinti bendrus pavojus, susijusius su toksiškumu, degumu ir ekotoksiškumu. Todėl ji turi būti taikoma tris kartus:a) sumuojant medžiagas ir preparatus, išvardytus 1 dalyje, kurie klasifikuojami kaip toksiški arba labai toksiški, su medžiagomis ir preparatais, priskiriamais 1 arba 2 kategorijai;b) sumuojant medžiagas ir preparatus, išvardytus 1 dalyje, kurie klasifikuojami kaip oksiduojantys, sprogūs, degūs, ypač degūs arba nepaprastai degūs, su medžiagomis ir preparatais, priskiriamais 3, 4, 5, 6, 7a, 7b arba 8 kategorijai;c) sumuojant medžiagas ir preparatus, išvardytus 1 dalyje, kurie klasifikuojami kaip pavojingi aplinkai (R50 (įskaitant R50/53) arba R51/53), su medžiagomis ir preparatais, priskiriamais 9i arba 9ii kategorijai.Atitinkamos šios direktyvos nuostatos taikomos tik tada, jeigu kuri nors iš pagal a, b arba c punktą gautų sumų yra didesnė arba lygi 1.";vii) po pastabų atsiranda šios išnašos:"1 OL 196, 1967 8 16, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 807/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 36).2 OL L 200, 1999 7 30, p. 1. Direktyva su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2001/60/EB (OL L 226, 2001 8 22, p. 5).3 OL L 319, 1994 12 12, p. 7. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 2003/28/EB (OL L 90, 2003 4 8, p. 45)."--------------------------------------------------


title: 2000 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/18/EB dėl būtiniausių reikalavimų, keliamų pavojingų krovinių vežimo keliais, geležinkeliais ir vidaus vandenų keliais saugos instruktorių egzaminavimui

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32000L0018

Oficialusis leidinys L 118 , 19/05/2000 p. 0041 - 0043

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/18/EB2000 m. balandžio 17 d.dėl būtiniausių reikalavimų, keliamų pavojingų krovinių vežimo keliais, geležinkeliais ir vidaus vandenų keliais saugos instruktorių egzaminavimuiEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnio 1 dalies c punktą,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],pasikonsultavę su Regionų komitetu,laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [3],(1) Kadangi transporto saugumo ir aplinkos apsaugos gerinimas, ypač vežant pavojingus krovinius keliais, geležinkeliais ir vidaus vandenų keliais, yra toks pat svarbus, kaip ir žmogiškasis faktorius, užtikrinant šių transporto rūšių saugų eksploatavimą.(2) Kadangi pagal 1996 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvos 96/35/EB dėl pavojingų krovinių vežimo keliais, geležinkeliais ir vidaus vandenų keliais saugos instruktorių skyrimo ir jų profesinės kvalifikacijos [4] nuostatas visose įmonėse, kurių veikla susijusi su pavojingų krovinių vežimu ir su tuo susijusiu pakrovimu ir iškrovimu, turi būti paskirtas vienas ar keli saugos instruktoriai. Minėtoje direktyvoje nėra detalių nuostatų dėl reikalavimų, taikomų saugos instruktorių egzaminavimui ar egzaminuojančioms institucijoms, suderinimo.(3) Kadangi valstybės narės turėtų nustatyti bendrus būtiniausius reikalavimus saugos instruktorių egzaminavimui ir reikalavimus egzaminuojančioms institucijoms, kad būtų garantuota tam tikro lygio kokybė ir palengvintas abipusis EB profesinio pasirengimo pažymėjimų pripažinimas.(4) Kadangi saugos instruktorių egzaminą mažiausiai turi sudaryti testas raštu, sudarytas iš klausimų, išvardytų Direktyvos 96/35/EB II priede, ir praktinė užduotis tam, kad kandidatai galėtų įrodyti savo sugebėjimus atlikti saugos instruktoriaus užduotis.(5) Kadangi valstybės narės gali numatyti, jog kandidatai, kurie ketina dirbti įmonėse, kurių veikla yra susijusi tik su specifiniais pavojingais kroviniais, būtų egzaminuojami jiems pateikiant tik su tokia veikla susijusius klausimus; todėl EB profesinio pasirengimo pažymėjime reikėtų aiškiai nurodyti jo galiojimo sferą.(6) Kadangi egzaminus rengti gali tik valstybių narių kompetentingų institucijų patvirtintos egzaminuojančios institucijos. Valstybės narės nustato kriterijus egzaminuojančioms institucijoms dėl techninio kompetentingumo, patikimumo ir nepriklausomybės.(7) Kadangi valstybės narės turėtų padėti viena kitai įgyvendinti šią direktyvą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:I SKYRIUSTaikymo sritis ir apibrėžimai1. straipsnis1. Ši direktyva nustato būtiniausius reikalavimus egzaminavimui, siekiant įgyti pavojingų krovinių vežimo saugos instruktoriaus, numatyto Direktyvoje 96/35/EB, profesinio pasirengimo pažymėjimą.2. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad pavojingų krovinių vežimo saugos instruktoriai būtų egzaminuojami pagal nustatytus būtiniausius reikalavimus.2. straipsnisŠioje direktyvoje:a) "pavojingų krovinių vežimo saugos instruktorius" (toliau - instruktorius) yra Direktyvos 96/35/EB 2 straipsnio b punkte apibūdintas asmuo;b) "pavojingi kroviniai" yra Direktyvos 94/55/EB [5] 2 straipsnyje ir Direktyvos 96/49/EB [6] 2 straipsnyje nurodyti kroviniai;c) "įmonė" yra Direktyvos 96/35/EB 2 straipsnio a punkte apibūdinta įmonė;d) "egzaminas" yra Direktyvos 96/35/EB 5 straipsnio 2 dalyje nurodytas egzaminas;e) "egzaminuojanti institucija" yra bet kuri valstybių narių kompetentingų institucijų egzaminams rengti paskirta institucija;f) "EB pažymėjimas" yra pažymėjimas, kuris atitinka Direktyvos 96/35/EB III priede pateiktą pavyzdį.II SKYRIUSEgzaminai3. straipsnis1. Kompetentinga institucija arba egzaminuojanti institucija organizuoja privalomą egzaminą raštu, kuris gali būti papildomas egzaminavimu žodžiu, kurių metu patikrinama, ar kandidatui pakanka žinių instruktoriaus užduotims atlikti ir EB pažymėjimui gauti.2. Privalomą egzaminą sudaro testas raštu atsižvelgiant į EB pažymėjime nurodytą transporto rūšį (-is).3. a) Kandidatui pateikiamas klausimynas. Jį sudaro mažiausiai 20 klausimų, reikalaujančių išsamių atsakymų, parengtų atsižvelgiant į Direktyvos 96/35/EB 5 straipsnio 4 dalyje nurodytas temas, išvardytas minėtos direktyvos II priede. Tačiau galima naudoti klausimus, į kuriuos reikia išrinkti teisingą atsakymą iš keleto variantų. Tokiu atveju du keletą atsakymų variantų turintys klausimai prilygsta vienam atsakytinam klausimui.Be minėtų temų pagal konkretų vežimo būdą ypatingas dėmesys skiriamas šioms temoms:- bendroms prevencijos ir saugos priemonėms,- pavojingų krovinių klasifikavimui,- bendriesiems reikalavimams pakavimui, įskaitant cisternas, konteinerines cisternas ir geležinkelio cisternas,- pavojaus ir pavojaus identifikavimo ženklams,- nuorodoms vežimo dokumentuose,- krovinių tvarkymas ir sukrovimas,- profesiniam transporto priemonių įgulos (ekipažo) mokymui,- transporto priemonės dokumentams ir sertifikatams,- saugos instrukcijoms,- transporto įrangos reikalavimams.b) Kandidatai pagal Direktyvos 96/35/EB I priedą išanalizuoja konkrečius atvejus ir įrodo, jog geba atlikti instruktoriaus užduotis;c) Valstybės narės gali numatyti, kad kandidatai, ketinantys dirbti įmonėse, kurios specializuojasi vežant tam tikras pavojingų krovinių rūšis, pagal Direktyvos 96/35/EB II priedą būtų egzaminuojami pateikiant tik su tokia veikla susijusius klausimus.Minėtos krovinių rūšys yra tokios:- 1 klasės (sprogmenys),- 2 klasės (dujos),- 7 klasės (radioaktyviosios medžiagos),- 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2, 8 ir 9 klasių (kietos ir skystos medžiagos),- JT numeriai 1202, 1203 ir 1223 (alyvos).EB pažymėjimo antraštėje turi būti aiškiai nurodyta, kad jis galioja tik šioje dalyje paminėtoms pavojingų krovinių rūšims, o instruktorius buvo egzaminuotas pagal a ir b punktuose apibrėžtus reikalavimus.4. Kompetentinga institucija arba egzaminuojanti institucija palaipsniui sukuria klausimų, kurie turi būti įtraukti į egzaminą, rinkinį.III SKYRIUSEgzaminuojančioms institucijoms taikomi kriterijai4. straipsnis1. Jei valstybės narės tiesiogiai nėra atsakingos už egzamino rengimą, jos paskiria egzaminuojančias institucijas remdamosi tokiais kriterijais:a) egzaminuojančios institucijos kompetencija;b) egzaminuojančios institucijos pasiūlytu egzamino tvarkos aprašymu;c) priemonėmis, skirtomis egzaminavimo nešališkumui užtikrinti;d) institucijos nepriklausomybe nuo instruktorius samdančių fizinių ar juridinių asmenų.2. Patvirtinta egzaminuojanti institucija paskiriama raštu. Toks patvirtinimas gali galioti nustatytą laiką.5. straipsnisValstybės narės padeda viena kitai įgyvendinti šią direktyvą.Kiekviena valstybė narė Komisijai reguliariai pateikia 3 straipsnio 4 dalyje paminėtą klausimų rinkinį. Komisija apie tai paneša kitoms valstybėms narėms.IV SKYRIUSBaigiamosios nuostatos6. straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per tris mėnesius nuo direktyvos įsigaliojimo, ją įgyvendina. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato tokių nuorodų darymo tvarką.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.7. straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.8. straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 2000 m. balandžio 17 d.Europos Parlamento varduPirmininkėN. FontaineTarybos varduPirmininkasL. Capoulas Santos[1] OL C 148, 1998 5 14, p. 21 ir OL C 52, 1999 2 23, p. 16[2] OL C 407, 1998 12 28.12, p. 118.[3] 1998 m. spalio 20 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 341, 1998 11 9, p. 29), patvirtinta 1999 m. rugsėjo 16 d., 1999 m. kovo 29 d. Tarybos bendra pozicija (OL C 36, 2000 2 8, p. 1) ir 2000 m. sausio 18 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje). 2000m. kovo 28 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 145, 1996 6 19, p. 10.[5] 1994 m. lapkričio 21 d. Tarybos direktyva 94/55/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu keliais, suderinimo (OL L 319, 1994 12 12, p. 7). Direktyva su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 96/86/EB (OL L 335, 1996 12 24, p. 43 ir OL L 251, 1997 9 15, p. 1).[6] 1996 m. liepos 23 d. Tarybos direktyva 96/49/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu geležinkeliais, suderinimo (OL L 235, 1996 9 17, p. 25). Direktyva su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 96/87/EB (OL L 335, 1996 12 24, p. 45).--------------------------------------------------


title: 1996 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 96/43/EB, iš dalies keičianti ir konsoliduojanti Direktyvą 85/73/EEB, kad būtų užtikrintas gyvų gyvūnų bei kai kurių gyvūninių produktų veterinarinio patikrinimo ir kontrolės finansavimas, ir iš dalies keičianti Direktyvas 90/675/EEB bei 91/496/EEB

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996L0043

Oficialusis leidinys L 162 , 01/07/1996 p. 0001 - 0013

		Tarybos direktyva 96/43/EB1996 m. birželio 26 d.iš dalies keičianti ir konsoliduojanti Direktyvą 85/73/EEB, kad būtų užtikrintas gyvų gyvūnų bei kai kurių gyvūninių produktų veterinarinio patikrinimo ir kontrolės finansavimas, ir iš dalies keičianti Direktyvas 90/675/EEB bei 91/496/EEBEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi gyvi gyvūnai ir gyvūniniai produktai įtraukti į Sutarties II priede esantį gaminių sąrašą; kadangi tokie gyvūnai ir gyvūniniai produktai yra dalies žemės ūkiu besiverčiančių gyventojų pajamų šaltinis;kadangi 1985 m. sausio 29 d. Tarybos direktyva 85/73/EEB dėl gyvūninių produktų, kuriems taikomas Direktyvos 89/662/EEB A priedas ir Direktyva 90/675/EEB, veterinarinio patikrinimo ir kontrolės finansavimo [4], nustatė principus, pagal kuriuos už tokią kontrolę imami mokesčiai;kadangi 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [5] nustato reikalavimus išvežamų gyvų gyvūnų bei kai kurių gyvūninių produktų veterinariniams patikrinimams, kurie turi būti atliekami valstybėse narėse;kadangi 1990 m. gruodžio 10 d. Tarybos direktyva 90/675/EEB nustatanti principus, reglamentuojančius produktų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinių patikrinimųorganizavimą [6], bei 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 91/496/EEB, nustatanti gyvūnų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinio patikrinimo organizavimo principus ir iš dalies pakeičianti Direktyvas 89/662/EEB, 90/425/EEB bei 90/675/EEB [7], nustato reikalavimus iš trečiųjų šalių įvežamų gyvūnų dokumentų, tapatybės bei veterinariniam patikrinimui;kadangi tokio patikrinimo ir sveikatos tikrinimo finansavimas valstybėse narėse skirtingas ir tai atliekama už mokestį, kuris gali būti skirtingas; kadangi šie skirtumai gali turėti įtakos produktų, kuriems daugumoje atvejų taikomas bendrojo rinkos organizavimo principas, konkurencijos sąlygoms;kadangi tuo atveju, kai gyvi gyvūnai įvežami į Bendriją iš trečiųjų šalių, iš operatorių imami skirtingi mokesčiai gali iškreipti prekybą;kadangi šiai padėčiai ištaisyti turi būti priimta nuostata dėl suderintų tokių inspektavimų ir patikrinimų finansavimo taisyklių;kadangi institucijos yra atsakingos už tokio inspektavimo ir patikrinimo atlikimą; tačiau kadangi turi būti priimta nuostata, kad operatoriai savo įnašu prisidėtų prie tokio inspektavimo ir patikrinimo finansavimo;kadangi, atsižvelgiant į šiuos principus, turi būti patikslintos Direktyvos 90/675/EEB ir 91/496/EEB;kadangi būtina finansuoti patikrinimus, numatytus 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvoje 96/23/EB dėl kai kurių medžiagų ir jų likučių gyvuose gyvūnuose ir gyvūniniuose produktuose monitoringo priemonių, panaikinančioje Direktyvas 85/358/EEB ir 86/496/EEB bei Sprendimus 89/187/EEB bei 91/664/EEB [8];kadangi taip pat turi būti padaryti Direktyvos 85/73/EEB priedų techniniai patikslinimai, kad būtų atsižvelgta į sukauptą patirtį;kadangi gyvūninės kilmės produktams, išskyrus mėsą, nurodytiems Direktyvose 64/433/EEB [9], 71/118/EEB [10] bei 72/462/EEB [11], dar turi būti nustatytos išsamios taisyklės, būtinos veterinariniam patikrinimui finansuoti;kadangi efektyviam žuvininkystės produktų patikrinimo sistemos funkcionavimui garantuoti ir konkurencijos šioje srityje iškraipymams išvengti, turi būti nustatytos tokios išsamios taisyklės žuvininkystės produktams, kuriems taikoma 1991 m. liepos 22 d. Tarybos Direktyva 91/493/EEB, nustatanti sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius žuvininkystės produktų gamybą ir jų tiekimą į rinką [12];kadangi siūlomos išsamios taisyklės atsižvelgia į žuvininkystės produktų specifiką, Direktyvoje 91/493/EEB numatytų tikrinimų pobūdį bei Bendrijos mokesčių nustatymo reikšmę konkurencijos taisyklėms;kadangi ši tvarka neturėtų būti taikoma tiems žuvininkystės produktams, kuriuos pateikiant į rinkai netaikomos Direktyvoje 91/493/EEB nustatytos taisyklės;kadangi gyvūninės kilmės produktai iš trečiųjų šalių turi būti susieti su data, nuo kurios gali būti sudaromos sutartys dėl veterinarinių garantijų lygiavertiškumo,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 85/73/EEB pavadinimas, straipsniai bei priedai pakeičiami taip, kaip išdėstyta šios direktyvos priede.2 straipsnis1. Direktyvos 90/675/EEB 3 straipsnio ii punkte žodžiai "nustatytos Direktyvoje 96/23/EB [13]" įterpiami pirmojoje eilutėje po žodžių "ii) kad veterinariniai patikrinimai" ir prieš žodžius … "buvo apmokėti ir kad …"2. Direktyvos 91/496/EEB 15 straipsnis pakeičiamas taip:"15 straipsnisValstybės narės renka mokestį už veterinarinį ir sveikatos patikrinimą, jeigu gyvūnai, nurodyti šioje direktyvoje, yra importuoti, atsižvelgdamos į Direktyvos 96/23/EB [*] OL L 125, 1996 5 23, p. 10. nuostatas."3 straipsnisIki 1999 m. sausio 1 d. Taryba peržvelgia šią direktyvą, remdamasi Komisijos ataskaita, o prireikus – ir pasiūlymais.4 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję:i) iki 1996 m. liepos 1 d. įgyvendina 7 straipsnio bei A priedo I skyriaus 1 punkto "e" papunkčio nuostatas;ii) iki 1997 m. liepos 1 d. įgyvendina A priedo II skyriaus, III skyriaus II skirsnio bei C priedo II skyriaus nuostatas;iii) iki 1997 m. liepos 1 d. įgyvendina kitus pakeitimus.Valstybės narės iki 1999 m. liepos 1 d. turi papildomo laiko, per kurį jos įgyvendina A priedo III skyriaus I skirsnio nuostatas.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.5 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1996 m. birželio 26 d.Tarybos varduPirmininkasM. Pinto[1] OL C 219, 1993 8 3, p. 15.[2] OL C 315, 1993 11 22, p. 630.[3] OL C 34, 1994 4 2, p. 23.[4] OL L 32, 1985 2 5, p. 14. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 96/17/EB (OL L 78, 1996 3 28, p. 30).[5] OL L 224, 1990 8 18, p. 29. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/118/EEB (OL L 62, 1993 3 15, p. 49).[6] OL L 373, 1990 12 31, p. 1. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 95/52/EB (OL L 265, 1995 11 8, p. 16).[7] OL L 268, 1991 9 24, p. 56. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/438/EEB (OL L 243, 1992 8 25, p. 27).[8] OL L 125, 1996 5 23, p. 10.[9] OL L 121, 1964 7 29, p. 2012/64. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/5/EEB (OL L 57, 1992 3 2, p. 1).[10] OL L 55, 1971 3 8, p. 23. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/116/EEB (OL L 62, 1993 3 15, p. 1).[11] OL L 302, 1972 12 31, p. 28. Direktyva, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1601/92 (OL L 173, 1992 6 27, p. 13).[12] OL L 268, 1991 9 24, p. 15.[13] OL L 125, 1996 5 23, p. 10.--------------------------------------------------PRIEDASTARYBOS DIREKTYVA 85/73/EEB1985 m. sausio 29 d.dėl veterinarinių patikrinimų ir kontrolės, numatytos Direktyvose 89/662/EEB, 90/425/EEB, 90/675/EEB bei 91/496/EEB, finansavimo(iš dalies pakeista ir konsoliduota)1 straipsnisValstybės narės A priede nustatyta tvarka garantuoja, kad surenkamas Bendrijos mokestis, kuris padengia tame priede išvardintų produktų patikrinimo bei kontrolės išlaidas, įskaitant tas išlaidas, skirtas gyvūnų gyvūninės produkcijos gamybai skerdyklose garantuoti pagal Direktyvos 93/119/EEB reikalavimus.2 straipsnisValstybės narės B priede nustatyta tvarka garantuoja, kad surenkamas Bendrijos mokestis, kuris padengia Direktyvoje 96/23/EB [1] numatyto patikrinimo bei kontrolės išlaidas.3 straipsnisValstybės narės C priede nustatyta tvarka garantuoja, kad surenkamas Bendrijos mokestis, kuris padengia tame priede išvardytų gyvų gyvūnų patikrinimo bei kontrolės išlaidas.4 straipsnis1. Kol nepriimtos nuostatos dėl Bendrijos mokesčių, valstybės narės garantuoja 1, 2 ir 3 straipsniuose nenurodyto patikrinimo ir kontrolės finansavimą.2. Vadovaudamosi šio straipsnio 1 dalimi, valstybės narės gali imti mokesčius, atsižvelgdamos į tuos principus, kurie yra priimti Bendrijos mokesčiams.5 straipsnis1. Bendrijos mokesčiai nustatomi tokio dydžio, kad padengtų kompetentingos institucijos išlaidas:- atlyginimams bei socialinio draudimo įmokoms, susijusioms su patikrinimo tarnyba, išmokėti,- kontrolę ir patikrinimą atliekant susidariusioms administracinėms išlaidoms, į kurias gali įeiti išlaidos, reikalingos inspektorių kvalifikacijos kėlimui,skirtas kontrolei ir patikrinimams, nurodytiems 1, 2 ir 3 straipsniuose.2. Neleidžiama nei tiesiogiai, nei netiesiogiai grąžinti šioje direktyvoje numatytų mokesčių. Tačiau, jeigu atskirais atvejais valstybė narė taiko standartinį vidurkį, numatytą prieduose A, B ir C, tai nelaikoma netiesiogine grąžinamąja išmoka.3. Valstybė narė gali apmokestinti suma, viršijančia Bendrijos mokesčių dydį, jeigu kiekvienoje valstybėje narėje bendra imamų mokesčių suma neviršija faktinių patikrinimo išlaidų.4. Nepažeidžiant institucijos, kuriai pavesta rinkti Bendrijos mokesčius, teisės pasirinkti, Bendrijos mokesčiai bus imami vietoj visų kitų sveikatos patikrinimų privalomųjų mokėjimų ar mokesčių, kuriuos uždeda valstybės narės nacionalinė, regioninė ar vietos institucija už 1, 2 ir 3 straipsniuose numatytus patikrinimus ir kontrolę, bei jų sertifikavimą.Ši direktyva neužkerta kelio valstybėms narėms imti mokesčius už kovos su epizootinėmis ir enzootinėmis ligomis priemones.6 straipsnis1. Valstybės narės reguliariai praneša Komisijai:- duomenis apie Bendrijos mokesčių paskirstymą ir panaudojimą; jos turi būti pasirengusios pagrįsti savo skaičiavimo metodus,- perskaičiavimo kursą, patvirtintą kiekvienais metais pagal 7 straipsnį,- vietą ar vietas, kur imami Bendrijos mokesčiai, pateikdamos būtinus paaiškinimus.2. Kaip patikrinimų vietoje, kuriuos atlieka Komisija, dalį, Komisija, bendradarbiaudama su kompetentingomis nacionalinėmis institucijomis, gali patikrinti, ar laikomasi šios direktyvos nuostatų.3. Jeigu valstybė narė mano, kad kontrolė kitoje valstybėje narėje yra nepatenkinama ir kad šioje direktyvoje numatyti mokesčiai nepadengia kontrolės išlaidų arba nepadengia jų pakankamai, ji gali remtis atitinkamomis Direktyvos 89/608/EEB nuostatomis, ypač 10 ir 11 straipsniais.7 straipsnis1. Šioje direktyvoje nurodytų ekiu sumų perskaičiavimo į nacionalinę valiutą kursas yra tas, koks jis yra kasmet skelbiamas pirmąją rugsėjo darbo dieną Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje.Kursas taikomas nuo kitų metų sausio 1 d.2. Nukrypdamos nuo šio straipsnio 1 dalies:- 1994 m. valstybės narės taiko perskaičiavimo kursą, galiojusį 1992 m. rugsėjo 1 d.,- nuo 1995 iki 1998 m. valstybės narės taiko perskaičiavimo kurso, paskelbto pagal 1 dalį, trejų ankstesnių metų vidurkį.8 straipsnisTaryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali keisti šios direktyvos A, B ir C priedus, ypač siekdama nustatyti standartinį Bendrijos mokesčių dydį, numatydama išsamias jų rinkimo taisykles ir išimtis.9 straipsnis1. Graikija gali nukrypti nuo šioje direktyvoje nustatytų principų, jeigu dėl geografinių ypatumų mokesčio surinkimo išlaidos geografiškai atokiuose regioniuose yra didesnės, negu to mokesčio nauda.Graikijos institucijos praneša Komisijai, kokio dydžio teritorijoje daroma ši nukrypti leidžianti nuostata.Ši informacija pateikiama su reikiamais paaiškinimais.2. Kitoms valstybėms narėms gali būti leidžiama Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje nustatyta tvarka taikyti tokias nukrypti leidžiančias nuostatas atokiuose regionuose.[1] OL L 125, 1996 5 23, p. 10.--------------------------------------------------A priedasI SKYRIUS Mokesčiai už mėsą, kuriai taikomos Direktyvos 64/433/EEB, 71/118/EEB, 91/495/EEB ir 92/45/EEB1 straipsnyje nurodytas mokestis nustatomas vadovaujantis 5 straipsnio 1 dalimi, tai yra:1. Nepažeisdamos 4 ir 5 punktų nuostatų, valstybės narės kaip mokestį ima šias standartines sumas patikrinimo išlaidoms, susijusioms su skerdimu, padengti:a) už galvijieną:- suaugusius galvijus: 4,5 ekiu už 1 gyvūną,- jaunus galvijus: 2,5 ekiu už 1 gyvūną;b) už neporakanopius (kanopinius) gyvūnus: 4,4 ekiu už 1 gyvūną;c) už kiaulieną: kai 1 gyvūno skerdena sveria:- mažiau negu 25 kg: 0,5 ekiu už gyvūną,- 25 kg arba daugiau: 1,30 ekiu už gyvūną;d) už avieną ir ožkieną: kai vieno gyvūno skerdena sveria:- mažiau negu 12 kg: 0,175 ekiu už gyvūną,- nuo 12 iki 18 kg: 0,35 ekiu už gyvūną,- daugiau negu 18 kg: 0,5 ekiu už gyvūną;e) už paukštieną:i) standartinio dydžio:- broilerius, kitus penimus jaunus naminius paukščius, sveriančius mažiau kaip 2 kg, ir išsidėjusias dėdekles vištas: 0,01 ekiu už gyvūną,- kitus penimus jaunus naminius paukščius, kurių skerdena sveria 2 kg arba daugiau: 0,02 ekiu už gyvūną,- kitus stambius subrendusius naminius paukščius, sveriančius 5 kg ar daugiau: 0,04 ekiu už gyvūną;ii) arba jeigu valstybė narė nusprendžia neskirstyti naminių paukščių į kategorijas, kaip nurodyta i papunkčio dalyje – 0,03 ekiu už paukštį;f) už triušieną ir smulkių medžiojamų paukščių mėsą ar smulkių žvėrelių mėsą:- triušių ir smulkių medžiojamų paukščių bei žvėrelių standartinis dydis nurodytas e papunktyje,- už šių sausumos žinduolių mėsą:- šernų: mokesčių dydis nustatytas c papunktyje; mokestis gali būti didesnis, jeigu jo neužtenka šioms išlaidoms padengti; trichnioskopinio patikrinimo išlaidos, nustatytos Direktyvoje 92/45/EEB,- atrajojančiųjų žvėrių: mokesčio dydžiai nustatyti d papunktyje.2. Kontrolės ir patikrinimo, susijusių su išpjaustymo operacijomis, kurios, inter alia, numatytos Direktyvos 64/433/EEB 3 straipsnio 1 dalies B punkte ir Direktyvos 71/118/EEB 3 straipsnio 1 dalies B punkte, išlaidas turi padengti:a) arba standartinio dydžio mokestis, prie kurio pridedama standartinė 3 ekiu suma už toną mėsos, įvežamos į mėsos išpjaustymo įmonę.Ši suma pridedama prie mokesčių sumų, kurios išvardytos 1 punkte;b) arba faktinių patikrinimo išlaidų per darbo valandą.Jeigu išpjaustymo operacijos atliekamos toje įmonėje, kur mėsa įsigyta, pirmoje pastraipoje nurodytos sumos sumažinamos iki 55 %.Valstybė narė, kuri pasirenka apmokestinti darbo valandą, turi sugebėti įrodyti Komisijai, kad faktinių išlaidų nepadengia mokesčiai, imami pagal a papunktį.3. Valstybė narė turi imti mokesčio sumą, atitinkančią faktines išlaidas, kurios būtinos mėsai, laikomai pagal, inter alia, Direktyvos 64/433/EEB 3 straipsnio 1 dalies D punktą ir Direktyvos 71/118/EEB 3 straipsnio 1 dalies C punktą, kontroliuoti ir patikrinti.Išsamios šios pastraipos taikymo taisyklės gali būti išdėstytos pagal procedūrą, numatytą Direktyvos 64/433/EEB 16 straipsnyje arba Direktyvos 71/118/EEB 21 straipsnyje, ypač siekiant sureguliuoti intervencinės mėsos ir mėsos, skirtos trumpalaikiam saugojimui keliuose šaldymo sandėliuose paeiliui, atvejus.4. Padidėjusioms išlaidoms padengti, valstybės narės gali:a) arba atskiroms įmonėms padidinti standartinę mokesčio sumą, kaip nurodyta 1 punkte ir 2 punkto a papunktyje.Be to, kas išdėstyta 5 punkto a papunktyje, gali būti reikalaujama atitikti šias sąlygas:- didesnės patikrinimo išlaidos dėl to, kad skersti paruošti gyvūnai yra nevienodo amžiaus, dydžio, svorio bei sveikatos būklės,- patikrinimą atliekantys darbuotojai ilgiau laukia ir kitaip nenašiai leidžia laiką dėl gyvūnus tiekiančios įmonės nepakankamo išankstinio planavimo arba netikusių techninių sąlygų ar gedimų, pavyzdžiui, senesnėse įmonėse,- dažnos prastovos skerdimo procese, pvz., dėl to, kad per mažai skerdyklos darbuotojų ir patikrinimą atliekantys darbuotojai nepakankamai užimti,- didesnės išlaidos dėl specialaus kelionės laiko,- patikrinimai užima daugiau laiko dėl dažno skerdimo laiko keitimo, nepriklausančio nuo patikrinimą atliekančių darbuotojų,- dažnos pertraukos skerdimo procese, kad būtų įvykdyti valymo ir dezinfekcijos reikalavimai,- gyvūnų, kurie savininko prašymu skerdžiami ne skerdimo valandomis, patikrinimai.Suma, kuria didinamas pagrindinis standartinis mokestis, priklauso nuo išlaidų, kurias reikia padengti;b) arba imti specialų mokestį, kuris padengtų faktines išlaidas.5. Valstybės narės, kuriose išlaidos darbo užmokesčiui, įmonių struktūra ir veterinarijos gydytojų bei inspektorių santykiai skiriasi nuo Bendrijos vidurkio, kuris imamas kaip pagrindas standartinėms sumoms, nustatytoms 1 punkte ir 2 punkto a papunktyje, apskaičiuoti, gali išskirtinai jas sumažinti, kad būtų padengtos tikrosios patikrinimo išlaidos:a) jeigu apskritai pragyvenimo išlaidos ir išlaidos darbo užmokesčiui labai skiriasi;b) atskiroms įmonėms, kai laikomasi šių reikalavimų:- minimali dienos skerdimų norma, kuri leidžia iš anksto planuoti, kada siųsti atitinkamą patikrinimą atliekančių darbuotojų skaičių,- paskerstų gyvūnų skaičius yra pastovus ir gyvūnų tiekimą galima planuoti iš anksto, leidžiant racionaliai panaudoti patikrinimą atliekančius darbuotojus,- griežtas įmonės darbo organizavimas ir planavimas ir spartus skerdimo procesas, leidžiantis optimaliai panaudoti patikrinimą atliekančius darbuotojus,- patikrinimą atliekantiems darbuotojams nereikia laukti ar kitaip nenašiai leisti laiką,- skersti skirti gyvūnai yra kiek įmanoma vienodi pagal amžių, dydį, svorį ir sveikatos būklę.Taikant šias nuolaidas, 1 punkte ir 2 punkto a papunktyje nurodytas dydis jokiu būdu negali sumažėti daugiau kaip 55 %.6. a) Jei įmanoma, 1, 2 ir 3 punktuose nurodyti mokesčiai turi būti surinkti skerdykloje, mėsos išpjaustymo įmonėje arba šaldymo sandėlyje. Juos sumoka operatorius arba pirmiau minėtas operacijas atliekantis savininkas, kuris uždėtą mokestį už atitinkamą operaciją gali perleisti fiziniam ar juridiniam asmeniui, kurio vardu atliekama operacija. Jeigu gyvų naminių paukščių sveikatos tikrinimas atliekamas kilmės ūkyje, vadovaujantis Direktyva 71/118/EEB kilmės ūkyje gali būti uždėtas iki 20 % standartinio dydžio, nustatyto 1 punkto e papunktyje, mokestis;b) nukrypdamos nuo nuostatos dėl mokesčio mokėjimo vietos, nurodytos a punkto pirmajame sakinyje, jeigu įmonė atlieka daugiau kaip vieną operaciją ir jeigu gamybos grandinėje yra daugiau kaip viena operacija, valstybės narės gali rinkti visus susikaupusius mokesčius vienu metu ir vienoje vietoje;c) jeigu skerdykloje paimtas mokestis padengia visas a punkte nurodytas patikrinimo išlaidas, valstybė narė neima jokio mokesčio mėsos išpjaustymo įmonėje arba šaldymo sandėlyje.II SKYRIUS Mokesčiai už mėsą, kuriai taikoma Direktyva 72/462/EEB, Direktyvos 71/118/EEB III skyrius, Direktyvos 92/45/EEB III skyrius bei Direktyvos 92/118/EEB I priedo 11 skyrius1. Mokestis, nurodytas 1 straipsnyje, nustatytas minimalaus – 5 ekiu už toną (su kaulais) – standartinio dydžio ir minimali suma 30 ekiu už siuntą.Tačiau valstybės narės gali didinti šią sumą, kad padengtų faktines išlaidas.2. Tačiau už importą iš bet kurios šalies, kuri 1995 m. vasario 20 d. jau yra pradėjusi derybas su Europos Sąjunga dėl išsamios sutarties dėl lygiaverčių veterinarinių garantijų (gyvūnų sveikata ir visuomenės sveikata), remiantis abipusiškumo principu, sudarymo ir su kuria tokia sutartis pasirašyta iki 1996 m. gruodžio 31 d., valstybės narės gali iki 1997 m. birželio 30 d. taikyti šį sumažintą mokestį.Mokesčio, kuris imamas už importą iš bet kurios trečiosios šalies, nurodytos pirmoje pastraipoje, dydis nustatomas sudarius išsamią lygiaverčių garantijų sutartį su ta trečiąja šalimi pagal 3 punkte nurodytą procedūrą ir atsižvelgiant į:- tikrinimų dažnumą,- mokesčio, imamo toje trečiojoje šalyje už importą iš Europos Sąjungos, dydį,- kitų mokesčių, imamų trečiojoje šalyje, panaikinimą, tokių kaip privalomo sveikatos mokesčio sumokėjimas ar surinkimas.3. Priėmus sprendimus, numatytus Direktyvos 90/675/EEB 8 straipsnio 3 dalyje, ir vadovaujantis ta pačia procedūra, 1 punkte nustatytos sumos patikslinamos, atsižvelgiant į sprendimą rečiau daryti tikrinimus.Priimdama šiuos sprendimus, Komisija atsižvelgia visų pirma į garantijas, kurias suteikia trečiosios šalys dėl regionalizacijos bei kitų Bendrijos principų priėmimo.4. Mokestį, nurodytą 1 punkte, turi sumokėti importuotojas arba muitinės tarpininkas tame muitinės skyriuje, kuris atsakingas už pasienio kontrolės postą, arba tiesiogiai kontrolės poste.5. Valstybės narės gali dalį pajamų iš mokesčių, numatytų šiame skyriuje, skirti Bendrajam sveikatos fondui, kuris įsteigtas veterinarinėms tarnyboms stiprinti, kad šios galėtų efektyviau veikti pasireiškus egzotiškoms ligoms.III SKYRIUS Mokesčiai už žuvininkystės produktus, kuriems taikoma Direktyva 91/493/EEBI poskyris Žuvininkystės produktai, kuriems taikomas Direktyvos 91/493/EEB I skyrius1 straipsnyje nurodytas mokestis, nustatomas vadovaujantis 5 straipsnio 1 dalimi taip:1. a) Valstybės narės renka mokestį inspektavimo išlaidoms, susijusioms su oficialiais patikrinimais, numatytais Direktyvos 91/493/EEB priedo V skyriaus II poskyryje, padengti;b) a papunktyje numatytas mokestis yra 1 ekiu už žuvininkystės produktų toną už pirmąsias 50 tonų ir toliau 0,5 ekiu už toną. Jis surenkamas produktų pirmojo pateikimo į rinką metu, jeigu nebuvo surinktas iškrovimo metu, ir visais atvejais imamas iš pirmojo pirkėjo. Valstybės narės gali sukurti sistemą, leidžiančią nustatytą laikotarpį kaupti žuvininkystės produktus ir nustatyti tvarką mokesčiui centralizuotai surinkti pirmojo pardavimo metu;c) nukrypstant nuo b papunkčio, mokesčiai, surinkti už tas rūšis, kurios nurodytos Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3703/85 II priede, negali viršyti 50 ekiu už iškrautą siuntą, jeigu faktinės išlaidos neviršija šios sumos;d) a papunktyje numatyto mokesčio surinkimas neužkerta kelio rinkti 2 punkte numatytą mokestį, jeigu po to žuvininkystės produktai yra apdorojami nepažeidžiant 7 punkto b papunkčio nuostatos.2. a) Valstybės narės renka mokestį inspektavimo išlaidoms, ypač susijusioms su oficialiais patikrinimais, atliktais pagal Direktyvos 91/493/EEB priedo V skyriaus I punktą, taip pat susijusioms su oficialiais patikrinimais, numatytais minėto V skyriaus II punkte, apmokėti;b) a papunktyje numatytas mokestis yra 1 ekiu ir imamas už kiekvieną žuvininkystės produktų toną, įvežamą į pirminio apdorojimo ir (arba) perdirbimo įmonę arba atgabenamą iš žuvų apdorojimo laivo.Be to, jeigu patikrinimas atliekamas užsienyje esančiame žuvų apdorojimo laive, valstybės narės ima mokestį faktinėms to patikrinimo išlaidoms padengti;c) valstybės narės prašymu, prie kurio pridedami patvirtinamieji dokumentai, gali būti nustatomi mažesni mokesčiai už tas rūšis, kurios nurodytos 1 punkto c papunktyje Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje nustatyta tvarka.3. a) Jeigu valstybė narė, nuodugniai išnagrinėjusi savo teritorijoje atliktų konkretaus produkto tikrinimų, numatytų 1 punkto a papunktyje, išlaidas, mano, kad faktinių išlaidų neįmanoma padengti iš mokesčių, surenkamų pagal 1 punkto b papunktį, jai leidžiama nustatyti tokią tvarką, kai mokestis imamas už darbo su tuo produktu valandą;b) jeigu valstybė narė, nuodugniai išnagrinėjusi savo teritorijoje atliktų konkretaus produkto tikrinimų, numatytų 2 punkto a papunktyje, išlaidas, mano, kad faktinių išlaidų neįmanoma padengti iš mokesčių, surenkamų pagal 2 punkto b papunktį konkrečioje įmonėje, jai leidžiama nustatyti tokią tvarką, kai mokestis imamas už valandą, išdirbtą įmonėje, apdorojančioje tą produktą.Valstybė, kuri nusprendžia imti mokestį už darbo valandą, turi sugebėti įrodyti Komisijai, kad faktinių išlaidų neįmanoma padengti iš mokesčių pagal 1 punkto b papunktį ir 2 punkto b papunktį.4. a) Valstybei narei leidžiama sumažinti 1 punkto b papunktyje nustatytą mokesčio dydį, jeigu patikrinimus, numatytus 1 punkte, palengvina tai, kad:- žuvis surūšiuota pagal šviežumą ir (arba) dydį vadovaujantis Reglamentais (EEB) Nr. 103/76 ir (EEB) Nr.104/76 arba pripažįstama pagal nacionalines taisykles, ir (arba)- pirmojo pardavimo sandoriai sudedami kartu, ypač jei parduodama žuvies aukcione arba didmeninės prekybos rinkoje.Taikant pirmiau nurodytas nuostatas, mokestis jokiu būdu negali sumažėti daugiau kaip 55 %.Tačiau valstybės narės prašymu, prie kurio pridedami patvirtinamieji dokumentai, gali būti priimtas sprendimas papildomai sumažinti mokesčius Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje nustatyta tvarka;b) valstybėms narėms leidžiama sumažinti mokesčio, nustatyto 2 punkte, dydį, jeigu:- pirminis apdorojimas ar perdirbimas atliekamas toje pačioje vietoje kaip ir pirmasis pardavimas ar perdirbimas ir (arba)- konkrečioje įmonėje veiklos sąlygos ir garantijos dėl pačios įmonės atliekamų tikrinimų yra tokios, kad reikalavimus patikrinimą atliekantiems darbuotojams galima sumažinti.Taikant pirmiau nurodytas nuostatas, mokestis jokiu būdu negali sumažėti daugiau kaip 55 %.Tačiau valstybės narės prašymu, prie kurio pridedami patvirtinamieji dokumentai, gali būti priimtas sprendimas papildomai sumažinti mokestį Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje numatyta tvarka.5. Valstybės narės surenka mokesčio sumą, atitinkančią faktines žuvininkystės produktų tikrinimo išlaidas tose įmonėse, kurios produktus tik atšaldo, užšaldo, pakuoja arba saugo. Tačiau jeigu pagal 1 ir 2 punktus surinktas mokestis padengia visas inspektavimo išlaidas, susijusias su patikrinimais, nurodytais Direktyvos 91/493/EEB priedo V skyriuje, valstybė narė nerenka šiame punkte numatyto mokesčio.6. a) Mokesčius, numatytus 2 ir 5 punktuose, moka operatorius arba įmonės, atliekančios pirmiau išvardytas operacijas, savininkas, kuris už atitinkamą operaciją uždėtą mokestį vis tik gali perleisti fiziniam ar juridiniam asmeniui, kurio vardu atliekama operacija;b) jeigu žuvininkystės produktų pirminis apdorojimas ir (arba) perdirbimas vėliau atliekamas valstybių narių teritorijoje, šios gali rinkti visą mokestį, padengiantį įvairias išlaidas, vienu kartu ir vienoje vietoje.Valstybės narės, norinčios pasinaudoti šia galimybe, turi pirmiausia pranešti Komisijai.7. Valstybės narės sukuria sistemas, leidžiančias patikrinti, ar atitinkami operatoriai sumokėjo šiame skyriuje nurodytus mokesčius.Visų pirma valstybės narės garantuoja pagal savo nacionalines taisykles, kad operatoriai gautų raštiškus patvirtinimus ar kitokius įrodymus apie individualiai ar bendrai sumokėtus šios skyriaus 1 punkto a papunktyje nurodytus mokesčius ar pavedimus jiems mokėti, nebent atitinkami žuvininkystės produktai skirti pirminiam apdorojimui ar perdirbimui valstybės narės, kurioje jie buvo iškrauti, teritorijoje ir jeigu visa mokesčio suma yra sumokėta perdirbimo įmonėje ar pirminio apdorojimo įmonėje.Jeigu reikia, Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje numatyta tvarka priimamos išsamios įgyvendinimo taisyklės.Apie tai jos praneša Komisijai.8. Atsižvelgiant į struktūrines nukrypti leidžiančias nuostatas, suteiktas Suomijai ir Švedijai dėl bendro jų rinkų organizavimo pagal Reglamentą (EEB) Nr. 3759/92, ir laikantis šiame skirsnyje nustatytų mokesčių dydžių, Suomijai ir Švedijai Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje numatyta tvarka gali būti leidžiama, remiantis atitinkamais patvirtinamaisiais dokumentais, taikyti alternatyvias mokesčio rinkimo priemones, iki tai bus persvarstyta, kaip numatyta Direktyvos 96/43/EB 3 straipsnyje.II poskyris Žuvininkystės produktai, kuriems taikomas Direktyvos 91/493/EEB II skyrius1. Žuvininkystės produktams, nurodytiems Direktyvos 91/493/EEB 10 straipsnio antrojoje dalyje, taikomos šio priedo I poskyrio 1 punkto nuostatos.Kad padengtų patikrinimo išlaidas, neišvengiamas tokio tipo laivuose ir juos iškraunant, valstybės narės taip pat renka papildomas sumas, kurios yra mažiausiai 1 ekiu už iškrautą toną.2. Už žuvininkystės produktus, kurie nenurodyti 1 punkte, t. y. visus žuvininkystės produktus, kurie turi būti gabenami per pasienio kontrolės postus, mokestis, numatytas 1 straipsnyje, nustatomas pagal 5 straipsnio 1 dalį ir yra mažiausias standartinis – 5 ekiu už toną ir mažiausiai 30 ekiu už siuntą, nors jeigu yra daugiau kaip 100 tonų, minimali standartinė 5 ekiu suma sumažinama iki:- 1,5 ekiu už papildomą žuvininkystės produktų, kurie buvo tik išskrosti, toną,- 2,5 ekiu už papildomą kitų žuvininkystės produktų toną.3. Kai patvirtinami sprendimai, numatyti Direktyvos 90/675/EEB 8 straipsnio 3 dalyje, ir pagal tą pačią procedūrą 2 punkte nurodytos sumos patikslinamos dėl sprendimo rečiau daryti patikrinimus.Kai tokie sprendimai priimti, Komisija atsižvelgia ir į trečiųjų šalių suteikiamas garantijas dėl regionalizacijos, lygiavertiškumo, abipusiškumo bei kitų Bendrijos principų pripažinimo, ypač kai šioms trečiosioms šalims taikoma detali sutartis su Bendrija dėl lygiaverčių veterinarinių garantijų (dėl gyvūnų ir visuomenės sveikatos).Taikant šią variaciją, mokestis jokiu būdu negali mažesnis už imamą pagal I poskyrio 1 ir 2 punkto b papunkčius už produktus, atgabentus laivais, plaukiojančiais su Bendrijos vėliavomis.Šio mokesčio rinkimas neužkerta kelio rinkti I skyriaus 2 punkto b papunktyje numatytą mokestį vėlesnio perdirbimo atveju.Įgyvendindamos šio skyriaus nuostatas valstybės narės taiko mokesčius, numatytus I skirsnyje importui, atgabentam laivais, plaukiojančiais su Grenlandijos vėliava.4. Valstybės narės gali nukrypti nuo 2 punkto ir padidinti mokesčius iki faktinio išlaidų dydžio.5. 2 punkte numatytą mokestį moka importuotojas arba jo muitinės tarpininkas muitinės skyriuje, atsakingame už pasienio kontrolės postą, arba tiesiogiai pasienio kontrolės poste.6. Valstybėms narėms leidžiama iki 1999 m. gruodžio 31 d. taikyti I poskyryje numatytus mokesčius už importą, atgabentą žvejybos laivais, priklausančiais bendroms įmonėms, kurios yra registruotos pagal atitinkamas Bendrijos nuostatas.--------------------------------------------------B priedasMOKESČIAI, KURIŲ TIKSLAS GARANTUOTI GYVŲ GYVŪNŲ IR GYVŪNINĖS KILMĖS PRODUKTŲ KONTROLĘ, NUMATYTĄ DIREKTYVOJE 96/23/EEB1. Nustatomas toks mokestis, numatytas 2 straipsnyje:a) už gyvus gyvūnus, skirtus skersti ir mėsai, kuriems taikomas A priedo I skyrius: 1,35 ekiu už toną skerdienos;b) už akvakultūros produktus, kuriems taikomas A priedo III skyrius: 0,1 ekiu už toną parduodamo produkto;c) už pieną ir pieno produktus: 0,02 ekiu už 1000 litrų žalio pieno;d) už kiaušinių produktus: suma, atitinkanti faktines kontrolės išlaidas;e) už medų: valstybės narės gali uždėti mokestį, padengiantį faktines patikrinimo ar kontrolės išlaidas.2. Pagal mokesčių dydžius, nustatytus 1 punkte, valstybės narės gali pasirinkti vieną iš šių schemų:a) visas mokestis, nurodytas 1 punkte, paimamas įmonėje – gamybos grandinės dalyje:- skerdykloje, jeigu renkamas 1 punkto a papunktyje numatytas mokestis,- įmonėje, atliekančioje pirminį apdorojimą ir (arba) perdirbimą, jeigu renkamas 1 punkto b papunktyje numatytas mokestis,- žalio pieno surinkimo įmonėje, jeigu renkamas 1 punkto c papunktyje numatytas mokestis;b) mokestis, numatytas 1 punkte, surenkamas dalimis kiekviename gamybos grandinės etape, įskaitant auginimo etapą, remiantis kriterijais, kuriuos turi apibrėžti valstybės narės.3. Mokestį, numatytą 1 punkte, sumoka operatorius arba įmonės ar įmonių savininkas, kuris gali uždėtą mokestį vis tik perleisti fiziniam ar juridiniam asmeniui, kurio vardu atliekamos atitinkamos operacijos.--------------------------------------------------C priedasMOKESČIAI UŽ GYVUS GYVŪNUSI SKYRIUS Gyvi gyvūnai ir gyvūninės kilmės produktai, kuriems taikoma Direktyva 90/425/EEB1. Kontrolės išlaidoms kilmės vietoje padengti turi būti imamas mokestis.2. Mokesčio taikymo sritis ir dydis, išsamios jo taikymo taisyklės, įskaitant ir asmenų, kurie atsakingi už mokesčio sumokėjimą, nustatymą bei bet kokios išimtys nustatomos 8 straipsnyje numatyta tvarka.II SKYRIUS Importuoti skirti gyvi gyvūnai, kuriems taikoma Direktyva 91/496/EEB1. 3 straipsnyje nurodytas mokestis nustatomas:a) už gyvūnus, numatytus A priedo I skyriuje – standartinis 5 ekiu už toną gyvo svorio mokestis ir mažiausiai 30 ekiu už siuntą;b) už kitus gyvūnus nustatomos faktinės patikrinimo išlaidos už kiekvieną importuotą gyvūną ar toną ir mažiausiai 30 ekiu už siuntą, šio minimumo netaikant importui tų rūšių, kurios nurodytos Komisijos sprendime 92/432/EEB, gyvūnams.Tačiau valstybės narės nukrypdamos nuo šių nuostatų gali padidinti sumą iki faktinių išlaidų dydžio.2. Už importą iš bet kurios šalies, kuri 1995 m. vasario 20 d. yra pradėjusi derybas su Europos Sąjunga dėl išsamios sutarties dėl lygiaverčių veterinarinių garantijų (dėl gyvūnų sveikatos ir visuomenės sveikatos), remiantis abipusiškumo principu, sudarymo ir su kuria tokia sutartis pasirašyta iki 1996 m. gruodžio 31 d., valstybės narės gali iki 1997 m. birželio 30 d. taikyti šį sumažintą mokestį.Mokesčio, kuris imamas už importą iš bet kurios trečiosios šalies, nurodytos pirmojoje pastraipoje, dydis nustatomas detalioje lygiaverčių garantijų sutartyje su konkrečia trečiąja šalimi, atsižvelgiant į šiuos dalykus:- tikrinimų dažnumą,- mokesčio, imamo toje trečiojoje šalyje už importą iš Europos Sąjungos, dydį,- kitų mokesčių, imamų trečiojoje šalyje, panaikinimą, tokių kaip privalomas sveikatos mokesčio mokėjimas ar rinkimas.3. Mokestį, nurodytą 1 punkte, sumoka importuotojas arba jo muitinės tarpininkas tame muitinės skyriuje, kuris yra atsakingas už pasienio kontrolės postą, arba tiesiogiai pasienio kontrolės poste.4. Tačiau valstybės narės prašymu, prie kurio pridedami atitinkami patvirtinamieji dokumentai, Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti priimtas sprendimas taikyti mažesnius mokesčius už importą iš tam tikrų trečiųjų šalių.5. Valstybės narės gali skirti dalį pajamų iš šiame skyriuje numatytų mokesčių Bendrajam sveikatos fondui, kuris įsteigtas veterinarinėms tarnyboms stiprinti, kad šios galėtų efektyviau veikti pasireiškus egzotiškoms ligoms.--------------------------------------------------