title: 2001 m. sausio 4 d. Komisijos direktyva 2001/2/EB derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 1999/36/EB dėl gabenamųjų slėginių įrenginiųtekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0002

Oficialusis leidinys L 005 , 10/01/2001 p. 0004 - 0005

		Komisijos direktyva 2001/2/EB2001 m. sausio 4 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 1999/36/EB dėl gabenamųjų slėginių įrenginių(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvą 1999/36/EB dėl gabenamųjų slėginių įrenginių [1], ypač jos 14 straipsnį,kadangi:(1) Direktyvos 1999/36/EB 3 straipsnio 1 dalyje nustatoma, kad naujos talpyklos ir cisternos turi atitikti atitinkamas 1994 m. lapkričio 21 d. Tarybos direktyvos 94/55/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu keliais, suderinimo [2], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/61/EB [3], nuostatas ir atitinkamas 1996 m. liepos 23 d. Tarybos direktyvos 96/49/EB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su pavojingų krovinių vežimu geležinkeliais, suderinimo [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/62/EB [5], nuostatas.(2) Europos sutarties dėl pavojingų krovinių tarptautinių vežimų keliais (ADR) ir Pavojingų krovinių tarptautinio vežimo geležinkeliais taisyklių (RID) [6] nuostatos bei jų pakeitimai yra įtraukti į Direktyvas 94/55/EB ir 96/49/EB. Nauja ADR ir RID redakcija įsigalios 2001 m. liepos 1 d.(3) Direktyvos 1999/36/EB V priede nustatyti naujų talpyklų ir cisternų atitikties vertinimo moduliai. Šios nuostatos jau nebeatitinka naujos ADR ir RID redakcijos. Todėl reikėtų šį priedą iš dalies keisti.(4) Pakeitimai, būtini, kad priedai būtų suderinti su Direktyva 1999/36/EB, priimami pagal Direktyvos 14 straipsnį ir jos 15 straipsnyje nustatyta tvarka.(5) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvos 1999/36/EB 15 straipsnyje nurodyto Komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 1999/36/EB priedo tekstas pakeičiamas šios direktyvos priedo tekstu.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus šios direktyvos įgyvendinimui, vėliausiai iki 2001 m. liepos 1 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja septintą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. sausio 4 d.Komisijos varduLoyola De PalacioPirmininko pavaduotojas[1] OL L 138, 1999 6 1, p. 20.[2] OL L 319, 1994 12 12, p. 7.[3] OL L 279, 2000 11 1, p. 40.[4] OL L 235, 1996 9 17, p. 25.[5] OL L 279, 2000 11 1, p. 44.[6] Reglamentas pateiktas Tarptautinio vežimo geležgeležinkeliais sutarties (COTIF) I priedo B priedėlyje--------------------------------------------------PRIEDAS"V PRIEDASATITIKTIES ĮVERTINIMUI TAIKYTINI MODULIAIToliau pateiktoje lentelėje nurodoma, kurių atitikties įvertinimo modulių, aprašytų IV priedo I skyriuje, reikia laikytis vertinant gabenamuosius slėginius įrenginius, apibrėžtus 2 straipsnio 1 dalyje.Gabenamųjų slėginių įrenginių kategorijos | Moduliai |1.Talpyklos, kurių bandomojo slėgio ir tūrio sandauga yra ne didesnė kaip 30 MPa × litro (300 barų × litro), | A1 arba D1, arba E1 |2.talpyklos, kurių bandomojo slėgio ir tūrio sandauga yra didesnė kaip 30, tačiau neviršija 150 MPa × litro (300 ir 1 500 barų × litro atitinkamai), | H arba B ir E derinys, arba B ir C1 derinys, arba B1 ir F derinys, arba B1 ir D derinys |3.talpyklos, kurių bandomojo slėgio ir tūrio sandauga yra didesnė kaip 150 MPa × litro (1500 barų × litro), taip pat cisternos. | G, H1 arba B ir D derinys, arba B ir F derinys |1 pastaba.Gabenamajam slėginiam įrenginiui gamintojo pasirinkimu turi būti taikoma viena iš atitikties įvertinimo procedūrų, nustatytų tai kategorijai, kuriai jis priklauso. Talpykloms, jų sklendėms arba kitoms pridėtinėms dalims, naudojamoms transporto priemonėje, gamintojas taip pat gali pasirinkti ir taikyti vieną iš aukštesnėms kategorijoms nustatytų procedūrų.2 pastaba.Atlikdama kokybės užtikrinimo procedūras, notifikuotoji įstaiga netikėtų apsilankymų metu gamybos ar sandėliavimo patalpose privalo paimti įrangos pavyzdį, kad patikrintų, arba pasirūpintų, kad būtų patikrinta pagal šios direktyvos reikalavimus. Dėl to gamintojas notifikuotajai įstaigai turi pranešti numatomą gamybos programą. Pirmaisiais gamybos metais notifikuotoji įstaiga privalo apsilankyti bent du kartus. Vėlesnių apsilankymų dažnumą notifikuotoji įstaiga nustato, remdamasi IV priedo I dalies atitinkamų modulių 4.4 punktu."--------------------------------------------------


title: 1999 m. liepos 26 d. Komisijos direktyva 1999/77/EB šeštą kartą derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvos 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, I priedą (asbestas)Tekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31999L0077

Oficialusis leidinys L 207 , 06/08/1999 p. 0018 - 0020

		Komisijos direktyva 1999/77/EB1999 m. liepos 26 d.šeštą kartą derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvos 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, I priedą (asbestas)(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvą 76/769/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tam tikrų pavojingų medžiagų ir preparatų pardavimo ir naudojimo apribojimais, derinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/43/EB [2], ypač į jos 2a straipsnį, įrašytą pagal Tarybos direktyvą 89/678/EEB [3],(1) kadangi asbesto ir jį turinčių gaminių naudojimas dėl išskiriamų plaušelių gali sukelti asbestozę, mezoteliomą ir plaučių vėžį; kadangi dėl to jų išleidimui į rinką ir naudojimui turėtų būti nustatyti kuo griežtesni apribojimai;(2) kadangi Tarybos direktyvoje 83/478/EEB [4], penktą kartą iš dalies keičiančioje Direktyvą 79/769/EEB, nurodyta, kad krokidolito asbestas ir jo turintys gaminiai daugiau nebegali būti išleisti į rinką ir naudojami, išskyrus tris galimas išimtis; kadangi toje pačioje direktyvoje yra nustatytos privalomos visų gaminių, kurių sudėtyje yra asbesto plaušelių, ženklinimo nuostatos;(3) kadangi Tarybos direktyvoje 85/610/EEB [5], septintą kartą iš dalies keičiančioje Direktyvą 76/769/EEB, nurodyta, kad asbesto pluoštai daugiau nebegali būti išleisti į rinką ir naudojami gaminant žaislus, purškiamas medžiagas ir purškiamus preparatus, gaminant miltelių pavidalu parduodamus produktus, rūkymui naudojamus reikmenis, katalizinius šildytuvus, dažus ir lakus;(4) kadangi Komisijos direktyvoje 91/659/EEB [6], su technikos pažanga derinančioje Direktyvos 76/769/EEB I priedą, nurodyta, kad amfibolo asbestas ir jo turintys gaminiai daugiau nebegali būti išleisti į rinką ir naudojami; kadangi toje pačioje direktyvoje nurodyta, kad chrizotilo asbestas ir jo turintys gaminiai daugiau nebegali būti išleisti į rinką ir naudojami gaminant keturiolikos rūšių gaminius;(5) kadangi dėl chrizotilo asbesto ir jo pakaitalų poveikio sveikatai buvo pasitarta su Toksiškumo, ekotoksiškumo ir aplinkos moksliniu komitetu;(6) kadangi dabar yra daug nepriklausančių kancerogenams ir laikomų mažiau pavojingais pakaitalų arba alternatyvių medžiagų, kurias dažniausiai galima naudoti vietoje chrizotilo asbesto;(7) kadangi kol kas nėra nustatytas joks ribinis poveikio lygis, žemiau kurio chrizotilo asbestas nekelia rizikos kaip kancerogenas;(8) kadangi produktų, kurių sudėtyje yra asbesto, poveikį darbuotojams ir kitiems naudotojams yra itin sunku kontroliuoti ir jo kiekis svyruoja bei kartais gali žymiai viršyti nustatytas ribines vertes, o toks poveikis dabar kelia didžiausią pavojų su asbestu susijusioms ligoms atsirasti;(9) kadangi žmonių sveikatą galima veiksmingai apsaugoti uždraudus chrizotilo asbestą ir jo turinčius gaminius;(10) kadangi nuolat įgyjama mokslinių žinių apie asbestą ir jo pakaitalus; kadangi dėl to Komisija turės paprašyti, kad iki 2003 m. sausio 1 d. Toksiškumo, ekotoksiškumo ir aplinkos mokslinis komitetas papildomai peržiūrėtų visus naujus mokslinius duomenis apie chrizotilo asbesto ir jo pakaitalų pavojų sveikatai; kadangi šioje apžvalgoje bus taip pat nagrinėjami, atsižvelgiant į technikos pažangą, ir kiti šios direktyvos aspektai, visų pirma išimtys; kadangi prireikus Komisija turės pasiūlyti atitinkamai pakeisti teisės aktus;(11) kadangi būtinas pereinamasis laikotarpis, kad palaipsniui būtų atsisakyta prekiauti chrizotilo asbestu bei jo turinčiais gaminiais ir juos naudoti; kadangi esamuose įrenginiuose elektrolizės procesams naudojamoms diafragmoms šis nustatytas laikotarpis turėtų būti ilgesnis, nes poveikio rizika yra labai maža ir reikia daugiau laiko, kad būtų sukurtos tinkamos alternatyvos šiam saugos atžvilgiu kritiškam asbesto panaudojimo būdui; kadangi Komisija šią išimtį peržiūrės iki 2008 m. sausio 1 d., po to, kai ji pasitars su Toksiškumo, ekotoksiškumo ir aplinkos moksliniu komitetu;(12) kadangi ši direktyva nepažeidžia Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo [7] ir jos atskirų direktyvų, kaip numatyta tos direktyvos 16 straipsnio 1 dalyje, visų pirma 1990 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 90/394/EEB dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, kylančios dėl sąlyčio su kancerogenais darbe [8], su pakeitimais, padarytais Direktyva 97/42/EB [9];(13) kadangi Tarybos direktyva 91/382/EEB [10], iš dalies keičianti Direktyvą 83/477/EEB dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, susijusios su asbesto poveikiu darbe, numato kontrolės sistemą tais atvejais, kai dėl veiklos darbuotojai gali būti veikiami asbesto dulkių;(14) kadangi ši direktyva nepažeidžia Komisijos direktyvos 98/12/EB [11], su technikos pažanga derinančios Tarybos direktyvą 71/320/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių tam tikrų kategorijų motorinių transporto priemonių ir jų priekabų stabdžių sistemas, suderinimo;(15) kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo pavojingų medžiagų ir preparatų prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/769/EEB I priedas šia direktyva yra derinamas su technine pažanga, kaip nurodyta šios direktyvos priede.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2005 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtas pagrindines nacionalinės teisės aktų nuostatas.3. Nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos iki 2005 m. sausio 1 d. valstybės narės savo teritorijose gali nebeleisti naudoti chrizotilo asbesto naujai paskirčiai.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1999 m. liepos 26 d.Komisijos varduKarel van MiertKomisijos narys[1] OL L 262, 1976 9 27, p. 24.[2] OL L 166, 1999 7 1, p. 87.[3] OL L 398, 1989 12 30, p. 24.[4] OL L 263, 1983 9 24, p. 33.[5] OL L 375, 1985 12 31, p. 1.[6] OL L 363, 1991 12 31, p. 36.[7] OL L 183, 1989 6 29, p. 1.[8] OL L 196, 1990 7 26, p. 1.[9] OL L 179, 1997 7 8, p. 4.[10] OL L 206, 1991 7 29, p. 16.[11] OL L 81, 1998 3 18, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASDirektyvos 76/769/EEB I priedo 6 punktas yra pakeičiamas šiuo punktu:"6.1.Krokidolitas, CAS Nr. 12001–28–4Amozitas, CAS Nr. 12172–73–5Antofilito asbestas, CAS Nr. 77536–67–5Aktinolito asbestas, CAS Nr. 77536–66–4Tremolito asbestas, CAS Nr. 77536–68–6 | 6.1.Šią medžiagą ir gaminius, į kuriuos ji specialiai dedama, draudžiama išleisti į rinką ir juos naudoti. |6.2.Chrizotilas, CAS Nr. 12001–29–5 | 6.2.Šią medžiagą ir gaminius, į kuriuos ji specialiai dedama, draudžiama išleisti į rinką ir juos naudoti.Tačiau valstybės narės išimties tvarka gali nedrausti jų naudoti diafragmoms, kurios skirtos naudoti elektrolizės įrenginiuose, kol baigsis jų eksploatavimo laikotarpis arba kol atsiras tinkamų pakaitalų be asbesto, priklausomai nuo to, kas įvyks anksčiau. Komisija šią išimtį turi patikslinti iki 2008 m. sausio 1 d.6.1 ir 6.2 punktuose minėtus asbesto pluošto turinčius gaminius, įmontuotus ir (arba) naudojamus iki atitinkamos valstybės narės Direktyvos 1999/77/EB įgyvendinimo dienos, gali būti leidžiama toliau naudoti, kol jų bus atsisakyta arba baigsis jų eksploatacijos laikotarpis. Tačiau sveikatos apsaugos tikslais valstybės narės gali uždrausti savo teritorijoje naudoti tokius gaminius iki to laiko, kol jų bus atsisakyta arba baigsis jų eksploatacijos laikotarpis.Nepažeidžiant kitų Bendrijos taikomų nuostatų dėl pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimo, pakavimo ir ženklinimo, šias medžiagas ir jas turinčius gaminius, atsižvelgiant į ankstesnes išimtis, išleisti į rinką ir jas naudoti gali būti leidžiama tik tuo atveju, jeigu gaminys bus paženklintas pagal Direktyvos 76/769/EEB II priedo nuostatas." |--------------------------------------------------


title: 2002 m. birželio 6 d., Komisijos direktyva 2002/50/EB pritaikanti Tarybos direktyvą 1999/36/EB dėl gabenamųjų slėginių įrenginių prie techninės pažangostekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002L0050

Oficialusis leidinys L 149 , 07/06/2002 p. 0028 - 0028

		Komisijos direktyva 2002/50/EB2002 m. birželio 6 d.pritaikanti Tarybos direktyvą 1999/36/EB dėl gabenamųjų slėginių įrenginių prie techninės pažangos(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvą 1999/36/EB dėl gabenamųjų slėginių įrenginių [1], ypač į jos 14 straipsnį,kadangi:(1) Komisijos direktyva 2001/2/EB [2] iš dalies pakeitė Direktyvoje 1999/36/EB numatytas sertifikavimo procedūras dėl modulių, taikytinų naujų talpyklų ir naujų cisternų atitikties įvertinimui, derinimo.(2) Minėti moduliai turėtų būti pakeisti, siekiant geresnės jų tarpusavio darnos.(3) Todėl turėtų būti atitinkamai pakeistas Direktyvos 1999/36/EB IV priedas.(4) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Pavojingų krovinių vežimo komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisIV priedo I dalies D modulio 1 punkto pirmame sakinyje "EB tipo tyrimo sertifikate", 3.1 punkto antros pastraipos trečioje įtraukoje "EB tipo tyrimo sertifikato" ir 3.2 punkto pirmoje pastraipoje žodžiai "EB tipo tyrimo sertifikato" atitinkamai keičiami žodžiais "EB tipo tyrimo sertifikate arba EB projekto tyrimo sertifikate" arba "EB tipo tyrimo sertifikato arba EB projekto tyrimo sertifikato".2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2003 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2002 m. birželio 6 d.Komisijos varduLoyola De PalacioPirmininko pavaduotojas[1] OL L 138, 1999 6 1, p. 20.[2] OL L 5, 2001 1 10, p. 4.--------------------------------------------------


title: 2001 m. lapkričio 9 d. Komisijos direktyva 2001/93/EB, iš dalies pakeičianti Direktyvą 91/630/EEB, nustatančią būtiniausius kiaulių apsaugos reikalavimus

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0093

Oficialusis leidinys L 316 , 01/12/2001 p. 0036 - 0038

		Komisijos direktyva 2001/93/EB2001 m. lapkričio 9 d.iš dalies pakeičianti Direktyvą 91/630/EEB, nustatančią būtiniausius kiaulių apsaugos reikalavimusEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvą 91/630/EEB, nustatančią būtiniausius kiaulių apsaugos reikalavimus [1], su pakeitimais, ypač į jos 5 straipsnį,kadangi:(1) Veterinarijos mokslinis komitetas, remdamasis Direktyvos 91/630/EEB 6 straipsniu, 1997 m. rugsėjo 30 d. patvirtino nuomonę dėl intensyviai laikomų kiaulių gerovės.(2) 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva 98/58/EB dėl ūkinės paskirties gyvūnų apsaugos [2], parengta remiantis Europos ūkininkavimui skirtų gyvūnų apsaugos konvencija, nustato Bendrijos nuostatas, taikomas visiems ūkiuose laikomiems gyvūnams ir susijusias su gyvūnams laikyti skirtų konstrukcijų reikalavimais, izoliavimo, šildymo bei ventiliavimo sąlygomis, įrenginių ir gyvulių tikrinimu. Todėl šiuos klausimus būtina išspręsti Direktyvos 91/630/EEB priede, kai reikia nustatyti išsamesnius reikalavimus.(3) Siekiant pagerinti grupėse laikomų kiaulių gerovę, reikėtų imtis atitinkamų jų apsaugos priemonių.(4) Uodegų pjaustymas, dantų karpymas ir šlifavimas kiaulėms gali sukelti laikiną tiesioginį ir užsitęsusį skausmą. Kastracija gali sukelti ilgesnį skausmą, kuris yra dar stipresnis, kai suplėšomi audiniai. Todėl ši praktika yra žalinga kiaulių gerovei, ypač kai minėtus veiksmus atlieka nekompetentingi ir nepatyrę asmenys. Dėl šios priežasties turėtų būti nustatytos geresnę praktiką užtikrinančios taisyklės.(5) Anksčiau minėtoje Veterinarijos mokslinio komiteto ataskaitoje gerovės sumetimais siūloma nenujunkyti jaunesnių kaip 28 dienų paršelių nuo paršavedės, nebent nujunkymas turėtų neigiamą poveikį paršavedės ar jos paršelių sveikatai arba jei ankstyvas nujunkymas yra naudingas paršelių sveikatai.(6) Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Veterinarijos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 91/630/EEB priedas keičiamas šios direktyvos priedu.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2003 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. lapkričio 9 d.Komisijos varduDavid ByrneKomisijos narys[1] OL L 340, 1991 12 11, p. 33.[2] OL L 221, 1998 8 8, p. 23.--------------------------------------------------PRIEDASI SKYRIUSBENDRIEJI REIKALAVIMAIBe atitinkamų Direktyvos 98/58/EB priedo nuostatų, dar taikomi šie reikalavimai.1. Toje pastato dalyje, kurioje laikomos kiaulės, vengiama daugiau kaip 85 dBA pastovaus triukšmo. Taip pat vengiama bet kokio nuolatinio arba staigaus triukšmo.2. Ne trumpiau kaip aštuonias valandas per dieną kiaulės turi būti laikomos ne mažiau kaip 40 liuksų stiprumo šviesoje.3. Kiaulių laikymo patalpa turi būti įrengta taip, kad gyvūnai galėtų:- lengvai patekti į jų gulėjimo vietą, kuri yra patogi fiziškai, šilta, tinkamai nusausinta, švari ir tinkama visiems vienu metu atsigulti,- normaliai ilsėtis ir keltis,- matyti kitas kiaules; tačiau savaitę prieš paršiavimąsi ir paršiuojantis paršavedės bei kiaulaitės gali būti laikomos taip, kad kitos jų nematytų.4. Nepaisant 3 straipsnio 5 dalies nuostatos, kiaulėms turi būti nuolat prieinama medžiaga, leidžianti patenkinti jų įgimtą smalsumo poreikį ir manipuliavimo poreikius, pvz., šiaudai, šienas, medis, pjuvenos, grybų kompostas, durpės arba minėtų medžiagų mišinys, nedarantis žalos gyvūnui sveikatai.5. Grindys turi būti lygios, bet neslidžios, kad kiaulės nesusižeistų, ir suprojektuotos, patiestos bei prižiūrimos taip, kad kiaulės nesusižeistų ar nepatirtų kančių. Jos turi atitikti kiaulių ūgį ir svorį, o jeigu nėra pakratų, paviršius turi būti kietas, lygus ir tvirtas.6. Visas kiaules būtina šerti ne mažiau kaip kartą per dieną. Kai šeriamos visos kiaulės ir ne iki soties, o naudojant automatinę sistemą, kai kiekvienas gyvūnas šeriamas atskirai, kiekviena kiaulė turi turėti galimybę patekti prie ėdalo tuo pačiu metu kaip ir kitos grupės kiaulės.7. Visi daugiau kaip dviejų savaičių paršeliai turi nuolat gauti pakankamą kiekį šviežio vandens.8. Visos intervencinės procedūros, atliekamos ne gydymo, diagnostikos arba kiaulių identifikavimo pagal atitinkamus teisės aktus tikslais, dėl kurių jautriosios kūno dalys yra sužalojamos arba jų netenkama arba dėl kurių pakinta kaulų struktūra, yra draudžiamos taikant šias išimtis:- vienodas paršelių kraštinių dantų sutrumpinimas juos šlifuojant arba kerpant žirklėmis ir neliečiant lygaus paviršiaus vėliau kaip septintą jų gyvenimo dieną; kuiliams prireikus gali būti sutrumpintos iltys, kad jie nesužeistų kitų gyvūnų arba nesusižeistų patys,- uodegos dalies nukirpimas,- kiaulių patinų kastravimas nesuplėšant audinių,- žiedų vėrimas į nosį tik tuo atveju, jei taikomos atviro laikymo sistemos, laikantis nacionalinių teisės aktų.Nei uodegos, nei kraštiniai dantys negali būti kerpami ar trumpinami reguliariai, o tik tada, kai nustatoma, kad buvo sužeisti paršavedžių speniai arba kitų paršelių ausys ar uodegos. Prieš atliekant minimas procedūras, atsižvelgiant į aplinką ir gyvulių tankumą, imamasi kitų priemonių, apsaugančių nuo uodegų kandžiojimo ir kitų blogybių. Dėl šios priežasties būtina pakeisti netinkamas aplinkos sąlygas arba valdymo sistemas.Visas pirmiau minėtas procedūras atlieka tik šios direktyvos 5 straipsnyje nurodytas veterinarijos gydytojas arba apmokytas asmuo, turintys patirtį tinkamai ir higieninėmis sąlygomis taikyti naudojamus metodus. Jei paršeliai kastruojami arba jų uodegos kerpamos po septynių dienų nuo gimimo, tai atlieka veterinarijos gydytojas ir tik naudodamas nuskausminamuosius vaistus bei papildomus ilgalaikio veikimo analgetikus.II SKYRIUSATSKIROS NUOSTATOS, SKIRTOS ĮVAIRIOMS KIAULIŲ KATEGORIJOMSA. KUILIAIKuilių tvartai turi būti išdėstyti ir sukonstruoti taip, kad gyvūnai galėtų apsisukti ir girdėti, uostyti bei matyti kitas kiaules. Suaugusiam kuiliui turi būti skirta ne mažiau kaip 6 m2 laisvo grindų ploto.Kai šie tvartai yra naudojami taip pat ir apvaisinimui, suaugusiam kuiliui turi būti skirta ne mažiau kaip 10 m2 laisvo grindų ploto ir tvartai turi būti be pertvarų. Nuo 2003 m. sausio 1 d. ši nuostata bus taikoma visiems naujai pastatytiems, perstatytiems arba po tos datos pirmą kartą pradėtiems eksploatuoti ūkiams. Nuo 2005 m. sausio 1 d. ši nuostata bus taikoma visiems ūkiams.B. PARŠAVEDĖS IR KIAULAITĖS1. Imamasi priemonių sumažinti grupėse laikomų kiaulių agresyvumą.2. Prireikus naikinami išoriniai bei vidiniai paršingų paršavedžių ir kiaulaičių parazitai. Paršiavimuisi skirtuose garduose laikomos paršingos paršavedės ir kiaulaitės turi būti kruopščiai nuvalomos.3. Savaitę prieš numatytą paršiavimąsi paršavedėms ir kiaulaitėms būtina duoti pakankamai medžiagos guoliams, nebent tai būtų techniškai neįmanoma dėl įmonėje taikomos srutų sistemos.4. Norint palengvinti natūralų paršiavimąsi arba paršiavimąsi, kai reikia pagalbos, paršavedžių ir kiaulaičių gardo užpakalinėje dalyje išskiriamas laisvas plotas.5. Paršiavimuisi skirtuose tvartuose, kuriuose kiaulės laikomos palaidos, turi būti įrengtos paršelių apsaugos priemonės, pvz., skersiniai.C. PARŠELIAI1. Grindų ploto dalis, kurios pakanka visiems gyvūnams tuo pačiu metu ilsėtis, turi būti kieta arba padengta dembliu, šiaudais ar kuria nors kita tinkama medžiaga.2. Kai naudojamas paršiavimuisi skirtas gardas, jame turi būti pakankamai vietos paršeliams žindyti.3. Nuo paršavedės paršeliai nenujunkomi ne mažiau kaip 28 dienas, nebent nenujunkymas turėtų neigiamo poveikio veislinės kiaulės arba paršelio gerovei ar sveikatai.Tačiau paršeliai gali būti nujunkyti ne daugiau kaip septyniomis dienomis anksčiau, jei jie bus laikomi specialiose patalpose, kurios prieš įkurdinant naują grupę yra ištuštinamos bei kruopščiai išvalomos ir kurios yra atskirtos nuo tų patalpų, kuriose buvo laikomos paršavedės, kad sumažėtų ligų perdavimo paršeliams galimybė.D. NUJUNKYTOS IR PENIMOS KIAULĖS1. Jei kiaulės yra laikomos grupėse, turi būti imamasi priemonių, kad jos tarpusavyje nesipeštų, nes tai nėra būdinga jų elgesiui.2. Kiek įmanoma, jos turėtų būti laikomos ne mišriose grupėse. Jei tenka laikyti tarpusavyje nepažįstamas kiaules, jos turėtų būti kuo jaunesnio amžiaus, pageidautina likus savaitei iki nujunkymo arba praėjus savaitei po jo. Jei kiaulės laikomos kartu su kitų grupių kiaulėmis, joms turėtų būti suteiktos sąlygos pabėgti arba pasislėpti nuo kitų.3. Pasirodžius pirmiesiems peštynių ženklams, tuoj pat ištiriamos priežastys ir imamasi atitinkamų priemonių, pvz., jei įmanoma, gyvūnams gausiai duodama šiaudų ar kitų medžiagų jų smalsumo poreikiui patenkinti. Puolami arba ypač agresyvūs gyvūnai turi būti atskiriami nuo būrio.4. Raminamieji vaistai siekiant palengvinti maišymosi padarinius yra skiriami tik kraštutiniais atvejais ir tik pasitarus su veterinarijos gydytoju.--------------------------------------------------


title: 2011 m. birželio 21 d. Tarybos direktyva 2011/64/ES dėl akcizų, taikomų apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų

text:
5.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 176/24

         TARYBOS DIREKTYVA 2011/64/ES
   2011 m. birželio 21 d.
   dėl akcizų, taikomų apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų
   (kodifikuota redakcija)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 113 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę,
   laikydamasi specialios teisėkūros procedūros,
   kadangi:

               (1)

               1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 92/79/EEB dėl mokesčių, taikomų cigaretėms, derinimo (1), 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 92/80/EEB dėl mokesčių, taikomų kitam nei cigaretės pramoniniam tabakui, derinimo (2) ir 1995 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 95/59/EB dėl kitų nei apyvartos mokesčių, kurie turi įtakos apdoroto tabako suvartojimui (3), buvo keletą kartų iš esmės keičiamos (4). Dėl aiškumo ir racionalumo minėtos direktyvos turėtų būti kodifikuotos, sujungiant jas į vieną aktą.

               (2)

               Sąjungos teisės aktai, reglamentuojantys su tabako produktais susijusius fiskalinius klausimus, turi užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą ir kartu aukštą sveikatos apsaugos lygį, kaip reikalaujama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 168 straipsnyje, atsižvelgiant į tai, kad tabako produktai gali labai pakenkti sveikatai ir kad Sąjunga yra Pasaulio sveikatos organizacijos Tabako kontrolės pagrindų konvencijos (TKPK) Šalis. Reikėtų atsižvelgti į padėtį, susijusią su kiekviena iš įvairių apdoroto tabako rūšių.

               (3)

               Vienas iš Europos Sąjungos sutarties tikslų yra palaikyti ekonominę sąjungą, kuri savo savybėmis būtų panaši į vidaus rinką, kurioje veiktų sveika konkurencija. Kalbant apie apdorotą tabaką, šio tikslo įgyvendinimas reiškia, kad šio sektoriaus produktų suvartojimui įtakos turinčių mokesčių taikymas valstybėse narėse neturi iškreipti konkurencijos sąlygų ir trukdyti laisvam produktų judėjimui Sąjungoje.

               (4)

               Reikėtų apibrėžti įvairias apdoroto tabako rūšis, besiskiriančias savo savybėmis ir naudojimo būdu.

               (5)

               Reikia atskirti cigaretėms sukti naudojamą susmulkintą tabaką ir kitą rūkomąjį tabaką.

               (6)

               Tabako ritinėliai, kurie yra tinkami rūkyti tokie, kokie jie yra, po paprasto parengimo rankomis, taip pat turėtų būti laikomi cigaretėmis siekiant vienodo šių produktų apmokestinimo.

               (7)

               Gamintojas turi būti apibrėžtas kaip fizinis arba juridinis asmuo, kuris faktiškai ruošia tabako produktus ir nustato maksimalią mažmeninę pardavimo kainą kiekvienai valstybei narei, kurioje atitinkami produktai turi būti išleisti vartojimui.

               (8)

               Siekiant vienodo ir sąžiningo apmokestinimo, cigarečių, cigarų bei cigarilių ir kitų rūkomojo tabako produktų terminų apibrėžtys turėtų būti nustatytos taip, kad atitinkamai tabako ritinėliai, kurie pagal jų ilgį gali būti laikomi dviem ar daugiau cigarečių, nustatant akcizą būtų laikomi dviem ar daugiau cigarečių, cigaras, kuris daugeliu atžvilgių panašus į cigaretę, nustatant akcizą būtų laikomas cigarete, rūkomasis tabakas, kuris daugeliu atžvilgių panašus į susmulkintą tabaką, kuris skirtas cigaretėms sukti, nustatant akcizą būtų laikomas smulkintu tabaku, o tabako liekanos būtų aiškiai apibrėžtos. Atsižvelgiant į ekonominius sunkumus, su kuriais susidurtų atitinkami veiklos vykdytojai Vokietijoje ir Vengrijoje, Vokietijai ir Vengrijai turėtų būti leista cigarų ir cigarilių apibrėžties taikymą atidėti iki 2015 m. sausio 1 d.

               (9)

               Kiek tai yra susiję su akcizais, struktūrų derinimas visų pirma turi užtikrinti, kad, taikant mokestį, nebus iškreipta konkurencija tai pačiai grupei priklausančiose atskirose apdoroto tabako kategorijose ir, atitinkamai, bus įgyvendintas valstybių narių nacionalinių rinkų atidarymas.

               (10)

               Konkurencijai būtini poreikiai apima laisvai formuojamų kainų sistemą visose apdoroto tabako grupėse.

               (11)

               Cigaretėms taikomo akcizo struktūra turi apimti ne tik specifinį komponentą, skaičiuojamą vienam produkto vienetui, bet ir proporcinį komponentą, nustatomą pagal mažmeninę pardavimo kainą, įskaitant visus mokesčius. Cigaretėms taikomas apyvartos mokestis veikia taip pat, kaip ad valorem akcizas, ir į tai turėtų būti atsižvelgiama nustatant akcizo specifinio komponento santykį su visa mokesčių suma.

               (12)

               Nedarant poveikio mišriai mokesčių struktūrai ir specifinio komponento maksimaliai procentinei daliai visoje mokesčių sumoje, valstybėms narėms turėtų būti suteikta veiksmingų priemonių cigaretėms taikyti specifinį ar minimalų akcizą, siekiant užtikrinti, jog visoje Sąjungoje būtų taikomas bent minimalus akcizų tarifas.

               (13)

               Kad vidaus rinka veiktų tinkamai, būtina nustatyti minimalų akcizą visų kategorijų apdorotam tabakui.

               (14)

               Cigarečių atžvilgiu turėtų būti užtikrintos neutralios gamintojų konkurencijos sąlygos, turėtų būti sumažintas tabako rinkų suskaidymas ir turėtų būti pabrėžiami sveikatos apsaugos tikslai. Todėl su kaina susijęs minimalus apmokestinimas turėtų būti nustatomas pagal vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą, o minimali (išreikšta pinigais) suma turėtų būti taikoma visoms cigaretėms. Dėl tų pačių priežasčių vidutinė svertinė mažmeninė pardavimo kaina taip pat turėtų būti orientyru vertinant specifinio akcizo svarbą visai mokesčių sumai.

               (15)

               Svarbiausiose tabako produktų grupėse, taip pat ir susmulkinto tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, ypač cigarečių, kainų ir akcizų lygiuose tarp valstybių narių dar yra didelių skirtumų, kurie gali trukdyti veikti vidaus rinkai. Tam tikra valstybėse narėse taikomų mokesčių lygių konvergencija padėtų sumažinti sukčiavimą ir kontrabandą Sąjungoje.

               (16)

               Tokia konvergencija taip pat padėtų užtikrinti aukštą žmonių sveikatos apsaugos lygį. Apmokestinimo lygis yra pagrindinis veiksnys, kuris daro įtaką tabako produktų kainoms, o tai atitinkamai turi įtakos vartotojų rūkymo įpročiams. Sukčiavimas ir kontrabanda kelia pavojų nuo mokesčių priklausančiam kainų lygiui, ypač cigarečių ir susmulkinto tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, kainų lygiui, ir taip trukdo siekti tabako kontrolės ir sveikatos apsaugos tikslų.

               (17)

               Reikėtų suderinti visų produktų, išskyrus cigaretes, priskiriamų tai pačiai apdoroto tabako grupei, apmokestinimo lygį. Vidaus rinkos veikimui tinkamiausia mišrų minimalų akcizą nustatyti procentine išraiška, suma už vieną kilogramą arba už nurodytą vienetų skaičių.

               (18)

               Susmulkintam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti, Sąjungos su kaina siejamas minimalus apmokestinimas turėtų būti nustatomas taip, kad poveikis būtų panašus, kaip cigarečių atveju, o vidutinė svertinė mažmeninė pardavimo kaina turėtų būti laikoma orientaciniu dydžiu.

               (19)

               Būtina pasiekti, kad minimalus susmulkinto tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, apmokestinimas būtų panašaus lygio kaip cigaretėms taikomas minimalus apmokestinimas, kad būtų labiau atsižvelgta į abiejų produktų konkurencijos lygį, kurį atspindi nagrinėti vartojimo modeliai, taip pat į tai, kad abu produktai vienodai žalingi.

               (20)

               Portugalijai turėtų būti suteikta galimybė taikyti sumažintą akcizą cigaretėms, pagamintoms smulkių gamintojų ir vartojamoms tolimiausiuose Azorų ir Madeiros salų regionuose.

               (21)

               Pereinamieji laikotarpiai turėtų leisti valstybėms narėms sklandžiai prisitaikyti prie mišriojo akcizo lygių, tokiu būdu apribojant galimą šalutinį poveikį.

               (22)

               Siekiant išvengti žalos Korsikos ekonominei ir socialinei pusiausvyrai, yra labai svarbu ir pateisinama iki 2015 m. gruodžio 31 d. nustatyti nukrypti leidžiančią nuostatą, pagal kurią Prancūzija cigaretėms ir kitam apdorotam tabakui, skirtam vartoti Korsikoje, gali taikyti mažesnį nei nacionalinis akcizo tarifą. Iki tos datos apdoroto tabako, skirto vartoti Korsikoje, apmokestinimo taisyklės turėtų būti visiškai suderintos su žemyninėje Prancūzijos dalyje taikomomis taisyklėmis. Nepaisant to, reikėtų vengti pernelyg staigaus pasikeitimo, todėl šiuo metu Korsikoje cigaretėms ir susmulkintam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti, taikomas akcizas turėtų būti didinamas palaipsniui.

               (23)

               Daugelis valstybių narių atleidžia nuo akcizo arba grąžina jį už tam tikrą apdorotą tabaką, atsižvelgdamos į jo panaudojimą, ir šioje direktyvoje reikia reglamentuoti minėtąjį atleidimą nuo akcizo arba jo grąžinimą.

               (24)

               Reikėtų nustatyti tvarką, kuri leistų šioje direktyvoje nurodytus tarifus arba sumas reguliariai peržiūrėti pagal Komisijos ataskaitą, atsižvelgiant į visus atitinkamus veiksnius.

               (25)

               Ši direktyva neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, nustatytais I priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1   SKYRIUS

      DALYKAS

   1 straipsnis
   Šioje direktyvoje nustatomi bendrieji akcizo, kurį valstybės narės taiko apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų derinimo principai.
   2   SKYRIUS

      TERMINŲ APIBRĖŽTYS

   2 straipsnis
   1.   Šioje direktyvoje apdorotas tabakas – tai:

               a)

               cigaretės;

               b)

               cigarai ir cigarilės;

               c)

               rūkomasis tabakas:

                           i)

                           susmulkintas tabakas, skirtas cigaretėms sukti;

                           ii)

                           kitas rūkomasis tabakas.

         2.   Produktai, kurie yra visiškai arba iš dalies pagaminti ne iš tabako, bet iš kitų medžiagų, tačiau kitaip atitinkantys 3 straipsnyje ar 5 straipsnio 1 dalyje išvardytus kriterijus, yra laikomi cigaretėmis ir rūkomuoju tabaku.
   Nepaisant pirmos pastraipos, produktai, kurių sudėtyje nėra tabako ir kurie naudojami tik medicinos tikslams, nelaikomi apdorotu tabaku.
   3.   Nepaisant galiojančių Sąjungos nuostatų, šio straipsnio 2 dalyje ir 3, 4 bei 5 straipsniuose nurodytos terminų apibrėžtys nedaro poveikio tuose straipsniuose nurodytoms skirtingoms produktų grupėms taikomo apmokestinimo būdo arba mokesčio dydžio pasirinkimui.
   3 straipsnis
   1.   Šioje direktyvoje cigaretės – tai:

               a)

               tabako ritinėliai, tinkami rūkymui tokie, kokie jie yra, nepriskirtini prie cigarų ar cigarilių, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalyje;

               b)

               tabako ritinėliai, kurie paprastu nepramoniniu būdu gali būti įkišti į vamzdelius, pagamintus iš cigarečių popieriaus;

               c)

               tabako ritinėliai, kurie paprastu nepramoniniu būdu gali būti įvynioti į cigarečių popierių.

         2.   Taikant akcizą, 1 dalyje nurodytas tabako ritinėlis laikomas dviem cigaretėmis, jei jo ilgis be filtro ar kandiklio yra didesnis kaip 8 cm, bet ne didesnis kaip 11 cm, ir laikomas trimis cigaretėmis, jei jo ilgis be filtro ar kandiklio yra didesnis kaip 11 cm, bet ne didesnis kaip 14 cm ir taip toliau.
   4 straipsnis
   1.   Šioje direktyvoje toliau išvardyti produktai laikomi cigarais arba cigarilėmis, jeigu, atsižvelgiant į jų savybes ir įprastus vartotojų lūkesčius, juos galima rūkyti tik tokius, kokie jie yra:

               a)

               tabako ritinėliai, įvynioti į išorinį apvalkalą, pagamintą iš natūralaus tabako;

               b)

               tabako ritinėliai su smulkinto mišinio užpildu, įvynioti į išorinį įprastinės cigaro spalvos apvalkalą, visiškai dengiantį produktą ir pagamintą iš regeneruoto tabako, tam tikrais atvejais apimant filtrą, tačiau cigarų su galvutėmis atveju neapimant galvutės, jeigu jų vieneto svoris, neįskaitant filtro ar kandiklio, yra ne mažesnis kaip 2,3 g ir ne didesnis kaip 10 g, o ne mažiau kaip trečdalyje ritinėlio ilgio apskritimo perimetras yra ne mažesnis kaip 34 mm.

         2.   Nukrypstant nuo 1 dalies, Vokietija ir Vengrija gali ir toliau taikyti toliau pateiktą pastraipą iki 2014 m. gruodžio 31 d.
   Toliau išvardyti produktai yra laikomi cigarais arba cigarilėmis, jeigu juos galima rūkyti tokius, kokie jie yra:

               a)

               tabako ritinėliai, pagaminti vien iš natūralaus tabako;

               b)

               tabako ritinėliai, įvynioti į išorinį apvalkalą pagamintą iš natūralaus tabako;

               c)

               tabako ritinėliai su smulkinto mišinio užpildu, įvynioti į išorinį įprastinės cigaro spalvos apvalkalą, visiškai dengiantį produktą, tam tikrais atvejais apimant filtrą, bet ne tada, kai cigaro filtras ir rišiklis pagaminti iš regeneruoto tabako, jeigu vieneto svoris be filtro ar kandiklio yra ne mažesnis kaip 1,2 g, ir kurių apvalkalas yra sudėtas spiraline forma ne mažesniu kaip 30o smailiu kampu išilginės cigaro ašies atžvilgiu;

               d)

               tabako ritinėliai su smulkinto mišinio užpildu, įvynioti į išorinį įprastinės cigaro spalvos apvalkalą, visiškai dengiantį produktą ir pagamintą iš regeneruoto tabako, tam tikrais atvejais apimant filtrą, tačiau cigarų su filtrais atveju filtrą paliekant neįsuktą, jeigu jų vieneto svoris, neįskaitant filtro ar kandiklio, yra ne mažesnis kaip 2,3 g, o ne mažiau kaip trečdalyje ritinėlio ilgio apskritimo perimetras yra ne mažesnis kaip 34 mm.

         3.   Produktai, kurių sudėtyje yra kitų nei tabakas medžiagų, tačiau jie atitinka 1 dalyje išvardytus kriterijus, laikomi cigarais arba cigarilėmis.
   5 straipsnis
   1.   Šioje direktyvoje rūkomasis tabakas – tai:

               a)

               tabakas, kuris buvo supjaustytas arba kitaip susmulkintas, suspaustas į briketus arba nesuspaustas, kurį galima rūkyti ir be tolesnio pramoninio apdorojimo;

               b)

               mažmeninei prekybai skirtos tabako liekanos, kurioms netaikomas 3 straipsnis ir 4 straipsnio 1 dalis, ir kurios gali būti rūkomos. Šiame straipsnyje tabako liekanos – tabako lapų liekanos ir šalutiniai produktai, gauti apdorojant tabaką ar gaminant tabako produktus.

         2.   Rūkomasis tabakas, kurio daugiau kaip 25 % svorio sudaro mažesnio kaip 1,5 mm pločio dalelės, yra laikomas cigaretėms sukti skirtu susmulkintu tabaku.
   Valstybės narės cigaretėms sukti skirtu susmulkintu tabaku taip pat gali laikyti rūkomąjį tabaką, kurio daugiau kaip 25 % svorio sudaro 1,5 mm ar didesnio pločio dalelės ir kuris buvo parduotas arba skirtas parduoti cigaretėms sukti.
   6 straipsnis
   Sąjungoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, kuris iš tabako gamina mažmeniniam pardavimui skirtus produktus, yra laikomas gamintoju.
   3   SKYRIUS

      CIGARETĖMS TAIKOMOS NUOSTATOS

   7 straipsnis
   1.   Sąjungoje pagamintoms, taip pat iš trečiųjų šalių importuotoms cigaretėms taikomas ad valorem akcizas, skaičiuojamas pagal maksimalią mažmeninę pardavimo kainą, įskaitant muitą, ir specifinis akcizas, skaičiuojamas produkto vienetui.
   Nepaisant pirmos pastraipos, valstybės narės į cigaretėms taikomo ad valorem akcizo skaičiavimo bazę gali neįtraukti muitų.
   2.   Ad valorem akcizo tarifas ir specifinio akcizo dydis turi būti vienodi visoms cigaretėms.
   3.   Baigiamajame struktūrų derinimo etape visose valstybėse narėse cigaretėms nustatomas vienodas specifinio akcizo ir ad valorem akcizo bei apyvartos mokesčio dydžio santykis taip, kad mažmeninių pardavimo kainų skalė teisingai atspindėtų gamintojų pardavimo kainų skirtumus.
   4.   Prireikus cigaretėms taikomą akcizą gali sudaryti minimalus mokesčių komponentas, su sąlyga, kad bus griežtai laikomasi mišrios mokesčių struktūros ir specifinio akcizo komponento ribų, kaip nustatyta 8 straipsnyje.
   8 straipsnis
   1.   Specifinio akcizo komponento procentinė dalis bendroje cigaretėms taikomų mokesčių sumoje nustatoma pagal vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą.
   2.   Vidutinė svertinė mažmeninė pardavimo kaina apskaičiuojama pagal visų išleistų vartoti cigarečių bendrą vertę, grindžiamą mažmenine pardavimo kaina, įskaitant visus mokesčius, padalintą iš viso išleistų vartoti cigarečių kiekio. Ji nustatoma kiekvienais metais ne vėliau kaip kovo 1 d. remiantis duomenimis, susijusiais su visais tokiais praėjusių kalendorinių metų išleistais vartoti kiekiais.
   3.   Iki 2013 m. gruodžio 31 d. specifinis akcizo komponentas neturi sudaryti mažiau kaip 5 % arba daugiau kaip 76,5 % visos mokesčių sumos, kuri apskaičiuojama susumavus:

               a)

               specifinį akcizą;

               b)

                  ad valorem akcizą ir pridėtinės vertės mokestį (toliau – PVM) nuo vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos.

         4.   Nuo 2014 m. sausio 1 d. cigaretėms taikomas specifinis akcizo komponentas neturi sudaryti mažiau kaip 7,5 % ir daugiau kaip 76,5 % visos mokesčių sumos, kuri apskaičiuojama susumavus:

               a)

               specifinį akcizą;

               b)

                  ad valorem akcizą ir PVM nuo vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos.

         5.   Jei valstybėje narėje pasikeičia vidutinė svertinė mažmeninė cigarečių pardavimo kaina ir dėl to specifinis akcizo komponentas, išreikštas visos mokesčių sumos procentine dalimi, nebesiekia 5 % arba 7,5 %, atsižvelgiant į tai, kuri riba taikoma, arba sudaro daugiau kaip 76,5 % visos mokesčių sumos, atitinkama valstybė narė, nukrypdama nuo 3 ir 4 dalių, iki antrųjų metų, skaičiuojant nuo įvykusio kainos pasikeitimo, sausio 1 d. gali nekoreguoti specifinio akcizo dydžio.
   6.   Atsižvelgdamos į šio straipsnio 3, 4 ir 5 dalis ir 7 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, valstybės narės gali taikyti minimalų akcizą cigaretėms.
   9 straipsnis
   1.   Valstybės narės cigaretėms taiko minimalius vartojimo mokesčius pagal šiame skyriuje nustatytas taisykles.
   2.   1 dalis taikoma mokesčiams, kurie pagal šio skyriaus nuostatas taikomi cigaretėms, būtent:

               a)

               specifiniam akcizui už produkto vienetą;

               b)

                  ad valorem akcizui, apskaičiuotam pagal maksimalią mažmeninę pardavimo kainą;

               c)

               PVM, proporcingam mažmeninei pardavimo kainai.

         10 straipsnis
   1.   Cigaretėms taikomas mišrusis akcizas (specifinis akcizas ir ad valorem akcizas, išskyrus PVM) sudaro ne mažiau kaip 57 % vidutinės svertinės mažmeninės išleistų vartoti cigarečių pardavimo kainos. Šis akcizas neturi būti mažesnis kaip 64 EUR už 1 000 cigarečių, neatsižvelgiant į vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą.
   Tačiau valstybės narės, taikančios ne mažiau kaip 101 EUR už 1 000 cigarečių akcizą pagal vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą, gali nesilaikyti pirmoje pastraipoje nustatyto 57 % reikalavimo.
   2.   Nuo 2014 m. sausio 1 d. cigaretėms taikomas mišrusis akcizas sudaro ne mažiau kaip 60 % vidutinės svertinės mažmeninės išleistų vartoti cigarečių pardavimo kainos. Šis akcizas neturi būti mažesnis kaip 90 EUR už 1 000 cigarečių, neatsižvelgiant į vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą.
   Tačiau valstybės narės, taikančios ne mažiau kaip 115 EUR už 1 000 cigarečių akcizą pagal vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą, gali nesilaikyti pirmoje pastraipoje nustatyto 60 % reikalavimo.
   Bulgarijai, Estijai, Graikijai, Latvijai, Lietuvai, Vengrijai, Lenkijai ir Rumunijai leidžiama taikyti pereinamąjį laikotarpį iki 2017 m. gruodžio 31 d., kad būtų įgyvendinti pirmoje ir antroje pastraipose nustatyti reikalavimai.
   3.   Valstybės narės laipsniškai didina akcizus, kad 2 dalyje nurodytą dieną būtų įvykdyti toje dalyje nurodyti reikalavimai.
   11 straipsnis
   1.   Jei valstybėje narėje pasikeičia vidutinė svertinė mažmeninė cigarečių pardavimo kaina ir dėl to mišrusis akcizas nebesiekia 10 straipsnio atitinkamai 1 dalies pirmame sakinyje ir 2 dalies pirmame sakinyje nurodyto lygio, tokia valstybė narė gali nekoreguoti to akcizo iki antrųjų metų, skaičiuojant nuo įvykusio pasikeitimo, sausio 1 d.
   2.   Jei valstybė narė padidina cigarečių PVM, ji gali sumažinti mišrųjį akcizą iki dydžio, kuris, išreikštas vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos procentine dalimi, būtų lygus PVM tarifo padidėjimui, taip pat išreikštam vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos procentine dalimi, netgi jei dėl tokio koregavimo mišrusis akcizas nebesiektų 10 straipsnio atitinkamai 1 dalies pirmame sakinyje ir 2 dalies pirmame sakinyje nustatyto lygio, išreikšto vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos procentine dalimi.
   Tačiau valstybė narė vėl padidina tą akcizą, kad iki antrųjų metų, skaičiuojant nuo įvykusio sumažėjimo, sausio 1 d. pasiektų bent jau šį lygį.
   12 straipsnis
   1.   Portugalijai leidžiama taikyti sumažintą akcizą – iki 50 % mažesnį, už numatytą 10 straipsnyje cigaretėms, pagamintoms smulkių gamintojų, kurių kiekvieno metinė produkcija neviršija 500 tonų, ir vartojamoms tolimiausiuose Azorų ir Madeiros salų regionuose.
   2.   Nukrypstant nuo 10 straipsnio, Prancūzija nuo 2010 m. sausio 1 d. iki 2015 m. gruodžio 31 d. gali toliau taikyti sumažintą akcizo tarifą cigaretėms, išleistoms vartoti Korsikos departamentuose, neviršijant metinės 1 200 tonų kvotos. Sumažintas tarifas:

               a)

               iki 2012 m. gruodžio 31 d., ne mažiau kaip 44 % kainos tų cigarečių, kurios patenka į paklausiausių tuose departamentuose cigarečių kainų kategoriją;

               b)

               nuo 2013 m. sausio 1 d., ne mažiau kaip 50 % vidutinės svertinės mažmeninės vartojimui išleistų cigarečių pardavimo kainos; šis akcizas neturi būti mažesnis kaip 88 EUR už 1 000 cigarečių, neatsižvelgiant į vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą;

               c)

               nuo 2015 m. sausio 1 d., ne mažiau kaip 57 % vidutinės svertinės mažmeninės vartojimui išleistų cigarečių pardavimo kainos; šis akcizas neturi būti mažesnis kaip 90 EUR už 1 000 cigarečių, neatsižvelgiant į vidutinę svertinę mažmeninę pardavimo kainą.

         4   SKYRIUS

      KITAM NEI CIGARETĖS APDOROTAM TABAKUI TAIKOMOS NUOSTATOS

   13 straipsnis
   Toliau išvardytoms Sąjungoje pagaminto, taip pat iš trečiųjų šalių importuoto apdoroto tabako grupėms kiekvienoje valstybėje narėje yra taikomas minimalus akcizas, kaip nustatyta 14 straipsnyje:

               a)

               cigarams ir cigarilėms;

               b)

               susmulkintam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti;

               c)

               kitoms rūkomojo tabako rūšims.

         14 straipsnis
   1.   Valstybės narės taiko akcizą, kuris gali būti:

               a)

                  ad valorem mokestis, apskaičiuojamas pagal kiekvieno produkto maksimalią mažmeninę pardavimo kainą, laisvai nustatomas Sąjungoje įsisteigusių gamintojų ir importuotojų iš trečiųjų šalių, taikomas pagal 15 straipsnio nuostatas; arba

               b)

               specifinis mokestis, skaičiuojamas produkto kilogramui arba, cigarų ir cigarilių atveju, tam tikram vienetų kiekiui; arba

               c)

               derinys, apimantis ad valorem ir specifinio akcizų elementus.

         Kai taikomas ad valorem arba kombinuotasis akcizas, valstybės narės gali nustatyti minimalų akcizo dydį.
   2.   Mišrusis akcizo mokestis (specifinis akcizas ir (arba) ad valorem akcizas, išskyrus PVM), skaičiuojamas procentais, už produkto kilogramą arba nustatytą produkto vienetų kiekį, negali būti mažesnis negu šie nustatyti tarifai arba minimalūs dydžiai:
   a)   cigarams ar cigarilėms:: 5 % mažmeninės pardavimo kainos, įskaitant visus mokesčius, arba 12 EUR už 1 000 vienetų arba vieną kilogramą;
   b)   susmulkintam rūkomajam tabakui, skirtam cigaretėms sukti: 40 % išleisto vartoti susmulkinto rūkomojo tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos, arba 40 EUR už vieną kilogramą;
   c)   kitoms rūkomojo tabako rūšims: 20 % mažmeninės pardavimo kainos, įskaitant visus mokesčius, arba 22 EUR už vieną kilogramą.
   Nuo 2013 m. sausio 1 d. mišrusis akcizas susmulkintam rūkomajam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti, sudaro ne mažiau kaip 43 % išleisto vartoti susmulkinto rūkomojo tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos arba yra ne mažesnis kaip 47 EUR už kilogramą.
   Nuo 2015 m. sausio 1 d. mišrusis akcizas susmulkintam rūkomajam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti, sudaro ne mažiau kaip 46 % išleisto vartoti susmulkinto rūkomojo tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos arba yra ne mažesnis kaip 54 EUR už kilogramą.
   Nuo 2018 m. sausio 1 d. mišrusis akcizas susmulkintam rūkomajam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti, sudaro ne mažiau kaip 48 % išleisto vartoti susmulkinto rūkomojo tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos arba yra ne mažesnis kaip 60 EUR už kilogramą.
   Nuo 2020 m. sausio 1 d. mišrusis akcizas susmulkintam rūkomajam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti, sudaro ne mažiau kaip 50 % išleisto vartoti susmulkinto rūkomojo tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, vidutinės svertinės mažmeninės pardavimo kainos arba yra ne mažesnis kaip 60 EUR už kilogramą.
   Vidutinė svertinė mažmeninė pardavimo kaina apskaičiuojama pagal išleisto vartoti susmulkinto rūkomojo tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, bendrą vertę, grindžiamą mažmenine pardavimo kaina, įskaitant visus mokesčius, padalintą iš viso išleisto vartoti susmulkinto rūkomojo tabako, kuris skirtas cigaretėms sukti, kiekio. Ji nustatoma kiekvienais metais ne vėliau kaip kovo 1 d. remiantis duomenimis, susijusiais su visais tokiais praėjusių kalendorinių metų išleistais vartoti kiekiais.
   3.   1 ir 2 dalyse nurodyti tarifai arba sumos galioja visiems produktams, priskiriamiems atitinkamai apdoroto tabako grupei, neskirstant kiekvienoje grupėje produktų pagal kokybę, pateikimą, kilmę, panaudotas medžiagas, dalyvaujančių firmų savybes ar kurį nors kitą kriterijų.
   4.   Nukrypstant nuo 1 ir 2 dalių, Prancūzija nuo 2010 m. sausio 1 d. iki 2015 m. gruodžio 31 d. gali toliau taikyti sumažintą akcizo tarifą apdorotam tabakui (išskyrus cigaretes), išleistam vartoti Korsikos departamentuose. Sumažintas tarifas yra:
   a)   cigarams ir cigarilėms: ne mažiau kaip 10 % mažmeninės pardavimo kainos, įskaitant visus mokesčius;
   b)   susmulkintam rūkomajam tabakui, kuris skirtas cigaretėms sukti:

               i)

               iki 2012 m. gruodžio 31 d. – ne mažiau kaip 27 % mažmeninės pardavimo kainos, įskaitant visus mokesčius;

               ii)

               nuo 2013 m. sausio 1 d. – ne mažiau kaip 30 % mažmeninės pardavimo kainos, įskaitant visus mokesčius;

               iii)

               nuo 2015 m. sausio 1 d. – ne mažiau kaip 35 % mažmeninės pardavimo kainos, įskaitant visus mokesčius;

         c)   kitam rūkomajam tabakui: ne mažiau kaip 22 % mažmeninės pardavimo kainos, įskaitant visus mokesčius.
   5   SKYRIUS

      APDOROTO TABAKO MAKSIMALIOS MAŽMENINĖS PARDAVIMO KAINOS NUSTATYMAS, AKCIZO SURINKIMAS, LENGVATOS IR SUGRĄŽINIMAS

   15 straipsnis
   1.   Gamintojai arba, prireikus, jų atstovai ar įgaliotieji tarpininkai Sąjungoje ir tabako importuotojai iš trečiųjų šalių gali laisvai nustatyti maksimalią mažmeninę kiekvieno savo produkto pardavimo kainą kiekvienai valstybei narei, kurioje atitinkami produktai turi būti išleisti vartojimui.
   Tačiau pirma pastraipa neriboja teisės įgyvendinti nacionalinės teisės normas dėl kainų lygių kontrolės arba nustatytų kainų laikymosi, jeigu minėtosios normos neprieštarauja Sąjungos teisės aktams.
   2.   Siekdamos palengvinti akcizo taikymą, valstybės narės kiekvienai apdoroto tabako grupei gali nustatyti mažmeninių pardavimo kainų skalę su sąlyga, kad kiekvienos skalės apimtis ir įvairovė turi faktiškai atitikti Sąjungos kilmės produktų įvairovę.
   Kiekviena skalė galioja visiems produktams, priskiriamiems apdoroto tabako grupei, kuriai ji yra nustatyta, neskirstant produktų arba panaudotų medžiagų pagal kokybę, pateikimą ir kilmę, įmonių charakteristikas arba pagal kuriuos nors kitus kriterijus.
   16 straipsnis
   1.   Akcizo surinkimo taisyklės derinamos ne vėliau kaip baigiamajame akcizo derinimo etape. Pirmesniame etape akcizas iš esmės surenkamas naudojant fiskalinį ženklinimą. Jeigu valstybės narės, surinkdamos akcizą, naudoja fiskalinį ženklinimą, jos tokius ženklus privalo pateikti kitų valstybių narių gamintojams ir tiekėjams. Valstybės narės, kurios akcizui surinkti naudoja kitokias priemones, užtikrina, kad tokios priemonės nekeltų prekybai administracinių arba techninių kliūčių.
   2.   Detalios akcizo taikymo ir mokėjimo taisyklės apdoroto tabako importuotojams ir Sąjungos gamintojams taikomos atsižvelgiant į 1 dalyje nustatytą sistemą.
   17 straipsnis
   Toliau išvardyti produktai gali būti neapmokestinami akcizu, arba už juos sumokėtas akcizas gali būti grąžintas:

               a)

               denatūruotas apdorotas tabakas, naudojamas pramonėje arba sodininkystėje;

               b)

               apdorotas tabakas, kuris sunaikinamas esant administracinei priežiūrai;

               c)

               apdorotas tabakas, kuris yra skirtas tik moksliniams tyrimams ir tyrimams, susijusiems su produkto kokybe;

               d)

               apdorotas tabakas, kurį perdirba gamintojas.

         Valstybės narės nustato sąlygas ir formalumus, kurių reikia laikytis atleidžiant nuo akcizo mokėjimo ir grąžinant sumokėtą akcizą.
   6   SKYRIUS

      BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

   18 straipsnis
   1.   Kartą per metus Komisija skelbia mišriojo akcizo tarifams taikomą euro, perskaičiuoto nacionaline valiuta, vertę.
   Taikomi tokie valiutų kursai, kurie yra pirmąją spalio mėnesio darbo dieną ir skelbiami Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje bei taikomi nuo kitų kalendorinių metų sausio 1 d.
   2.   Valstybės narės gali toliau taikyti tuos akcizo tarifus, kurie galiojo vykdant 1 dalyje numatytą kasmetinį tarifų koregavimą, jeigu, konvertavus eurais išreikštus akcizo tarifus, nacionaline valiuta išreikšti akcizo tarifai padidėtų mažiau nei 5 % arba mažiau nei 5 EUR atsižvelgiant į tai, kuris tarifas yra mažesnis.
   19 straipsnis
   1.   Kas ketverius metus Komisija Tarybai teikia ataskaitą ir atitinkamais atvejais pasiūlymą dėl šioje direktyvoje nurodytų akcizų tarifų ir struktūros.
   Rengdama ataskaitą Komisija atsižvelgia į tai, ar tinkamai veikia vidaus rinka, į realią akcizų tarifų normą ir platesnius Sutarties tikslus.
   2.   1 dalyje nurodyta ataskaita visų pirma grindžiama valstybių narių pateikta informacija.
   3.   Komisija, laikydamasi Tarybos direktyvos 2008/118/EB (5) 43 straipsnyje nustatytos tvarkos, sudaro ataskaitai reikalingų statistinių duomenų sąrašą, išskyrus su atskirais fiziniais asmenimis ar teisiniais subjektais susijusius duomenis. Be duomenų, kurie paprastai prieinami valstybėms narėms, sąraše nurodomi tik tie duomenys, kurių rinkimas ir tvarkymas valstybėms narėms netampa pernelyg didele administracine našta.
   4.   Komisija neskelbia ar kitaip neplatina duomenų, jei dėl to būtų atskleista komercinė, pramoninė ar profesinė paslaptis.
   20 straipsnis
   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   21 straipsnis
   Direktyvos 92/79/EEB, 92/80/EEB ir 95/59/EB su pakeitimais, padarytais I priedo A dalyje išdėstytomis direktyvomis, yra panaikinamos nedarant poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, nustatytais I priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintas direktyvas laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir aiškinamos pagal II priede pateiktą atitikties lentelę.
   22 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja 2011 m. sausio 1 d.
   23 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Liuksemburge 2011 m. birželio 21 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         FAZEKAS S.

      (1)  OL L 316, 1992 10 31, p. 8.

      (2)  OL L 316, 1992 10 31, p. 10.

      (3)  OL L 291, 1995 12 6, p. 40.

      (4)  Žr. I priedo A dalį.

      (5)  OL L 9, 2009 1 14, p. 12.

      I PRIEDAS
      A   DALIS

         Panaikinamos direktyvos su jų vėlesnių pakeitimų sąrašu

      (nurodytos 21 straipsnyje)

                  Tarybos direktyva 92/79/EEB
                  (OL L 316, 1992 10 31, p. 8)

                  Tarybos direktyva 1999/81/EB
                  (OL L 211, 1999 8 11, p. 47)

                  tik 1 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2002/10/EB
                  (OL L 46, 2002 2 16, p. 26)

                  tik 1 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2003/117/EB
                  (OL L 333, 2003 12 20, p. 49)

                  tik 1 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2010/12/ES
                  (OL L 50, 2010 2 27, p. 1)

                  tik 1 straipsnis

                  Tarybos direktyva 92/80/EEB
                  (OL L 316, 1992 10 31, p. 10)

                  Tarybos direktyva 1999/81/EB
                  (OL L 211, 1999 8 11, p. 47)

                  tik 2 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2002/10/EB
                  (OL L 46, 2002 2 16, p. 26)

                  tik 2 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2003/117/EB
                  (OL L 333, 2003 12 20, p. 49)

                  tik 2 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2010/12/ES
                  (OL L 50, 2010 2 27, p. 1)

                  tik 2 straipsnis

                  Tarybos direktyva 95/59/EB
                  (OL L 291, 1995 12 6, p. 40)

                  Tarybos direktyva 1999/81/EB
                  (OL L 211, 1999 8 11, p. 47)

                  tik 3 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2002/10/EB
                  (OL L 46, 2002 2 16, p. 26)

                  tik 3 straipsnis

                  Tarybos direktyva 2010/12/ES
                  (OL L 50, 2010 2 27, p. 1)

                  tik 3 straipsnis

            B   DALIS

         Perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminų sąrašas

      (nurodytas 21 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  Taikymo pradžios data

                  92/79/EEB

                  1992 m. gruodžio 31 d.

                  —

                  92/80/EEB

                  1992 m. gruodžio 31 d.

                  —

                  95/59/EB

                  —

                  —

                  1999/81/EB

                  1999 m. sausio 1 d.

                  1999 m. sausio 1 d.

                  2002/10/EB

                  2002 m. liepos 1 d. (1)

                  —

                  2003/117/EB

                  2004 m. sausio 1 d.

                  —

                  2010/12/ES

                  2010 m. gruodžio 31 d.

                  2011 m. sausio 1 d.

         (1)  Nukrypstant nuo Direktyvos 2002/10/EB 4 straipsnio 1 dalyje nustatytos datos:

                  a)

                  Vokietijos Federacinei Respublikai leidžiama užtikrinti, kad įsigaliotų nuostatos, būtinos, kad Direktyvos 2002/10/EB 3 straipsnio 1 dalies būtų laikomasi ne vėliau kaip 2008 m. sausio 1 d.;

                  b)

                  Ispanijos Karalystei ir Graikijos Respublikai leidžiama užtikrinti, kad įsigaliotų nuostatos, būtinos, kad Direktyvos 2002/10/EB 1 straipsnio 1 dalies (atsižvelgiant į Direktyvos 92/79/EEB 2 straipsnio 1 dalies antrą sakinį) būtų laikomasi ne vėliau kaip 2008 m. sausio 1 d.

      II PRIEDAS

         Atitikties lentelė

                  Direktyva 92/79/EEB

                  Direktyva 92/80/EEB

                  Direktyva 95/59/EC

                  Ši direktyva

                  —

                  —

                  1 straipsnio 1 ir 2 dalys

                  1 straipsnis

                  —

                  —

                  1 straipsnio 3 dalis

                  —

                  —

                  —

                  2 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  2 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  —

                  —

                  2 straipsnio 1 dalies a ir b punktai

                  2 straipsnio 1 dalies a ir b punktai

                  —

                  —

                  2 straipsnio 1 dalies c punkto pirma įtrauka

                  2 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktis

                  —

                  —

                  2 straipsnio 1 dalies c punkto antra įtrauka

                  2 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktis

                  —

                  —

                  2 straipsnio 1 dalies baigiamoji formuluotė

                  —

                  —

                  —

                  2 straipsnio 2 dalis

                  —

                  —

                  —

                  7 straipsnio 2 dalis

                  2 straipsnio 2 dalis

                  —

                  —

                  2 straipsnio 3 dalis

                  2 straipsnio 3 dalis

                  —

                  —

                  4 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  3 straipsnio 1 dalis

                  —

                  —

                  4 straipsnio 1 dalies antra pastraipa

                  —

                  —

                  —

                  4 straipsnio 2 dalis

                  3 straipsnio 2 dalis

                  —

                  —

                  3 straipsnio 1 dalis

                  4 straipsnio 1 dalis

                  —

                  —

                  3 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnio 2 dalis

                  —

                  —

                  7 straipsnio 1 dalis

                  4 straipsnio 3 dalis

                  —

                  —

                  5 straipsnio įžanginė formuluotė

                  5 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  —

                  —

                  5 straipsnio 1 dalis

                  5 straipsnio 1 dalies a punktas

                  —

                  —

                  5 straipsnio 2 dalis

                  5 straipsnio 1 dalies b punktas

                  —

                  —

                  6 straipsnio pirma pastraipa

                  5 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa

                  —

                  —

                  6 straipsnio antra pastraipa

                  5 straipsnio 2 dalies antra pastraipa

                  —

                  —

                  9 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  6 straipsnis

                  —

                  —

                  8 straipsnio 1 dalis

                  7 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  —

                  —

                  16 straipsnio 6 dalis

                  7 straipsnio 1 dalies antra pastraipa

                  —

                  —

                  8 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys

                  7 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys

                  —

                  —

                  16 straipsnio 1–5 dalys

                  8 straipsnio 1–5 dalys

                  —

                  —

                  16 straipsnio 7 dalis

                  8 straipsnio 6 dalis

                  1 straipsnis

                  —

                  —

                  9 straipsnis

                  2 straipsnio 1 ir 2 dalys

                  —

                  —

                  10 straipsnio 1 ir 2 dalys

                  2 straipsnio 3 dalis

                  —

                  —

                  —

                  2 straipsnio 4 dalis

                  —

                  —

                  10 straipsnio 3 dalis

                  2a straipsnis

                  —

                  —

                  11 straipsnis

                  3 straipsnio 1 dalis

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 2 dalis

                  —

                  —

                  12 straipsnio 1 dalis

                  3 straipsnio 3 dalis

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 4 dalis

                  —

                  —

                  12 straipsnio 2 dalis

                  —

                  1 straipsnis

                  —

                  13 straipsnis

                  —

                  2 straipsnis

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies pirma ir antra pastraipos

                  —

                  14 straipsnio 1 dalis

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos įžanginė formuluotė

                  —

                  14 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos įžanginė formuluotė

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos pirma, antra ir trečia įtraukos

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies ketvirta ir penkta pastraipos

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies šeštos pastraipos įžanginė formuluotė

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies šeštos pastraipos a, b ir c punktai

                  —

                  14 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos a, b ir c punktai

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies septinta pastraipa

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies aštunta pastraipa

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies devinta pastraipa

                  —

                  14 straipsnio 2 dalies antra pastraipa

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies dešimta pastraipa

                  —

                  14 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies vienuolikta pastraipa

                  —

                  14 straipsnio 2 dalies ketvirta pastraipa

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies dvylikta pastraipa

                  —

                  14 straipsnio 2 dalies penkta pastraipa

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies trylikta pastraipa

                  —

                  14 straipsnio 2 dalies šešta pastraipa

                  —

                  3 straipsnio 1 dalies keturiolikta pastraipa

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 2 dalis

                  —

                  14 straipsnio 3 dalis

                  —

                  3 straipsnio 3 dalis

                  —

                  —

                  —

                  3 straipsnio 4 dalis

                  —

                  14 straipsnio 4 dalis

                  —

                  —

                  9 straipsnio 1 dalies antra pastraipa

                  15 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  —

                  —

                  9 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa

                  15 straipsnio 1 dalies antra pastraipa

                  —

                  —

                  9 straipsnio 2 dalies pirmas sakinys

                  15 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa

                  —

                  —

                  9 straipsnio 2 dalies antras sakinys

                  15 straipsnio 2 dalies antra pastraipa

                  —

                  —

                  10 straipsnis

                  16 straipsnis

                  —

                  —

                  11 straipsnis

                  17 straipsnis

                  —

                  —

                  12 straipsnis

                  —

                  —

                  —

                  13 straipsnis

                  —

                  —

                  —

                  14 straipsnis

                  —

                  —

                  —

                  15 straipsnis

                  —

                  2 straipsnio 5 dalis

                  5 straipsnio 1 dalis

                  —

                  18 straipsnio 1 dalis

                  2 straipsnio 6 dalis

                  5 straipsnio 2 dalis

                  —

                  18 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnis

                  4 straipsnis

                  —

                  19 straipsnis

                  5 straipsnio 1 dalis

                  6 straipsnio 1 dalis

                  —

                  —

                  5 straipsnio 2 dalis

                  6 straipsnio 2 dalis

                  18 straipsnis

                  20 straipsnis

                  —

                  —

                  19 straipsnio 1 dalis

                  21 straipsnio pirma pastraipa

                  —

                  —

                  19 straipsnio 2 dalis

                  21 straipsnio antra pastraipa

                  —

                  —

                  20 straipsnis

                  22 straipsnis

                  6 straipsnis

                  7 straipsnis

                  21 straipsnis

                  23 straipsnis

                  —

                  —

                  I priedas

                  —

                  —

                  —

                  II priedas

                  —

                  —

                  —

                  —

                  I priedas

                  —

                  —

                  —

                  II priedas


title: 2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/44/EB dėl suderintų upių informacijos paslaugų (UIP) Bendrijos vidaus vandens keliuose

text:
30.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 255/152

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2005/44/EB
   2005 m. rugsėjo 7 d.
   dėl suderintų upių informacijos paslaugų (UIP) Bendrijos vidaus vandens keliuose
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               Naudojant informacines ir ryšių technologijas vidaus vandens keliuose galima gerokai padidinti vidaus vandens transporto saugumą ir efektyvumą.

               (2)

               Kai kurių valstybių narių įvairiuose vandens keliuose jau taikomos informacijos paslaugos nacionaliniu lygmeniu. Siekiant užtikrinti suderintą, sąveikią ir atvirą navigacinės pagalbos ir informacijos sistemą Bendrijos vidaus vandens kelių tinkle, turėtų būti nustatyti bendri reikalavimai ir techninės specifikacijos.

               (3)

               Dėl saugumo priežasčių ir siekiant suderinamumo visos Europos mastu, šie reikalavimai ir techninės specifikacijos turėtų remtis atitinkamų tarptautinių organizacijų, pvz., Tarptautinės navigacijos asociacijos (PIANC), Centrinės Reino navigacijos komisijos (CCNR) ir Jungtinių Tautų ekonomikos komisijos Europai (UNECE) šioje srityje atliktu darbu.

               (4)

               Upių informacijos paslaugos (UIP) turėtų būti kuriamos suderinamų sistemų pagrindu, grindžiamų atvirais ir viešais standartais, kurie be diskriminacijos prieinami visiems sistemų tiekėjams ir vartotojams.

               (5)

               Nacionaliniuose laivybai tinkančiuose vidaus vandens keliuose, kurie nesusiję su kitos valstybės narės navigaciniu tinklu, šie reikalavimai ir techninės specifikacijos nėra privalomi. Tačiau tuose vidaus vandens keliuose rekomenduojama įgyvendinti šioje direktyvoje apibrėžtas UIP ir užtikrinti esamų sistemų sąveiką su ja.

               (6)

               UIP turėtų būti plėtojamos, remiantis tokiais tikslais: vidaus navigacijos saugos, efektyvumo ir ekologiškumo; kurie būtų įgyvendinami vykdant transporto ir eismo valdymą, aplinkos ir infrastruktūros apsaugą bei taikant konkrečias taisykles.

               (7)

               Su UIP susiję reikalavimai turėtų būti taikomi bent jau toms informacijos paslaugoms, kurias teiks valstybės narės.

               (8)

               Techninės specifikacijos turėtų būti rengiamos tokioms sistemoms, kaip, pavyzdžiui, elektroniniai navigaciniai žemėlapiai, elektroniniai pranešimai iš laivų, įskaitant bendrąją Europos laivų numerių sistemą, pranešimai kapitonams ir laivų padėties nustatymas bei jų sekimas. UIP komitetas turėtų užtikrinti UIP naudojimuisi būtinos įrangos techninį suderinamumą.

               (9)

               Bendradarbiaudamos su Bendrija, valstybės narės yra atsakingos skatinti naudotojus laikytis procedūros ir įrangos reikalavimų, atsižvelgiant į tai, ar vidaus navigacijos sektoriaus įmonė yra maža ar vidutinė.

               (10)

               Įvedus UIP, reikės tvarkyti asmens duomenis. Jie turėtų būti tvarkomi pagal Bendrijos taisykles, išdėstytas, inter alia,1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (3) ir 2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (4). Dėl UIP įvedimo rinkos dalyviams ekonomiškai svarbūs duomenys neturėtų būti tvarkomi nekontroliuojamai.

               (11)

               Teikiant UIP, kurioms reikalinga tiksliai nustatyti buvimo vietą, reikėtų rekomenduoti naudoti palydovines vietos nustatymo technologijas. Kai įmanoma, pagal galiojančius šios srities sprendimus, šios technologijos turėtų būti kuo labiau suderinamos su kitomis panašiomis sistemomis ir į jas integruotos.

               (12)

               Kadangi valstybės narės negali deramai pasiekti šios direktyvos tikslo, būtent sukurti suderintas UIP Bendrijoje, ir todėl šį tikslą galima geriau pasiekti Bendrijos lygiu, Bendrija gali priimti priemones vadovaudamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatytu subsidiarumo principu. Laikantis tame straipsnyje nustatyto proporcingumo principo, šia direktyva nenumatoma nieko, kas nėra būtina tam tikslui pasiekti.

               (13)

               Šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti patvirtintos remiantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (5).

               (14)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisės aktų leidybos (6) 34 dalį valstybės narės skatinamos savo ir Bendrijos naudai parengti lenteles, kiek galima geriau iliustruojančias šios direktyvos ir įgyvendinimo priemonių ryšį, ir jas paskelbti,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Objektas
   1.   Šia direktyva nustatoma suderintų upių informacijos paslaugų (UIP) įdiegimo ir naudojimo Bendrijoje sistema, siekiant remti vidaus vandenų transportą ir tokiu būdu padidinti jo saugą, efektyvumą ir ekologiškumą bei palengvinti jo sąveiką su kitomis transporto rūšimis.
   2.   Šia direktyva nustatomas pagrindas rengti ir toliau tobulinti techninius reikalavimus, specifikacijas ir sąlygas, užtikrinančias suderintas, sąveikias ir atviras UIP Bendrijos vidaus vandens keliuose. Šiuos techninius reikalavimus, specifikacijas ir sąlygas rengia ir tobulina Komisija, kuriai padeda 11 straipsnyje nurodytas komitetas. Komisija deramai atsižvelgia į atitinkamų tarptautinių organizacijų, pvz., PIANC, CCNR ir UNECE, parengtas priemones. Užtikrinamas tęstinumas su kitų transporto rūšių eismo valdymo paslaugomis, ypač jūrų eismo valdymo ir informacijos paslaugomis.
   2 straipsnis
   Taikymo sritis
   1.   Ši direktyva taikoma UIP įgyvendinimui ir funkcionavimui visuose valstybių narių vidaus vandens IV ir aukštesnės klasės keliuose, kurie IV arba aukštesnės klasės vandens keliu susisiekia su IV arba aukštesnės klasės vandens keliu kitoje valstybėje narėje, įskaitant tokių vandens kelių uostus, nurodytus 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 1346/2001/EB, iš dalies keičiančiame Sprendimą Nr. 1692/96/EB jūrų uostų, vidaus uostų, intermodalių terminalų bei III priedo projekto Nr. 8 atžvilgiu (7). Šios direktyvos tikslams taikoma 1992 m. lapkričio 12 d. JT/EKE Rezoliucijoje Nr. 30 pateikta Europos vidaus vandens kelių klasifikacija.
   2.   Valstybės narės gali taikyti šią direktyvą 1 dalyje nenurodytiems vidaus vandens keliams ir vidaus uostams.
   3 straipsnis
   Sąvokos
   Šioje direktyvoje vartojamos tokios sąvokos:

               a)

               Upių informacijos paslaugos (UIP) – tai suderintos informacijos paslaugos, skirtos palengvinti eismo ir transporto valdymą vidaus navigacijos srityje, kai tik techniškai įmanoma, įskaitant ir sąsajas su kitomis transporto rūšimis. UIP yra nesusijusios su komercine veikla tarp vienos ar kelių įmonių, tačiau sąsajos su komercine veikla yra galimos. UIP apima tokias paslaugas kaip informavimą apie farvaterius, eismą, eismo valdymą, pagalbos nelaimės atveju teikimą, transporto valdytojų informavimą, statistiką ir muitinės paslaugas bei vandens kelių rinkliavą ir uostų mokesčius;

               b)

               Informacija apie farvaterius – tai geografinė, hidrologinė ir administracinė informacija apie vandens kelius (farvaterius). Informacija apie farvaterius perduodama viena kryptimi: iš kranto į laivą arba iš kranto į biurą;

               c)

               Taktinė informacija apie eismą – tai informacija, kurios reikia priimant skubius navigacinius sprendimus, susijusius su esama eismo situacija ir supančia geografine vietove;

               d)

               Strateginė informacija apie eismą – tai informacija, įtakojanti vidutinės trukmės ir ilgalaikius UIP naudotojų sprendimus;

               e)

               UIP taikymas – tai upių transporto informacijos paslaugų teikimas, naudojant specializuotas sistemas;

               f)

               UIP centras – vieta, kurioje operatoriai administruoja paslaugas;

               g)

               UIP naudotojai – tai įvairios naudotojų grupės, įskaitant laivų kapitonus, UIP operatorius, šliuzų ir (arba) tiltų operatorius, vandens kelių institucijas, uostų ir terminalų operatorius, avarinių tarnybų nelaimių centrų operatorius, laivyno valdytojus, krovinių siuntėjus ir fraktavimo agentus;

               h)

               Suderinamumas reiškia, kad paslaugos, duomenų turinys, keitimosi duomenimis formos ir dažniai yra suderinti taip, kad UIP naudotojai galėtų naudotis tomis pačiomis paslaugomis ir informacija Europos mastu.

         4 straipsnis
   UIP kūrimas
   1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių įgyvendinti UIP vidaus vandens keliuose, kurie patenka į 2 straipsnio taikymo sritį.
   2.   Valstybės narės plėtoja UIP taip, kad UIP taikymas būtų efektyvus, kad jį galima būtų toliau plėsti ir kad jis būtų sąveikus, siekiant užtikrinti jo ryšį su kitais UIP taikymo būdais ir, jei įmanoma, su kitų transporto rūšių sistemomis. UIP taikymas taip pat užtikrina sąsajas su transporto valdymo sistemomis ir komercine veikla.
   3.   Kad įdiegtų UIP, valstybės narės:

               a)

               teikia UIP naudotojams visus būtinus duomenis apie navigaciją ir kelionių planavimą vidaus vandens keliuose. Šie duomenys teikiami bent jau prieinama elektronine forma;

               b)

               užtikrina, kad UIP naudotojai be a punkte minimų duomenų navigacijos tikslais galėtų naudotis elektroniniais navigaciniais žemėlapiais, kuriuose būtų nurodyti visi Va ir aukštesnės klasės pagal Europos vidaus vandens kelių klasifikatorių jų vidaus vandens keliai;

               c)

               sudaro sąlygas, kad kompetentingos institucijos iš laivų gautų elektroninius pranešimus su reikiama informacija, jei nacionaliniuose arba tarptautiniuose aktuose nustatytas privalomas pranešimų siuntimas iš laivų. Tarpvalstybiniame transporte ši informacija perduodama kaimyninės valstybės kompetentingoms institucijoms. Bet kokia tokio pobūdžio informacija perduodama prieš atvykstant laivams prie sienos;

               d)

               užtikrina, kad pranešimai kapitonams, įskaitant informaciją apie vandens lygį (arba didžiausią leistiną grimzlę) ir ledą jų vidaus vandens keliuose, būtų teikiami standartizuotų, koduotų ir parsisiųsdinamų pranešimų būdu. Standartiniame pranešime pateikiama būtiniausia informacija saugiai navigacijai užtikrinti. Pranešimai kapitonams teikiami bent jau prieinama elektronine forma.

         Šioje dalyje nurodyti įsipareigojimai vykdomi laikantis I ir II prieduose apibrėžtų specifikacijų.
   4.   Kompetentingos valstybių narių institucijos steigia UIP centrus, atsižvelgdamos į regiono poreikius.
   5.   Naudojant automatines identifikavimo sistemas (AIS), taikomas Bazelyje 2000 m. balandžio 6 d. pagal Tarptautinės telekomunikacijų sąjungos (TTS) radijo ryšio nuostatas sudarytas regioninis susitarimas dėl radiotelefonų paslaugų vidaus vandens keliuose.
   6.   Valstybės narės, jeigu tinkama, bendradarbiaudamos su Bendrija, skatina jų vidaus vandens keliuose plaukiojančių laivų kapitonus, valdytojus, agentus arba savininkus ir tuose laivuose esančių krovinių siuntėjus arba savininkus visapusiškai naudotis paslaugomis, teikiamomis pagal šią direktyvą.
   7.   Komisija imasi reikiamų priemonių UIP tarpusavio sąveikai, patikimumui ir saugumui patikrinti.
   5 straipsnis
   Techninės gairės ir specifikacijos
   1.   Siekdama padėti teikti UIP ir užtikrinti šių paslaugų sąveiką, kaip reikalaujama 4 straipsnio 2 dalyje, Komisija pagal šio straipsnio 2 dalį apibrėžia technines gaires dėl paslaugų planavimo, įgyvendinimo ir naudojimo (UIP gaires), o taip pat technines specifikacijas ypač šiose srityse:

               a)

               vidaus navigacijos elektroninių žemėlapių rodymo ir informacijos sistema (vidaus ECDIS);

               b)

               elektroniniai pranešimai iš laivų;

               c)

               pranešimai kapitonams;

               d)

               laivo buvimo vietos nustatymo ir sekimo sistemos;

               e)

               įrangos, būtinos naudotis UIP, suderinamumas.

         Šiose gairėse ir specifikacijose remiamasi II priede išdėstytais techniniais principais bei atsižvelgiama į atitinkamų tarptautinių organizacijų šioje srityje atliktą darbą.
   2.   Šio straipsnio 1 dalyje minimas technines gaires ir specifikacijas Komisija parengia ir, jei reikia, keičia 11 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka. Jas rengiant laikomasi tokio grafiko:

               a)

               UIP gaires – iki 2006 m. birželio mėn 20.

               b)

               technines specifikacijas, susijusias su vidaus ECDIS, elektroniniais pranešimais iš laivų ir pranešimais kapitonams – iki 2006 m. spalio mėn 20.

               c)

               technines specifikacijas, susijusias su laivų buvimo vietos nustatymu ir sekimu – iki 2006 m. gruodžio mėn 20.

         3.   UIP gairės ir specifikacijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   6 straipsnis
   Palydovinis buvimo vietos nustatymas
   Teikiant UIP, kurioms reikalinga tiksliai nustatyti buvimo vietą, rekomenduojama naudoti palydovines vietos nustatymo technologijas.
   7 straipsnis
   UIP įrangos tipų patvirtinimas
   1.   Jei tai būtina navigacijos saugumui užtikrinti ir to reikalauja atitinkamos techninės specifikacijos, prieš pradedant teikti paslaugas vidaus vandens keliuose, UIP terminalo ir tinklo įrangos bei programos patvirtinamos dėl atitikties toms specifikacijoms.
   2.   Valstybės narės praneša Komisijai apie nacionalinius organus, atsakingus už tipų patvirtinimą; Komisija šią informaciją perduoda kitoms valstybėms narėms.
   3.   Visos valstybės narės pripažįsta kitų valstybių narių kompetentingų nacionalinių organų, nurodytų 2 dalyje, išduotus tipų patvirtinimus.
   8 straipsnis
   Kompetentingos institucijos
   Valstybės narės skiria kompetentingas institucijas, atsakingas už UIP taikymą ir tarptautinį keitimąsi duomenimis. Apie šias institucijas pranešama Komisijai.
   9 straipsnis
   Taisyklės dėl privatumo, saugumo ir pakartotinio informacijos naudojimo
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad asmens duomenys, reikalingi naudojantis UIP, būtų tvarkomi laikantis Bendrijos taisyklių, saugančių asmenų laisves ir pagrindines teises, įskaitant Direktyvas 95/46/EB ir 2002/58/EB.
   2.   Valstybės narės įgyvendina ir taiko saugumo priemones, kad apsaugotų UIP pranešimus ir įrašus nuo nederamų veiksmų arba netinkamo naudojimo, įskaitant neleistiną naudojimąsi jais, pakeitimą ir praradimą.
   3.   Taikoma 2003 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo (8).
   10 straipsnis
   Keitimo procedūra
   I ir II priedai gali būti iš dalies keičiami, atsižvelgiant į šios direktyvos taikymo patirtį, ir pritaikomi prie techninės pažangos, remiantis 11 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.
   11 straipsnis
   Komiteto procedūra
   1.   Komisijai padeda komitetas, įsteigtas pagal 1991 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvos 91/672/EEB dėl vidaus vandenų keliais krovinius ir keleivius vežančių laivų kapitonams išduotų nacionalinių pažymėjimų abipusio pripažinimo (9) 7 straipsnį.
   2.   Jeigu daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 3 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   3.   Jeigu daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   4.   Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.
   5.   Komisija reguliariai konsultuojasi su sektoriaus atstovais.
   12 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės, turinčios vidaus vandens kelius, patenkančius į 2 straipsnio taikymo sritį, priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2007 m. spalio 20 d. įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai informuoja Komisiją.
   Valstybės narės, patvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Ne vėliau kaip praėjus 30 mėnesių nuo 5 straipsnyje nurodytų atitinkamų techninių gairių ir specifikacijų įsigaliojimo, valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad įvykdytų 4 straipsnyje nustatytus reikalavimus. Techninės gairės ir specifikacijos įsigalioja kitą dieną po jų paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   3.   Gavusi valstybės narės prašymą, Komisija 11 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali pratęsti šio straipsnio 2 dalyje nustatytą terminą, skirtą įvykdyti vieną ar daugiau 4 straipsnio reikalavimų dėl vidaus vandens kelių, kurie patenka į 2 straipsnio taikymo sritį, bet kurių eismo intensyvumas nedidelis, arba dėl vidaus vandens kelių, kuriems įvykdymo išlaidos būtų neproporcingos naudai. Šis terminas gali būti pratęstas paprastu Komisijos sprendimu; pratęsimas gali būti atnaujintas. Pagrindime, kurį valstybė narė turi pateikti kartu su prašymu, nurodomas eismo intensyvumas ir ekonominės sąlygos atitinkamame vandens kelyje. Iki Komisijos sprendimo priėmimo, pratęsimo prašanti valstybė narė gali toliau vykdyti savo veiksmus taip, lyg prašymas būtų patenkintas.
   4.   Valstybės narės perduoda Komisijai direktyvos reglamentuojamoje srityje priimto nacionalinio įstatymo pagrindinių nuostatų tekstą.
   5.   Kai būtina, valstybės narės padeda viena kitai įgyvendinti šią direktyvą.
   6.   Komisija stebi UIP įdiegimą Bendrijoje ir iki 2008 m. spalio 20 d. pateikia pranešimą Europos Parlamentui ir Tarybai.
   13 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   14 straipsnis
   Adresatai
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms, kuriose yra vidaus vandens kelių, patenkančių į 2 straipsnio taikymo sritį.

      Priimta Strasbūre, 2005 m. rugsėjo 7 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         L. BORRELL FONTELLES

            tarybos vardu

            Pirmininkas

         C. CLARKE

      (1)  OL C 157, 2005 6 28, p. 56.

      (2)  2005 m. vasario 23 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2005 m. birželio 27 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (4)  OL L 201, 2002 7 31, p. 37.

      (5)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.

      (6)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      (7)  OL L 185, 2001 7 6, p. 1.

      (8)  OL L 345, 2003 12 31, p. 90.

      (9)  OL L 373, 1991 12 31, p. 29. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003.

      I PRIEDAS
      BŪTINIAUSI REIKALAVIMAI DUOMENIMS
      Kaip nurodyta 4 straipsnio 3 dalies a punkte, visų pirma teikiami šie duomenys:

                  —

                  vandens kelio kryptis, nurodant kilometrus,

                  —

                  laivams arba konvojams taikomi apribojimai dėl ilgio, pločio, grimzlės ir aukščio virš vandens,

                  —

                  ribojančių struktūrų, ypač šliuzų ir tiltų, darbo laikas,

                  —

                  uostų ir krovinių perkrovimo vietos,

                  —

                  navigacijai reikalingi duomenys apie vandens lygius.

      II PRIEDAS
      UIP GAIRIŲ IR TECHNINIŲ SPECIFIKACIJŲ PRINCIPAI
      1.   UIP gairės
      5 straipsnyje nurodytos UIP gairės atitinka šiuos principus:

                  a)

                  paslaugų ir susijusių sistemų planavimo, įgyvendinimo ir eksploatavimo techninių reikalavimų nurodymo;

                  b)

                  UIP struktūros ir organizacijos ir

                  c)

                  rekomendacijų laivams dalyvauti UIP, dėl individualių paslaugų ir dėl nuoseklios UIP plėtros.

            2.   Vidaus ECDIS
      Elektroninei žemėlapių rodymo ir informacijos sistemai (vidaus ECDIS) pagal 5 straipsnį parengtos techninės specifikacijos turi atitikti šiuos principus:

                  a)

                  suderinamumo su jūrų ECDIS, kad vidaus vandenimis plaukiojantys laivai turėtų geresnes eismo sąlygas estuarijų mišraus eismo zonose ir kad būtų sudarytos geresnės jūrų ir upių eismo sąlygos;

                  b)

                  būtiniausių reikalavimų apibrėžimo vidaus ECDIS įrangai, taip pat būtiniausios informacijos, kuri turi būti pateikta elektroniniuose navigaciniuose žemėlapiuose, siekiant užtikrinti saugią navigaciją ir ypač kad

                              —

                              vidaus ECDIS įranga būtų itin patikima ir prieinama,

                              —

                              vidaus ECDIS įranga būtų patvari, kad tinkamai funkcionuotų laive esančiomis tipinės aplinkos sąlygomis, ir jos kokybė ar patikimumas nesumažėtų,

                              —

                              į elektroninį navigacinį žemėlapį būtų įtraukti visų rūšių geografiniai objektai, (pavyzdžiui, farvaterio ribos, statiniai ant kranto, švyturiai) kurie būtini saugiai navigacijai užtikrinti,

                              —

                              laivo valdymo tikslais, elektroninis žemėlapis būtų stebimas naudojantis uždengiamu radaro vaizdu,

                  c)

                  į elektroninį navigacinį žemėlapį būtų įtraukta informacija apie farvaterio gylį ir parodytas iš anksto nustatytas arba faktinis vandens lygis,

                  d)

                  į elektroninį navigacinį žemėlapį būtų įtraukta ir pateikta papildoma vidaus ECDIS informacija (pavyzdžiui, apie kitas šalis nei kompetentingos institucijos), neįtakojant saugiai navigacijai užtikrinti būtinos informacijos,

                  e)

                  elektroninių navigacinių žemėlapių prieinamumas UIP naudotojams,

                  f)

                  elektroniniuose navigaciniuose žemėlapiuose pateiktų duomenų prieinamumas visiems įrangos gamintojams, kai tinkama, už priimtino dydžio mokestį išlaidoms padengti.

            3.   Elektroniniai pranešimai iš laivų
      Techninės specifikacijos, susijusios su vidaus navigacijoje taikomais elektroniniais pranešimais iš laivų, kaip nustatyta 5 straipsnyje, turi atitikti šiuos principus:

                  a)

                  palankių sąlygų sudarymo valstybių narių kompetentingoms institucijoms, vidaus, taip pat jūrų navigacijos ir daugiamodalinio transporto dalyviams, jei jie susiję su vidaus navigacija, keistis elektroniniais duomenimis;

                  b)

                  laivų su institucijomis, institucijų su laivais ir institucijų tarpusavyje keitimosi standartiniais pranešimais apie reisą, siekiant suderinamumo su jūrų navigacija;

                  c)

                  naudojimosi tarptautiniu mastu pripažintais kodų sąrašais ir klasifikacijomis, jas atnaujinant, atsiradus papildomiems vidaus navigacijos poreikiams;

                  d)

                  naudojimosi vieninga Europos laivų identifikavimo numerių sistema.

            4.   Pranešimai kapitonams
      5 straipsnyje nustatytos techninės specifikacijos, susijusios su pranešimais kapitonams, ypač informacija apie farvaterius, eismą ir jo valdymą, taip pat reiso planavimą, turi atitikti šiuos principus:

                  a)

                  naudojimosi standartine duomenų struktūra, paremta iš anksto parengtais tekstiniais moduliais ir kiek įmanoma užkoduota, kad svarbiausią informaciją galima būtų automatiškai išversti į kitas kalbas ir palengvinti pranešimų kapitonams integravimą į reisų planavimo sistemas;

                  b)

                  standartinės duomenų struktūros suderinamumo su vidaus ECDIS duomenų struktūra, kad pranešimai kapitonams būtų lengviau integruoti į vidaus ECDIS.

            5.   Laivų buvimo vietos nustatymo ir sekimo sistemos
      5 straipsnyje nustatytos techninės specifikacijos, susijusios su laivų buvimo vietos nustatymo ir sekimo sistemomis, turi atitikti šiuos principus:

                  a)

                  reikalavimų sistemoms ir standartiniams pranešimams bei tvarkos, leidžiančios teikti juos automatiškai, nustatymo;

                  b)

                  sistemų, atitinkančių taktinės informacijos apie eismą reikalavimus ir strateginės informacijos apie eismą reikalavimus, atskyrimo pagal buvimo vietos nustatymo tikslumą ir pagal reikalaujamą atnaujinimo lygį;

                  c)

                  atitinkamų techninių sistemų laivų buvimo vietos nustatymui ir jų sekimui, pavyzdžiui, vidaus vandens kelių AIS (Vidaus vandens kelių automatinė identifikavimo sistema), aprašymo;

                  d)

                  duomenų formatų suderinamumo su jūrų AIS sistema.