title: 1999 m. birželio 17 d. Tarybos direktyva 1999/59/EB iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB dėl pridėtinės vertės mokesčio taikymo telekomunikacijų paslaugoms tvarkos

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31999L0059

Oficialusis leidinys L 162 , 26/06/1999 p. 0063 - 0064

		Tarybos direktyva 1999/59/EB1999 m. birželio 17 d.iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB dėl pridėtinės vertės mokesčio taikymo telekomunikacijų paslaugoms tvarkosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi:(1) Sutarties 14 straipsnis apibrėžia vidaus rinką, kurią sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje pagal Sutarties nuostatas užtikrintas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;(2) šiuo metu telekomunikacijų paslaugoms taikomos taisyklės dėl PVM pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos (77/388/EEB) 9 straipsnį, dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo — bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas apskaičiavimo pagrindas [4], yra nepakankamos apmokestinant visas tokias paslaugas, kurios suvartojamos Bendrijoje, ir norint išvengti konkurencijos iškraipymų šioje srityje;(3) dėl tinkamo vidaus rinkos funkcionavimo, šiai veiklos rūšiai tokie iškraipymai turėtų būti pašalinti ir įdiegtos naujos suderintos taisyklės;(4) reikėtų imtis priemonių užtikrinančių, kad telekomunikacijų paslaugos, kuriomis naudojasi Bendrijoje įsisteigę klientai, būtų apmokestinamos Bendrijoje;(5) tuo tikslu, apmokestinamiesiems asmenims įsikūrusiems Bendrijoje arba tokių paslaugų gavėjams įsikūrusiems trečiosiose šalyse teikiamos telekomunikacijų paslaugos turėtų būti apmokestinamos paslaugų gavimo vietoje;(6) užtikrinant, kad būtų vienodai apmokestinamos telekomunikacijų paslaugos, kurias teikia apmokestinamieji asmenys įsikūrę trečiosiose šalyse neapmokestinamiesiems asmenims įsikūrusiems Bendrijoje, kuriomis jie veiksmingai naudojasi, valstybės narės turėtų vadovautis Direktyvos 77/388/EEB 9 straipsnio 3 dalies b punkto nuostatomis dėl paslaugų teikimo vietos pakeitimo; kadangi šios direktyvos 9 straipsnio 3 dalis gali būti taikoma ir ateityje, kai tokios pačios telekomunikacijų paslaugos teikiamos kitiems gavėjams Bendrijoje;(7) tam, kad būtų parengtos specialios taisyklės dėl telekomunikacijų paslaugų teikimo vietos nustatymo, šias paslaugas reikia apibrėžti; šis apibrėžimas turi būti parengtas atsižvelgiant į jau priimtus apibrėžimus tarptautiniame lygyje, kurie apima tarptautinių telefoninių kvietimų maršrutizavimo ir nutraukimo paslaugas bei prieigą prie pasaulinio informacijos tinklo;(8) apmokestinimas paslaugų gavimo vietoje taip pat reiškia, kad apmokestinamiesiems asmenims nereikėtų atsižvelgti į Direktyvose 79/1072/EEB [5] ir 86/560/EEB [6] nustatytas procedūras; naujos taisyklės, kurios nustato paslaugų teikimo vietą, neturėtų reikšti, kad užsienyje gyvenantys apmokestinamieji asmenys mokesčių tikslais turi būti nustatyti kitoje valstybėje; tai bus pasiekta visiems paslaugų gavėjams nustačius prievolę mokėti mokestį, jei gavėjas yra apmokestinamasis asmuo;(9) atsižvelgiant į tai, Direktyva 77/388/EEB turėtų būti iš dalies pakeista,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 77/388/EEB pakeičiama ir išdėstoma taip:1) 9 straipsnio 2 dalies e punkto pabaigoje, taškas keičiamas kabliataškiu, ir įrašoma toliau išdėstyta įtrauka:"— Telekomunikacijos. Telekomunikacijų paslaugos — tai paslaugos susijusios su signalų, rašytinės medžiagos, vaizdo ir garso arba informacijos perdavimu, siuntimu ir priėmimu laidinėmis, radijo, optinėmis ar kitų rūšių elektromagnetinėmis sistemomis, įtraukiant su tuo susijusios teisės perdavimą arba priskyrimą panaudojant galingumą tokiam perdavimui, siuntimui ar priėmimui. Šioje nuostatoje telekomunikacijų paslaugos taip pat apima nuostatas dėl prieigos prie pasaulinio informacijos tinklo.";2) po 9 straipsnio 3 dalies pridedama 4 straipsnio dalis:"4. Telekomunikacijų paslaugų atveju, kuris aprašytas šio straipsnio 2 dalies e punkte, kai paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo įsikūręs už Bendrijos ribų neapmokestinamajam asmeniui Bendrijoje, valstybės narės vadovaujasi šio straipsnio 3 dalies b punkto nuostatomis.";3) 21 straipsnio 1 dalies b punktas pakeičiamas ir išdėstomas taip:"b) apmokestinamasis asmuo, kuriam teikiamos paslaugos pagal 9 straipsnio 2 dalies e punkto nuostatas, arba asmenys, kuriems nustatyta prievolė mokėti pridėtinės vertės mokestį šalies teritorijoje, kuriems paslaugos teikiamos pagal 28b straipsnio C, D, E ir F dalis, jei paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo įsikūręs užsienyje; tačiau valstybės narės gali reikalauti, kad paslaugų teikėjas būtų laikomas kartu ir atskirai atsakingas už mokesčių mokėjimą;".2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2000 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1999 m. birželio 17 d.Tarybos varduPirmininkasF. Müntefering[1] OL C 78, 1997 3 12, p. 22.[2] Nuomonė pareikšta 1999 m. gegužės 6 d. (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 287, 1997 9 22, p. 28.[4] OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/49/EB (OL L 139, 1999 6 2, p. 27).[5] OL L 331, 1979 12 27, p. 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[6] OL L 326, 1986 11 21, p. 40.--------------------------------------------------


Svarbus teisinis pranešimas

|

31987L0355

1987 birželio 25 d. Tarybos direktyva, iš dalies keičianti Direktyvą 71/316/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės nuostatomis, suderinimo

Oficialusis leidinys L 192 , 11/07/1987 p. 0046 - 0047 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 16 p. 0145  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 16 p. 0145  CS.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 ET.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 HU.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 LT.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 LV.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 MT.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 PL.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 SK.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281 SL.ES skyrius 13 tomas 008 p. 280  - 281

		Tarybos direktyva1987 birželio 25 d.iš dalies keičianti Direktyvą 71/316/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės nuostatomis, suderinimo(87/355/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi 1971 m. liepos 26 d. Direktyvos 71/316/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su bendromis matavimo priemonių ir metrologinės kontrolės nuostatomis, suderinimo [4] II priedas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/354/EEB [5], turi būti papildytas skiriamosiomis raidėmis: E – Ispanija, EL – Graikija ir P –Portugalija;kadangi pirmiau minėtą priedą būtina pakeisti siekiant, kad Airijos skiriamosios raidės IR būtų pakeistos raidėmis IRL,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Direktyvos 71/316/EEB II priedo 3.2.1 punkte nurodyti brėžiniai šia direktyva papildomi skiriamosiomis raidėmis E, EL ir P, o skiriamosios raidės IR pakeičiamos raidėmis IRL.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2. 2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1987 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1987 m. birželio 25 d.Tarybos varduPirmininkasH. De Croo[1] OL C 317, 1986 12 10, p. 8.[2] Nuomonė pareikšta 1987 m. birželio 19 d. (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 150, 19876 9, p. 4.[4] OL L 202, 19719 6, p. 1.[5] OL L 192, 1987 7 11, p. 43.--------------------------------------------------


Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0116

2001 m. gruodžio 20 d. Komisijos direktyva 2001/116/EB, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimoTekstas svarbus EEE.

Oficialusis leidinys L 018 , 21/01/2002 p. 0001 - 0115 CS.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 ET.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 HU.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 LT.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 LV.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 MT.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 PL.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 SK.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314 SL.ES skyrius 13 tomas 27 p. 199  - 314

		Komisijos direktyva 2001/116/EB2001 m. gruodžio 20 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/40/EB [2], ypač į jos 13 straipsnio 2 dalį,kadangi:(1) Direktyva 70/156/EEB bei jos priedai buvo keletą kartų iš dalies pakeisti, ir kadangi vėl reikia iš dalies keisti priedus, siekiant aiškumo, jie turėtų būti sujungti į vieną tekstą.(2) Tuose prieduose išdėstytos nuostatos dėl būtinų administracinių dokumentų, reikalingų siekiant gauti visos transporto priemonės tipo patvirtinimą, turėtų būti taikomos M1 kategorijos transporto priemonėms su vidaus degimo varikliais.(3) Direktyvos 70/156/EEB prieduose su pakeitimais, padarytais šia direktyva, taip pat numatomi būtini administraciniai dokumentai, reikalingi visos transporto priemonės, išskyrus M1 kategorijos transporto priemones, tipo patvirtinimui gauti. Tačiau tokie patvirtinimai turėtų būti suteikiami tik įsigaliojus Direktyvą 70/156/EEB panaikinančiai ir pakeičiančiai direktyvai bei įsigaliojus būtiniems atitinkamų atskirųjų direktyvų pakeitimams, kurie taikytini kai kurių kitų kategorijų, išskyrus M1 kategoriją, transporto priemonėms.(4) Reikia numatyti vienodą patvirtinimo numerių skyrimo tvarką.(5) Direktyva 70/156/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.(6) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyva 70/156/EEB įsteigto Derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 1970/156/EEB iš dalies keičiama taip:1. 4 straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje išbraukiama: "ir suteikiamas specialusis patvirtinimo numeris pagal VII priedo nuostatas".2. 8 straipsnio 2 dalies c punkto šeštoje pastraipoje išbraukiama: "ir įprastiniais patvirtinimo numeriais pakeičiami visi specialieji patvirtinimo numeriai".3. Direktyvos 70/156/EEB priedai keičiami šios direktyvos priedo tekstu.2 straipsnis1. Suteikdamos transporto priemonės tipo patvirtinimą valstybės narės tik M1 kategorijos transporto priemonėms su vidaus degimo varikliais taiko Direktyvą 70/156/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva.2. Suteikdamos tipo patvirtinimą M1 kategorijos specialiosios paskirties transporto priemonėms, valstybės narės tik gamintojo prašymu taiko Direktyvos 70/156/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 1998/14/EB [3], 4 straipsnio 1 dalies nuostatas.3. Direktyvos 70/156/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 87/358/EEB [4], 10 straipsnis taikomas suteikiant tipo patvirtinimą 1 straipsnio dalyje nenurodytoms transporto priemonėms.3 straipsnis1. Esamo pavyzdžio atitikties liudijimus, išduodamus suteikus EB tipo patvirtinimą, galima naudoti iki 2003 m. birželio 30 d.2. Ši direktyva nepanaikina iki jos įsigaliojimo išduotų patvirtinimų ir nedraudžia pratęsti jų galiojimo atsižvelgiant į direktyvos, pagal kurią jie iš pradžių buvo išduoti, nuostatas.4 straipsnis1. Valstybės narės priima ir skelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2002 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. Šias nuostatas jos taiko nuo 2002 m. liepos 1 d.Valstybės narės, tvirtindamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.5 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. gruodžio 20 d.Komisijos varduErkki LiikanenKomisijos narys[1] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[2] OL L 292, 2001 11 9, p. 21.[3] OL L 91, 1998 3 25, p. 1.[4] OL L 192, 1987 7 11, p. 51.--------------------------------------------------PRIEDŲ SĄRAŠASI priedas | Transporto priemonių EB tipui patvirtinti skirtos informacijos išsamus sąrašas |II priedas | Transporto priemonių kategorijų ir transporto priemonių tipų apibrėžimai |III priedas | Informacinis dokumentas transporto priemonės EB tipo patvirtinimui gauti |IV priedas | Transporto priemonės EB tipo patvirtinimui gauti taikomų reikalavimų sąrašas |V priedas | Transporto priemonių EB tipo patvirtinimo procedūros |VI priedas | Transporto priemonės EB tipo patvirtinimo liudijimas |VII priedas | EB tipo patvirtinimo liudijimų numeravimo sistema |VIII priedas | Bandymų rezultatai |IX priedas | EB atitikties liudijimas |X priedas | Gamybos atitikties procedūros |XI priedas | Specialiosios paskirties transporto priemonių pobūdis ir joms taikomos nuostatos |XII priedas | Mažųjų serijų ir baigiamųjų partijų apribojimai |XIII priedas | Pagal atskirąsias direktyvas suteiktų EB tipo patvirtinimų sąrašas |XIV priedas | Procedūros, kurias būtina taikyti suteikiant daugiapakopį EB tipo patvirtinimą |XV priedas | Transporto priemonės kilmės liudijimas – gamintojo bazinės transporto priemonės/nekomplektinės transporto priemonės, išskyrus M1 kategorijos transporto priemones, deklaravimas. |--------------------------------------------------


title: 1998 m. gegužės 7 d. Tarybos direktyva 98/29/EB dėl pagrindinių nuostatų, taikomų eksporto kredito draudimui, apdraudžiant vidutinio ir ilgo laikotarpio sandorius, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31998L0029

Oficialusis leidinys L 148 , 19/05/1998 p. 0022 - 0032

		Tarybos direktyva 98/29/EB1998 m. gegužės 7 d.dėl pagrindinių nuostatų, taikomų eksporto kredito draudimui, apdraudžiant vidutinio ir ilgo laikotarpio sandorius, suderinimoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,(1) kadangi vidutinio ir ilgo laikotarpio eksporto kredito draudimas turi lemiamos reikšmės tarptautinei prekybai ir yra vienas svarbiausių prekybos politikos instrumentų;(2) kadangi vidutinio bei ilgo laikotarpio eksporto kredito draudimas yra svarbus veiksnys prekyboje su besivystančiomis šalimis ir taip skatina jų integraciją į pasaulio ekonomiką, o tai yra vienas iš Bendrijos plėtros politikos tikslų;(3) kadangi tarp dabar valstybėse narėse galiojančių vidutinio ir ilgo laikotarpio kredito draudimo sistemų yra skirtumų, susijusių su draudimo apsauga, įmokomis ir draudimo politika, o dėl to gali atsirasti konkurencijos iškraipymų tarp Bendrijoje veikiančių įmonių;(4) kadangi tikslinga, kad šia direktyva numatomos priemonės apsiribotų tik tuo, kas būtina, norint pasiekti suderinimą, reikalingą užtikrinti, kad eksporto politika būtų grindžiama vieningais principais ir neatsirastų konkurencijos iškraipymų tarp Bendrijoje veikiančių įmonių;(5) kadangi, siekiant sumažinti egzistuojančius konkurencijos iškraipymus, reikia suderinti skirtingas oficialias eksporto kredito draudimo sistemas, kaip numatyta Sutarties 112 straipsnyje, laikantis vieningų principų ir taip, kad jos sudarytų neatskiriamas bendrosios prekybos politikos visumos dalis;(6) kadangi Vyriausybių (ar tam tikrų Vyriausybės kontroliuojamų institucijų) numatomos eksporto kredito garantijų ar draudimo programos su draudimo įmokų tarifais, kurie yra nepakankami programų ilgalaikės veiklos sąnaudų ir nuostolių padengimui, yra priskirtos draudžiamoms eksporto subsidijoms Susitarime dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių, sudarytame daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raundo rėmuose (1986 m. ir 1994 m.) [1], konkrečiai, – jo I priedo 3 straipsnio 1 dalies a ir j punktuose;(7) kadangi kredito draudiko nustatoma draudimo įmoka turi atitikti draudžiamą riziką;(8) kadangi suderinimas paskatintų valstybės vardu ar su valstybės parama veikiančių kredito draudikų bendradarbiavimą ir sustiprintų Bendrijos viduje veikiančių įmonių bendradarbiavimą, kaip numato Sutarties 130 straipsnis;(9) kadangi ir derinimas, ir bendradarbiavimas yra ypač svarbūs veiksniai, lemiantys Bendrijos eksportuotojų į ne Bendrijoje esančias rinkas konkurencingumą;(10) kadangi 1985 m. birželio mėnesį Europos Tarybos priimta Baltoji knyga dėl vidaus rinkos sukūrimo pabrėžia Bendrijos įmonių bendradarbiavimui palankios aplinkos sukūrimo svarbą;(11) kadangi savo 1960 m. rugsėjo 27 d. sprendimu [2] Taryba įsteigė Politikos koordinavimo grupę kredito draudimo, kredito garantijų ir finansinių kreditų klausimams;(12) kadangi 1991 m. kovo 15 d. minėta Politikos koordinavimo grupė įgaliojo ekspertus iš visų valstybių narių, kurie, tuo metu būdami 1992 m. Vienos bendros rinkos ekspertų grupėje, pateikė 1992 m. kovo 27 d., 1993 m. birželio 11 d. ir 1994 m. vasario 9 d. pranešimus, kuriuose buvo išdėstyti pasiūlymai;(13) kadangi Taryba savo sprendimu 93/112/EEB [3] į Bendrijos teisę įdiegė EBPO susitarimą dėl gairių oficialiai remiamiems eksporto kreditams;(14) kadangi 1970 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 70/509/EEB dėl bendros kredito draudimo politikos vidutiniams ir ilgalaikiams sandoriams su viešaisiais pirkėjais priėmimo [4] ir 1970 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 70/510/EEB dėl bendros kredito draudimo politikos vidutiniams ir ilgalaikiams sandoriams su privačiais pirkėjais priėmimo [5] reikia pakeisti šia direktyva;(15) kadangi šį pradinį eksporto kredito draudimo derinimo etapą galima laikyti žingsniu link įvairių valstybėse narėse egzistuojančių sistemų susiliejimo,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTaikymo sritisŠi direktyva taikoma sandorių, susijusių su valstybės narės kilmės prekių ir (arba) paslaugų eksportu, draudimui, jeigu ši parama teikiama tiesiogiai ar netiesiogiai vienos ar kelių valstybių narių lėšomis ar su jų parama, kai bendros rizikos laikotarpis, t. y., skolos grąžinimo laikotarpis įskaitant gamybos laikotarpį, yra ne trumpesnis negu du metai.Ši direktyva netaikoma ofertos, avansinio mokėjimo, sutarties įvykdymo bei veiksmų neatlikimo užtikrinimo draudimui. Taip pat ji netaikoma rizikoms, susijusioms su statybų įranga ir medžiagomis, naudojamomis vykdant prekybos sutartį.2 straipsnisValstybių narių įsipareigojimaiValstybės narės užtikrina, kad bet kuri institucija, tiesiogiai ar netiesiogiai teikianti draudimo paslaugas eksporto kredito draudimo, garantijos ar refinansavimo forma valstybės narės sąskaita arba atstovaujanti valstybės narės Vyriausybę, veikianti su jos parama ar jos kontroliuojama ir (arba) jos įgaliota (toliau – draudikas), draudžia sandorius, susijusius su prekių ir (arba) paslaugų eksportu, pagal priede išdėstytas nuostatas, jeigu šis eksportas skirtas ne Bendrijos šalims ir yra finansuojamas pirkėjo ar tiekėjo kreditavimu arba apmokamas grynaisiais pinigais.3 straipsnisSprendimai dėl įgyvendinimoSprendimus, minimus priedo 46 punkte, priima Komisija pagal 4 straipsnyje nustatytą procedūrą.4 straipsnisKomitetasKomisijai padeda iš valstybių narių atstovų sudarytas Komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.Komisija priima priemones, kurios įsigalioja nedelsiant. Tačiau, jeigu šios priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama praneša apie jas Tarybai. Tokiu atveju:- Komisija savo sprendimu atideda patvirtintų priemonių taikymą laikotarpiui, kuris negali viršyti vieno mėnesio nuo tokio pranešimo dienos,- Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį sprendimą per pirmoje įtraukoje nurodytą laikotarpį.5 straipsnisAtaskaita ir kontrolėIki 2001 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie taikant šios direktyvos nuostatas įgytą patirtį ir pasiektą susiliejimą.6 straipsnisSantykis su kitomis procedūromisŠia direktyva nustatytos procedūros papildo procedūras, numatytas sprendimu 73/391/EEB [6].7 straipsnisPanaikinimasDirektyvos 70/509/EEB ir 70/510/EEB panaikinamos.8 straipsnisPerkėlimas į nacionalinę teisęValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie būtini šios direktyvos įsigaliojimui 1999 m. balandžio 1 d. Jos nedelsdamos praneša apie tai Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šiuos aktus, daro juose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma juos oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.9 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.10 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1998 m. gegužės 7 d.Tarybos varduPirmininkasM. Beckett[1] OL L 336, 1994 12 23, p. 156.[2] OL 66, 1960 10 27, p. 1339/60.[3] OL L 44, 1993 2 22, p. 1. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 97/530/EB (OL L 216, 1997 8 8, p. 77).[4] OL L 254, 1970 11 23, p.1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[5] OL L 254, 1970 11 23, p. 26. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.[6] OL L 346, 1973 12 17, p.1. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais sprendimu 76/641/EEB (OL L 223, 1976 8 16, p. 25).--------------------------------------------------PRIEDASBENDRIEJI EKSPORTO KREDITO DRAUDIMO PRINCIPAII SKYRIUS: DRAUDIMO SUDEDAMOSIOS DALYS1 skirsnis: Bendrieji principai ir sąvokų apibrėžimai1. Bendrųjų principų taikymo sritisa) Šiame priede nustatyti bendrieji principai taikomi draudžiant tiekėjo kredituojamus sandorius su viešaisiais ar privačiais pirkėjais ir draudžiant pirkėjo kredituojamus sandorius su viešaisiais ar privačiais skolininkais.b) Bendrieji principai taikomi draudžiant nuo visų rizikų, apibrėžtų 4 punkte. Nepaisant to, kiekvienu atskiru atveju draudikas gali nuspręsti apriboti draudžiamų rizikų skaičių.c) Kai už visus privataus skolininko įsipareigojimus visiškai ir besąlygiškai garantuoja subjektas, laikomas viešuoju pagal šio priedo 5 punktą, taikomi bendrieji principai viešajam skolininkui.Šiame priede sąvoka "skolininkas" reiškia arba pirkėją ar paskolos gavėją, kaip nurodyta 1 punkto a papunktyje, arba jų laiduotoją draudžiamo sandorio atžvilgiu.2. Tiekėjo kredito požymiaia) Sąvoka "tiekėjo kreditas" taikoma komercinei sutarčiai, pagal kurią eksportuojamos valstybės narės kilmės prekės ir (arba) paslaugos iš vieno ar daugiau tiekėjų vienam ar daugiau pirkėjų, o pirkėjas (-ai) įsipareigoja sumokėti tiekėjui (-ams) grynaisiais pinigais arba pagal išsimokėjimo sąlygas.b) Tiekėjo kredito draudimo nuostatos galioja tuomet, kai draudžiama įmonė yra įsteigta valstybėje narėje pagal Sutarties 58 straipsnį.c) Jeigu komercinė sutartis yra finansuojama pirkėjo kredito lėšomis arba pasitelkiamas kitoks finansavimo būdas, eksportuotojui suteikiamas komercinės sutarties draudimas grindžiamas tiekėjo kredito draudimo nuostatomis.3. Pirkėjo kredito požymiaia) Sąvoka "pirkėjo kreditas" taikoma paskolos sutarčiai tarp vienos ar daugiau finansinių institucijų ir vieno ar daugiau paskolos gavėjų, kuri nustato komercinės sutarties finansavimą, numatantį valstybės narės kilmės prekių ir (arba) paslaugų eksportą, kai paskolą suteikianti (-ios) institucija (-os) įsipareigoja pagal atitinkamą sandorį mokėti grynaisiais pinigais tiekėjui (-ams) pirkėjo (-jų)/paskolos gavėjo (-jų) vardu, o pirkėjas (-ai)/paskolos gavėjas (-ai) padengia skolą paskolą suteikusiai (-oms) institucijai (-oms) pagal išsimokėjimo sąlygas.b) Pirkėjo kredito draudimo nuostatos taikomos draudžiant finansinių institucijų interesus, nepriklausomai nuo jų įsteigimo ar registravimo vietos, jeigu pirkėjo kredite numatytas besąlyginis paskolos gavėjo įsipareigojimas padengti skolą, nepriklausomai nuo finansuojamos komercinės sutarties įvykdymo sėkmės.c) Pirkėjo kredito draudimo nuostatos taikomos draudžiant finansinių institucijų interesus dėl finansinių institucijų tinkamai turimų apyvarčiųjų priemonių, kurias pirkėjas turi apmokėti pagal komercinės sutarties finansavimo priemonę.4. Galimų rizikų apibrėžimasa) Komercinė rizika dėl privačių skolininkų yra apibrėžta 14, 15 ir 16 punktais.b) Politinė rizika privatiems skolininkams yra apibrėžta 17–22 punktuose, o viešiesiems skolininkams –15–22 punktuose.c) Gamybos rizika yra apibrėžta 6 punkto b papunkčiu.d) Kredito rizika yra apibrėžta 6 punkto c papunkčiu.5. Skolininko statusasa) Bet kuris subjektas, bet kokia forma atstovaujantis viešąją instituciją ir negalintis nei teismo keliu, nei administracine tvarka būti paskelbtas nemokiu, laikomas viešuoju skolininku. Tai gali būti arba nepriklausomas skolininkas, t. y. subjektas, veikiantis su visišku valstybės pasitikėjimu ir įgaliojimu, pavyzdžiui, Finansų ministerija arba Centrinis bankas, arba kitas pavaldus viešasis subjektas kaip regioninės, savivaldos ar para-valstybinės institucijos bei kitos viešosios institucijos.b) Vertindamas skolininko būklę, draudikas atsižvelgia į:- skolininko teisinį statusą,- tikrąjį teisinių veiksmų prieš skolininką veiksmingumą,- skolininko finansavimo ir pajamų šaltinius; čia atsižvelgiama į faktą, kad skolininkas savo skoloms apmokėti taip pat gali naudotis šaltiniais, nesusijusiais su centriniais Vyriausybės fondais, pavyzdžiui, pajamomis iš vietos mokesčių ar pajamomis už viešųjų paslaugų teikimą,- priimančiosios šalies Vyriausybės galimos įtakos ar kontrolės mastą skolininko atžvilgiu.c) Visi kiti skolininkai, kurie nėra viešieji pagal pirmiau pateiktus kriterijus, iš esmės laikomi privačiais.2 skirsnis: Draudimo taikymo sritis6. Draudžiama rizikaa) Draudžiamos rizikos yra nuostolių dėl gamybos rizika ir kredito rizika.b) Nuostolių dėl gamybos rizika pasireiškia, kai poliso turėtojo sutartinių įsipareigojimų vykdymas arba užsakytų prekių gamyba sustabdomi šešių iš eilės einančių mėnesių laikotarpiui, jeigu tokį sustabdymą tiesiogiai ir išimtinai sukelia vienos ar daugiau iš draudimo numatytų nuostolių priežasčių, išvardytų 14–22 punktuose, atsiradimas.c) Nuostolių dėl kredito rizika pasireiškia, kai dėl jų poliso turėtojas negauna bet kokio dydžio sumos išmokos pagal atitinkamą komercinę sutartį arba paskolos sutartį per trijų mėnesių laikotarpį, skaičiuojant nuo numatytos mokėjimo dienos, jeigu tokį neišmokėjimo atvejį tiesiogiai ir išimtinai sukelia vienos ar daugiau iš draudimo numatytų nuostolių priežasčių, išvardytų 14–22 punktuose, atsiradimas.d) Kai dėl rizikos, susijusios su pirkėjo kreditu, besąlygiškai garantuojama, draudikas laikosi principų ir procedūrų, nustatytų 32, 33 punktuose ir 47 punkto a papunktyje.7. Draudimo apimtisa) Gamybos rizikos draudimas sutarties vertės ribose apima draudimo poliso turėtojo išlaidas, patirtas vykdant savo sutartinius įsipareigojimus arba gaminant sutartyje aptartas prekes, jeigu tokios išlaidos iš tikrųjų priskirtinos sutarties vykdymui.Gamybos rizikos draudimas neapima:- išlaidų, kurios patirtos dėl prekių ir (arba) paslaugų, kurių atžvilgiu kredito rizikos draudimas jau įsigaliojo,- sumų, poliso turėtojo sumokėtų pareikalavus apmokėti obligaciją pagal apdraustą sutartį; tačiau tai nekliudo draudikui apdrausti šios rizikos už šios direktyvos taikymo srities, ir- sumų, atitinkančių poliso turėtojo skolininkui sumokėtas baudas ir žalos atlyginimus.b) Kredito rizikos draudimas apima sumą (pagrindinę ir palūkanas), kurią pirkėjas skolingas pagal komercinę sutartį arba paskolos gavėjas – pagal paskolos sutartį, įskaitant palūkanas, susikaupusias nuo nustatytos dienos (potermininės palūkanos).Kredito rizikos draudimas neapima sumų, atitinkančių poliso turėtojo skolininkui sumokėtas baudas ir žalos atlyginimus.8. Draudimo dalisa) Draudimo dalis ir pagrindas nustatyti didžiausią galimą kompensacijos dydį, už kurį atsakingas draudikas, aiškiai nustatomi draudiko išduodamame kredito draudimo polise.b) Jeigu draudikas draudžia didesne negu 95 % dalimi, laikomasi principų ir procedūrų, nustatytų 32, 33 punktuose ir 47 punkto a papunktyje.9. Nedraudžiama dalisNepažeidžiant 8 punkto b papunkčio nuostatų, draudimo poliso turėtojas savo sąskaita atsako už bet kokio dydžio neapdraustą dalį. Draudikas gali nuspręsti visiškai arba dalinai atleisti poliso turėtoją nuo atsakomybės už neapdraustą dalį.10. Sandorių užsienio valiuta draudimasJeigu sandoriai numato mokėjimus ar finansavimo operacijas viena ar daugiau užsienio valiutų, draudimas gali būti suteikiamas bet kuria iš šių valiutų.11. Užsienio tiekimaiSubkontraktai su vienos ar daugiau valstybių narių šalimis įtraukiami į draudimą automatiškai pagal 1982 m. gruodžio 10 d. Tarybos sprendimą 82/854/EEB dėl taisyklių, eksporto garantijų ir eksporto finansavimo srityse, taikomų tam tikroms subrangos sutartims su dalyviais iš kitų Europos Bendrijų valstybių narių arba narėmis nesančių šalių [1].12. Draudimo įsigaliojimo laikasa) Pirkėjo kredito atveju draudimas įsigalioja tą pačią dieną, kai pradeda galioti paskolos sutartis, su sąlyga, kad įvykdytos kredito draudimo polise ir paskolos sutartyje aptartos sąlygos.b) Tiekėjo kredito atveju gamybos rizikos draudimas įsigalioja tą pačią dieną, kai pradeda galioti komercinė sutartis, su sąlyga, kad įvykdytos kredito draudimo polise ir paskolos sutartyje aptartos sąlygos.Kredito rizikos draudimas įsigalioja tą dieną, kai būdamas visiškai įvykdęs savo sutartinius įsipareigojimus, poliso turėtojas įgyja teisę gauti išmokas, su sąlyga, kad įvykdytos kredito draudimo polise ir paskolos sutartyje aptartos sąlygos. Kita vertus, kredito rizikos draudimas gali įsigalioti kiekvieną dieną, kai įvykdomas dalinis pristatymas ar dalinis išsiuntimas, jeigu draudimo poliso turėtojas pagal sutarties sąlygas turi teisę gauti griežtai nustatyto dydžio sumos išmokas, atitinkančias pristatomų ar išsiunčiamų prekių ir (arba) paslaugų vertę.3 skirsnis: Nuostolių priežastys ir aplinkybės, atleidžiančios nuo atsakomybės13. Draudiko atsakomybėDraudikas atsako už nuostolį, jeigu šio nuostolio priežastis yra tiesiogiai ir išskirtinai priskirtina vienai ar daugiau iš draudimo numatytų nuostolių priežasčių, išvardytų 14–22 punktuose.14. NemokumasPrivataus skolininko arba, jeigu yra, jo laiduotojo, nemokumas de jure arba de facto.15. Įsipareigojimų nevykdymasSkolininko arba, jeigu yra, jo laiduotojo įsipareigojimų nevykdymas.16. Savavališkas atsisakymas mokėti arba skolos nepripažinimasPirkėjo, kuris numatytas pagal tiekėjo kreditą, sprendimas pertraukti ar nutraukti komercinę sutartį, taip pat atsisakyti priimti prekes ir (arba) paslaugas, nebūnant įgaliotam tą daryti.17. Trečiosios šalies sprendimasBet kokia priemonė ar sprendimas, priimtas kitos negu draudiko arba poliso turėtojo šalies Vyriausybės, įskaitant priemones ir sprendimus, priimtus viešųjų įstaigų, kurios įgyvendina Vyriausybės įsikišimus, kuris atitinkamai trukdo įgyvendinti paskolos sutartį arba komercinę sutartį.18. MoratoriumasBendrasis moratoriumas, paskelbtas arba skolininko šalies Vyriausybės, arba trečiosios šalies Vyriausybės, kurio pagrindu turi būti vykdomi atsiskaitymai pagal paskolos sutartį arba pagal komercinę sutartį.19. Kliūtis ar vėlavimas pervesti lėšasPolitiniai įvykiai, ekonominiai sunkumai arba įstatymų leidybos ar administracinės priemonės, iškylantys ar priimami ne draudiko šalyje ir trukdantys ar verčiantys atidėti lėšų pervedimą pagal paskolos sutartį arba komercinę sutartį.20. Skolininko šalies teisinės nuostatosTeisinės nuostatos, priimtos skolininko šalyje, pagal kurias skolininko vietos valiuta atliekami mokėjimai galioja dengiant skolą, nepriklausomai nuo to, kad dėl valiutos kurso svyravimų tokios įmokos, konvertuotos į komercinėje sutartyje ar paskolos sutartyje numatytą valiutą, pervedimo metu nebesudaro bendros skolos sumos.21. Draudiko arba poliso turėtojo šalies sprendimasBet kokia priemonė ar sprendimas, priimtas draudiko arba poliso turėtojo šalies Vyriausybės, įskaitant Europos Bendrijos priemones ir sprendimus, susijusius su prekyba tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių, tokios kaip eksporto draudimas, tiek, kiek jų reguliuojama sritis nėra kitaip reglamentuojama atitinkamos Vyriausybės.22. Force majeureForce majeure atvejai, kylantys ne draudiko šalyje, kuriems priklauso karas, taip pat pilietinis karas, revoliucija, riaušės, pilietiniai neramumai, ciklonai, potvyniai, žemės drebėjimai, ugnikalnių išsiveržimai, žemės drebėjimo, audros ir pan. sukelta didžiulė banga, taip pat branduolinės avarijos, jeigu nuo jų pasekmių nėra apsidrausta kitu būdu.23. Bendrosios aplinkybės, atleidžiančios nuo atsakomybėsDraudikui suteikiama teisė neprisiimti atsakomybės už nuostolius, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai sietini su šiomis aplinkybėmis:a) bet koks poliso turėtojo ar jo vardu veikiančio asmens veiksmas arba aplaidumas;b) bet kokia priemonė, suvaržanti poliso turėtojo teises, numatytas paskolos sutartyje, komercinėje sutartyje, arba bet koks su tuo susijęs dokumentas, įskaitant dokumentą, susijusį su atitinkama garantija arba saugumo susitarimais;c) bet koks tolesnis susitarimas tarp poliso turėtojo ir skolininko, sudarytas po paskolos sutarties ar komercinės sutarties sudarymo, kuris trukdo arba verčia atidėti skolos mokėjimą;d) tiekėjo kredito atveju – bet koks subkontraktorių, kontrahentų ar kitų tiekėjų įsipareigojimų nevykdymas, su sąlyga, kad toks nevykdymas nėra politinių įvykių išdava, kaip aprašyta nuostolių priežasčių sąraše 17–22 punktuose.4 skirsnis: Nuostatos dėl žalos atlyginimo reikalavimų patenkinimo24. Laikotarpis, po kurio galima pareikšti žalos atlyginimo reikalavimąa) Laikotarpis, po kurio galima pareikšti reikalavimą, turi atitikti laikotarpį, numatytą pasireikšti draudžiamai rizikai, kaip nustatyta 6 punkto b ir c papunkčiuose.b) Laikotarpis, po kurio galima pareikšti reikalavimą, netaikomas:- kai, privataus skolininko atveju, mokėjimo nevykdymas susijęs su skolininko nemokumu, ir de jure, ir de facto,- dvišalės tarpvyriausybinės skolos restruktūrizavimo sutarties atveju.25. Žalos atlyginimas ir teisių perleidimasa) Poliso turėtojas turi teisę, praėjus laikotarpiui, po kurio galima pareikšti pretenziją, gauti žalos atlyginimą pagal 24 punktą, su sąlyga, kad yra išpildytos išankstinės draudimo ir žalos atlyginimo sąlygos, pretenzija teisiškai galioja, o poliso turėtojas ėmėsi reikiamų veiksmų, siekdamas išvengti rizikos.b) Draudikui gali būti perleistos poliso turėtojo teisės pagal atitinkamą paskolos sutartį arba komercinę sutartį.26. Užtikrinti įsipareigojimaiJeigu skolininko įsipareigojimai poliso turėtojui yra užtikrinti garantijos ar kita apsaugos priemone, poliso turėtojas privalo imtis visų būtinų priemonių, numatytų polise, kurios ne tik užtikrintų, kad garantija ar kita apsaugos priemonė yra galiojanti ir įvykdoma, bet ir iš tikrųjų stiprintų saugumą.27. Reikalavimo dydžio apskaičiavimasNepažeidžiant 31 punkto nuostatų, draudikas, apskaičiuodamas reikalavimo sumą, neišmoka poliso turėtojui sumos, viršijančios bendrą jo patirto tikrojo nuostolio sumą, ir (arba) viršijančios sumą, kurią poliso turėtojui turi išmokėti paskolos gavėjas pagal paskolos sutartį arba atitinkamai pirkėjas – pagal komercinę sutartį.28. Reikalavimo patenkinimasReikalaujama suma turi būti sumokėta nedelsiant, bet vėliausiai per vieną mėnesį nuo laikotarpio, po kurio galima pareikšti reikalavimą, pabaigos, su sąlyga, kad draudikui buvo operatyviai pranešta apie reikalavimo pareiškimą, jam buvo pateikta visa reikiama informacija, dokumentai ir įrodymai, siekiant laiku nustatyti reikalavimo pagrįstumą.Gamybos rizikos draudimo atveju reikalaujama suma sumokama per vieną mėnesį nuo laikotarpio, po kurio galima pareikšti reikalavimą, pabaigos arba, kai tas būtina, per vieną mėnesį nuo ekspertų išvados gavimo dienos, arba nuo dienos, kai poliso turėtojas susitarė su draudiku dėl reikalavimo sumos, priklausomai nuo to, kuri data yra vėlesnė.29. Ginčai dėl reikalavimoJeigu nuostoliai, dėl kurių poliso turėtojas reikalauja žalos atlyginimo, yra susiję su ginčijamomis teisėmis, draudikas gali atidėti reikalavimo apmokėjimą, kol teismas arba arbitražo institucija, priklausomai kaip numatyta paskolos sutartyje arba komercinėje sutartyje, išspręs ginčą poliso turėtojo naudai.30. Dvišalė tarpvyriausybinė skolos restruktūrizavimo sutartisa) Jeigu draudžiamai paskolos sutarčiai ar komercinei sutarčiai taikoma dvišalė tarpvyriausybinė skolos restruktūrizavimo sutartis, poliso turėtojas laikosi šios restruktūrizavimo sutarties sąlygų ir apdraustosios, ir neapdraustosios paskolos sutarties arba komercinės sutarties dalių atžvilgiu. Poliso turėtojas teikia draudikui visą reikiamą pagalbą, vykdant restruktūrizavimo sutartį.b) Jeigu apdraustoji suma yra įtraukta į dvišalę tarpvyriausybinę skolos restruktūrizavimo sutartį, draudikas gali atsisakyti vieno mėnesio laikotarpio, numatyto 28 punkte, kai dvišalė sutartis yra galiojanti.31. Papildomos išlaidosPapildomos išlaidos, atsirandančios dėl veiksmų siekiant minimizuoti ar išvengti nuostolių, padengiamos proporcingai draudimo daliai pagal kredito draudimo polisą, jeigu jas patvirtina draudikas. Papildomoms išlaidoms priskiriamos teismų ir kitos teisinėms procedūroms skirtos išlaidos, siekiant minimizuoti ar išvengti nuostolių, bet nepriskiriamos pretenzijos galiojimo nustatymo išlaidos.Tačiau, jeigu tokios išlaidos taip pat siejasi su draudiko neapdraustomis sumomis arba mokėjimo terminais, jos paskirstomos proporcingai apdraustoms ir neapdraustoms sumoms arba mokėjimo terminams.II SKYRIUS: DRAUDIMO ĮMOKA32. Bendrieji draudimo įmokos nustatymo principaiDraudimo įmokos konverguoja. Todėl įmokos už eksporto kredito draudimą:- atitinka draudžiamą riziką (šalį, aukščiausiąją valdžią, viešąją ir (arba) privačią riziką),- yra adekvačios suteikiamo draudimo taikymo sričiai ir kokybei,- nėra netinkamos padengti ilgalaikės veiklos išlaidas ir nuostolius.33. Draudimo kokybėNustatant draudimo kokybę, kaip minima 32 punkte, draudikas deramai atsižvelgia į draudimo dalį, draudimo sąlygas ir visas kitas sąlygas, lemiančias draudimo kokybę.34. Šalies rizikos įvertinimasDraudimo įmokos dydis, taikomas atskirai šaliai ar šalių kategorijai, grindžiamas tinkamu šalies rizikos įvertinimu.35. Skolininko kreditingumasNustatant draudimo įmokų dydį, draudikas tinkamai atsižvelgia į skolininko kreditingumą, įskaitant jo statusą, kaip nurodyta 5 punkte.36. Rizikos laikotarpisApskaičiuojant draudimo įmoką, draudikas atsižvelgia į bendrąjį rizikos laikotarpį ir mokėjimo grafiką bei palūkanas.37. Mokėtina sumaa) Draudimo įmoka mokama pagal mokėtiną sumą ir, kiek įmanoma, yra grindžiama minimalių draudimo įmokų etalonais. Etalonai išreiškiami procentine kontrolinės vertės dalimi, tarsi draudimo ar garantavimo dieną būtų surenkamos visos draudimo įmokos; kredito rizikos atveju šia pamatine verte atitinkamai laikoma mažiausiai pagrindinė paskolos suma arba (re-)finansuojama komercinės sutarties dalis, o gamybos rizikos atveju – bendra sutarties vertė, išskaičius pradinius mokėjimus.b) Gamybos rizikos atveju mokėtina suma gali būti sumažinta iki didžiausio tikėtino nuostolio.38. Draudimo įmokų mokėjimasa) Bendra draudimo įmokų suma turi būti mokama kredito draudimo poliso ar garantijos dieną arba tada, kai visiškai įsigalioja sutartis arba paskolos sutartis.b) Draudimo įmokas galima mokėti dalimis ar pridedant prie palūkanų normos pirklą, su sąlyga, kad bendrosios vertės prasme tai atitinka draudimo įmokų sumą, nurodytą pirmiau, 38 punkto a papunktyje.III SKYRIUS: ŠALIES DRAUDIMO POLITIKA39. Šalies draudimo politikos apibrėžimasa) Draudikas, priklausomai nuo jo dydžio ir struktūrinių ekonominių apribojimų, savo šalies draudimo politiką grindžia šalies rizikos įvertinimu, bendra numatoma rizikos tikimybe kiekvienoje šalyje, ir šalies rizikos portfelio sudėtimi.b) Nustatydamas šalies draudimo politiką, draudikas atsižvelgia į kiekvieno skolininko šalies klasifikacinį priskyrimą.c) Nepaisant to, draudikas turi teisę sustabdyti ar apriboti draudimo veiklą tam tikros šalies atžvilgiu ir neatsižvelgdamas į jos klasifikacinį priskyrimą.40. Sąvokos "bendra numatoma rizikos tikimybė" apibrėžimasBendra numatoma rizikos tikimybė draudimo dalies ribose apibrėžiama remiantis vidutinio laikotarpio ir ilgalaikio verslo apimtimi, kaip nurodyta direktyvos 1 straipsnyje.41. Šalies rizikaa) Šalių, kurių rizikos tikimybė mažiausia, grupės atžvilgiu draudikas iš esmės netaiko draudimo politikos apribojimų.b) Kitų šalių atžvilgiu draudikas gali įvesti draudimo politikos apribojimų.c) Draudikas, kuris iš esmės neteikia draudimo tam tikrai šaliai ar šalių grupei, vis dėlto gali išimties tvarka drausti tam tikrus sandorius dėl dvišalės politikos ar nacionalinio intereso, arba kai tokiam sandoriui užtikrinamas patikimas laisvai konvertuojamos užsienio valiutos kursas.d) Šalių, nurodytų pirmiau b punkte, atžvilgiu draudikai gali nustatyti kumuliacinio arba alternatyvaus pobūdžio apribojimus:- numatoma bendra šalies rizikos tikimybė,- bendra siūloma draudimo suma,- draustinų naujų sutarčių vertė,- didžiausia suma, draudžiama vienam sandoriui.Draudikai taip pat gali padidinti taikomą draudimo įmoką.Jeigu tam tikra šalis šių apribojimų neperžengia, iš esmės jai nėra taikomi draudimo rizikos apribojimai.42. Specialios šalies draudimo sąlygosBet kuriuo atveju draudikas gali kaip įprasta kelti tam tikrai šaliai, nepriklausomai nuo jos kategorijos, tam tikras draudimo sąlygas:- mokėjimo ir (arba) pavedimo garantija atitinkamos šalies Centrinio banko arba Finansų ministerijos vardu,- neatšaukiami akredityvai arba banko garantija,- laikotarpio, po kurio galima pareikšti pretenziją, pratęsimas,- draudimo dalies sumažinimas,- draudimo apribojimai tam tikriems veiklos sektoriams ar tam tikroms projektų rūšims.IV SKYRIUS: PRANEŠIMO PROCEDŪROS43. Pranešimo procedūrų taikymo sritisa) Įgyvendindami bendruosius principus, išdėstytus I, II ir III skyriuose, draudikai taiko toliau pateikiamas procedūras.b) Šios procedūros papildo procedūras, įtvirtintas 1973 m. gruodžio 3 d. Tarybos sprendimu 73/391/EEB dėl konsultavimo ir informavimo kreditų draudimo, kreditų garantijų ir finansinių kreditų klausimais tvarkos [2].44. Pranešimo procedūrų rūšysNumatomos keturios pranešimų Komisijai ir kitiems draudikams procedūrų rūšys:- metinis informacinis pranešimas,- pranešimas dėl sprendimo,- ex-ante informacinis pranešimas ir- ex-post informacinis pranešimas.Teikiami duomenys neturi būti atskleisti trečiosioms šalims.45. Metinis pranešimas dėl informacijosa) Kiekvienų metų pabaigoje, o vėliausiai kitų metų balandžio 30 d., kiekvienas draudikas pateikia kitiems draudikams ir Komisijai retrospektyvaus pobūdžio pranešimą apie savo praėjusių metų veiklą. Į šį pranešimą įtraukiamos visos skolininko šalys, ir pateikiami šie duomenys apie kiekvieną šių šalių:- draudiko suteikta bendra draudimo suma,- bendra numatoma rizikos tikimybė, kaip nurodyta 40 punkte,- gautos įmokos,- išmokėtų kompensacijų suma ir- pretenzijų, pagal kurias atlikti mokėjimai, kiekis.b) Kiekvienų metų pradžioje, vėliausiai iki sausio 31 d., kiekvienas draudikas pateikia kitiems draudikams ir Komisijai pranešimą apie savo vykdomą draudimo politiką, įskaitant viršutinės ribos tipą ir lygį, taip pat sąlygas, draudiko numatomas įprastai taikyti draudimui, kaip numatyta ar taikytina ateinančiais metais.46. Pranešimas dėl sprendimoa) Tuo atveju, kai konkuruoja Bendrijos eksportuotojų arba bankų pasiūlymai, suinteresuotas draudikas skubiai atsako į bet kokį iš kito suinteresuoto draudiko gautą paklausimą dėl informacijos apie atitinkamo skolininko arba sandorio statusą, kaip nustatyta 5 punkte.b) Kilus nesutarimui dėl skolininko statuso, suinteresuoti draudikai pateikia turimą informaciją kitiems draudikams, siekdami susitarti dėl abiem šalims priimtino statuso.c) Jeigu draudikai nesutaria dėl skolininko statuso per 10 darbo dienų nuo paklausimo dėl informacijos dienos, suinteresuoti draudikai pateikia su šiuo klausimu susijusią svarbiausią informaciją apsvarstyti Komisijai, kuri priima sprendimą pagal procedūrą, nustatytą šios direktyvos 4 straipsnyje.47. Ex-ante informacinis pranešimasa) Draudikas, ketinantis nukrypti nuo priedo nuostatų, suteikdamas palankesnes draudimo sąlygas konkrečiam sandoriui ar sandorių grupei, arba tam tikram sektoriui ar sektoriams, arba tam tikrai šaliai ar šalims, arba bendrai jų sistemai, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo, nurodydamas planuojamo nukrypimo priežastis, pavyzdžiui, būtinybę būti konkurencingam tarptautinėje terpėje, ir atitinkamus numatomus draudimo įmokų tarifus.b) Draudikas, ketinantis nustatyti mažesnes draudimo įmokas negu nurodyta jo metiniame pranešime pagal 45 punkto b papunktį, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo.c) Draudikas, kuris, gavęs kito draudiko pranešimą pagal pirmiau einančius a arba b papunkčius, ketina suteikti dar palankesnes sąlygas už pranešimo siuntėją, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo, nurodydamas numatomą draudimo įmokų tarifą.d) Draudikas, kuris pagal 41 punkto c papunktį ketina drausti sandorius su skolininkais, esančiais šalyse, kurių jis įprastomis aplinkybėmis nedraudžia, apie tokį savo ketinimą praneša kitiems draudikams ir Komisijai mažiausiai prieš septynias darbo dienas iki šio sprendimo įsigaliojimo, nurodydamas numatomą draudimo įmokų tarifą.48. Ex-post informacinis pranešimasa) Draudikas, nusprendęs nukrypti nuo priedo nuostatų, suteikdamas mažiau palankias draudimo sąlygas konkrečiam sandoriui ar sandorių grupei, arba tam tikram sektoriui ar sektoriams, arba tam tikrai šaliai ar šalims, arba bendrai jų sistemai, privalo vėliausiai iki kiekvienų metų sausio 31 d. pranešti kitiems draudikams ir Komisijai apie tokius atvejus, pasitaikiusius praėjusiais kalendoriniais metais.b) Draudikas, nusprendęs pakoreguoti vieną ar daugiau elementų savo šalies draudimo politikoje, pateikiamoje metiniame pranešime pagal 45 punkto b papunktį, skubiai praneša apie tai kitiems draudikams ir Komisijai.c) Draudikas, kuris, gavęs pranešimą pagal 47 punkto a ir (arba) b papunkčius, nusprendžia suteikti tokias pačias draudimo sąlygas kaip ir pranešimo siuntėjas, skubiai praneša apie tai kitiems draudikams ir Komisijai.d) Visi draudikai skubiai ir išsamiai atsako į bet kokį paklausimą dėl informacijos ar patikslinimo jų veiklos klausimais, gautą iš kitų draudikų arba Komisijos.49. Elektroninio pašto sistemos naudojimasVisi pranešimai paprastai perduodami elektroniniu paštu arba, jeigu tai būtina, kitomis tinkamomis skubios raštiškos komunikacijos priemonėmis.[1] OL L 357, 1982 12 18, p. 20.[2] OL L 346, 1973 12 17, p. 1. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu.--------------------------------------------------


title: 1984 m. liepos 3 d. Komisijos direktyva, derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/157/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių leistiną motorinių transporto priemonių garso lygį ir dujų išmetimo sistemas, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31984L0372

Oficialusis leidinys L 196 , 26/07/1984 p. 0047 - 0049 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 4 p. 0205  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 16 p. 0032  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 4 p. 0205  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 16 p. 0032

		Komisijos direktyva1984 m. liepos 3 d.derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/157/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių leistiną motorinių transporto priemonių garso lygį ir dujų išmetimo sistemas, suderinimo(84/372/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 80/1267/EEB [2], ypač jo 11 straipsnį,atsižvelgdama į 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvą 70/157/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių leistiną motorinių transporto priemonių garso lygį ir dujų išmetimo sistemas, suderinimo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/334/EEB [4], ypač jos 3 straipsnį,kadangi atsižvelgiant šioje srityje įgytą patirtį ir dabartinę mokslo bei technikos padėtį šiuo metu įmanoma pakeisti tam tikrų tipų transporto priemonių skleidžiamo triukšmo matavimo metodo tam tikrus reikalavimus, siekiant, kad jie išsamiau atitiktų tikrąsias eksploatavimo sąlygas; kadangi atitinkamos transporto priemonės – tai didelės galios ir automatinę pavarų dėžę, kurioje sumontuotas papildomas rankinis automatiškai valdomos sistemos kontrolės įtaisas, turinčios transporto priemonės;kadangi pirmiausia pabrėžtina, kad surenkant šio tipo didelės galios transporto priemonę buvo naudoti pažangiausi metodai, kurie paprastai taikomi prieš tuos metodus, kurie vėliau bus pasitelkti serijinei gamybai, ir kad buvo optimizuotos su aktyviosiomis ir pasyviosiomis saugos priemonėmis, oro tarša, keliamu triukšmu ir degalų naudojimu susijusios sudėtinės dalys ir charakteristikos; kadangi, jei vertinamas transporto priemonių eksploatavimas, leidžiamo triukšmo lygio nustatymo dabartinis metodas, skirtas triukšmo, kurį skleidžia miesto kelių eismo sąlygomis eksploatuojamos transporto priemonės, dydžiui išmatuoti, pagal paskutinius eksperimentus neatitinka didelės galios transporto priemonių tikrojo eksploatavimo miesto kelių eismo sąlygomis; kadangi būtinus pakeitimus, siekiant, kad būtų išvengta šios kliūties ir kad būtų tiksliau įvertintas šio tipo transporto priemonių skleidžiamas triukšmas, jau priėmė Jungtinių Tautų Organizacijos Europos ekonomikos komisija savo Taisykle Nr. 51 su neseniai padarytais daliniais keitimais;kadangi šios direktyvos nuostatos atitinka Direktyvų dėl techninių kliūčių panaikinimo motorinių transporto priemonių prekybos srityje derinimo su technikos pažanga komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 70/157/EEB su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/334/EEB, I priedas pakeičiamas pagal šios direktyvos priedą.2 straipsnis1. Nuo 1984 m. spalio 1 d. jokia valstybė narė, remdamasi su triukšmo lygiu ir dujų išmetimo sistema susijusiomis priežastimis, negali:- motorinės transporto priemonės tipui atsisakyti suteikti EEB tipo patvirtinimą, išduoti Direktyvos 70/156/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje nurodytą dokumentą arba suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą, arba- uždrausti pradėti eksploatuoti tas transporto priemones,jeigu to tipo transporto priemonės arba atitinkamų transporto priemonių triukšmo lygis ir dujų išmetimo sistema atitinka Direktyvos 71/157/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatas.2. Nuo 1985 m. spalio 1 d. valstybės narės:- gali nebeišduoti Direktyvos 70/156/EEB 10 straipsnio 1 dalies paskutinėje įtraukoje nurodyto dokumento to tipo transporto priemonei, kurios triukšmo lygis ir dujų išmetimo sistema neatitinka Direktyvos 70/157/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatų,- gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą transporto priemonės, kurios triukšmo lygis ir dujų išmetimo sistema neatitinka Direktyvos 70/157/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatų, tipui.3. Nuo 1986 m. spalio 1 d. valstybės narės gali uždrausti pradėti eksploatuoti transporto priemones, kurių triukšmo lygis ir dujų išmetimo sistema neatitinka Direktyvos 70/157/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatų.3 straipsnisValstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios iki 1984 m. spalio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1984 m. liepos 3 d.Komisijos varduKarl-Heinz narjesKomisijos narys[1] OL L 42, 1970 2 23, p. 1.[2] OL L 375, 1980 12 31, p. 34.[3] OL L 42, 1970 2 23, p. 16.[4] OL L 131, 1981 5 18, p. 6.--------------------------------------------------PRIEDASDirektyvos 70/157/EEB I priedo pakeitimai5.2.2.4.3.2 punktas pakeičiamas taip:"5.2.2.4.3.2. Privažiavimo greitisTransporto priemonė prie AA' linijos turi privažiuoti tolygiu greičiu, atitinkančiu mažesnįjį iš dviejų toliau nurodytų greičių:- greitis, atitinkantis variklio sūkių dažnį, kuris lygus ¾ S greičio, kuriuo besisukantis variklis veikia didžiausia vardine galia,- 50 km/h.Tačiau jei su transporto priemone, kurioje sumontuota daugiau nei du diskrečiuosius perdavimo skaičius turinti automatinė pavarų dėžė, atliekant bandymą pavara perjungiama į žemesniąją, į pirmą pavarą, gamintojas gali pasirinkti vieną iš toliau nurodytų bandymo procedūrų:- transporto priemonės V greitis didinamas ne daugiau nei 60 km/h, siekiant, kad pavara nepersijungtų į žemesniąją pavarą, arba- V greitis išlieka 50 km/h ir degalų tiekimas varikliui apribojamas iki 95 % to tiekimo, kuris būtinas visiškai apkrovai užtikrinti. Tariama, kad šios sąlygos buvo laikytasi:- jei tai yra priverstinio uždegimo variklis, jeigu karbiuratoriaus sklendės atidarymo kampas yra 90 %, ir- jei tai yra kompresinio uždegimo variklis, jeigu degalų siurblio krumpliastiebio slinkimas apribotas 90 % jo eigos.Jeigu transporto priemonėje sumontuota papildomo rankinio automatiškai valdomos sistemos kontrolės įtaiso neturinti automatinė pavarų dėžė, transporto priemonė turi būti išbandyta skirtingais privažiavimo greičiais, t. y. 30, 40 ir 50 km/h, arba ¾ didžiausio eksploatacinio greičio, jeigu pastarasis yra mažesnis. Bandymo rezultatas – nustatytasis transporto priemonei važiuojant tuo greičiu, kuomet buvo užregistruotas didžiausias garso lygis."5.2.2.4.3.3.1.1 punktas pakeičiamas taip:"5.2.2.4.3.3.1.1. M1 ir N1 kategorijų transporto priemonės, kuriose sumontuota ne daugiau nei keturias priekines pavaras turinti rankomis valdoma pavarų dėžė, turi būti išbandytos su įjungta antra pavara.Šių kategorijų transporto priemonės, kuriose sumontuota daugiau nei keturias priekines pavaras turinti rankomis valdoma pavarų dėžė, turi būti išbandytos su paeiliui įjungta antrąja ir trečiąja pavaromis. Atsižvelgiama tik į bendrus perdavimo skaičius, skirtus įprastam naudojimui kelyje. Apskaičiuojamas kiekviena iš tų sąlygų užregistruotų garso lygių aritmetinis vidurkis.Tačiau daugiau nei keturias priekines pavaras turinčias M1 kategorijos transporto priemones, kuriose sumontuotas viršijantis didžiausią 140 kW galią sukuriantis variklis ir kurių leidžiamas didžiausios galios/didžiausios masės santykis viršija 75 kW/t, galima išbandyti tik su įjungta trečiąja pavara, jeigu greitis, kuriuo transporto priemonės, važiuojančios su įjungta trečiąja pavara, galinė dalis kerta liniją BB' yra didesnis nei 61 km/h."5.2.2.4.3.3.2 punktas pakeičiamas taip:"5.2.2.4.3.3.2. Papildomą rankinį automatiškai valdomos sistemos kontrolės įtaisą turinti automatinė pavarų dėžė.Atliekant bandymą perjungiklis perjungiamas į padėtį, kurią gamintojas yra rekomendavęs "įprastam" vairavimui."--------------------------------------------------


title: 2009 m. liepos 27 d. Komisijos direktyva 2009/83/EB, iš dalies keičianti tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB priedų technines nuostatas dėl rizikos valdymo (Tekstas svarbus EEE )

text:
28.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 196/14

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2009/83/EB
   2009 m. liepos 27 d.
   iš dalies keičianti tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB priedų technines nuostatas dėl rizikos valdymo
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (1), ypač į jos 150 straipsnio 1 dalies l punktą,
   kadangi:

               (1)

               Siekdami užtikrinti nuoseklų Direktyvos 2006/48/EB įgyvendinimą ir taikymą visoje ES, 2006 m. Komisija ir Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas sukūrė darbo grupę (Kapitalo poreikių direktyvos perkėlimo grupė – CRDTG), kuriai patikėta svarstyti ir spręsti su tos direktyvos įgyvendinimu ir taikymu susijusius klausimus. CRDTG nuomone, tam tikras Direktyvos 2006/48/EB V, VI, VII, VIII, IX, X ir XII priedų technines nuostatas reikia patikslinti, siekiant užtikrinti jų vienodą taikymą. Be to, tam tikros nuostatos neatitinka kredito įstaigų patikimo rizikos valdymo praktikos. Todėl šias nuostatas reikėtų pakeisti.

               (2)

               Vidaus rinkos kūrimo tikslais reikėtų aiškiau nurodyti būdus, kaip kredito įstaiga gali parodyti reikšmingą rizikos perkėlimą iš savo balanso. Be to, reikėtų padidinti kredito konvertavimo veiksnį likvidumo priemonėms, kurias kredito įstaigos suteikia nebalansinėms priemonėms.

               (3)

               Todėl Direktyvą 2006/48/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (4)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Europos bankininkystės komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 2006/48/EB iš dalies keičiama taip:

               1)

               V priedo 8 punktas pakeičiamas taip:

                           „8.

                           Rizika, atsirandanti dėl pakeitimo vertybiniais popieriais sandorių, kurių atžvilgiu kredito įstaiga yra investuotoja, iniciatorė arba rėmėja, vertinama ir kontroliuojama taikant tinkamą politiką ir procedūras. Šia politika ir procedūromis visų pirma užtikrinama, kad priimant sprendimus dėl rizikos vertinimo ir valdymo, būtų visapusiškai atsižvelgta į ekonominį sandorio turinį.“

               2)

               VI priedo 1 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           29 punkto įvadinis sakinys pakeičiamas taip:

                                       „29.

                                       Institucijų, kurios turi pripažintos ECAI suteiktą kredito rizikos vertinimą, pozicijoms, kurių likęs terminas yra daugiau kaip trys mėnesiai, rizikos koeficientas priskiriamas pagal 4 lentelę, atsižvelgiant į šiuos reikalavimus atitinkančių ECAI kredito rizikos vertinimus, kompetentingų institucijų paskirstytus į šešis kredito kokybės vertinimo skalės žingsnius.“

                           b)

                           31 punkto įvadinis sakinys pakeičiamas taip:

                                       „31.

                                       Institucijų, kurios turi pripažintos ECAI suteiktą kredito rizikos vertinimą, pozicijoms, kurių likęs terminas yra ne daugiau kaip trys mėnesiai, rizikos koeficientas priskiriamas pagal 5 lentelę, atsižvelgiant į šiuos reikalavimus atitinkančių ECAI kredito rizikos vertinimus, kompetentingų institucijų paskirstytus į šešis kredito kokybės vertinimo skalės žingsnius.“

                           c)

                           14 punktas pakeičiamas taip:

                           d)

                           73 punkto įvadinis sakinys pakeičiamas taip:

                                       „73.

                                       Institucijų, kurioms taikomi 29–32 punktai, pozicijoms ir įmonių, kurios turi pripažintos išorinės kredito rizikos vertinimo institucijos (ECAI) suteiktą trumpalaikį kredito rizikos vertinimą, pozicijoms rizikos koeficientas priskiriamas pagal 7 lentelę, atsižvelgiant į šiuos reikalavimus atitinkančių ECAI kredito rizikos vertinimus, kompetentingų institucijų paskirstytus į šešis kredito kokybės vertinimo skalės žingsnius.“

                           e)

                           Pridedamas 90 punktas:

                                       „90.

                                       Lizingo (finansinės nuomos) pozicijos vertė lygi diskontuotoms minimalioms lizingo (finansinės nuomos) įmokoms. Minimalios lizingo (finansinės nuomos) įmokos yra mokėjimai per lizingo (finansinės nuomos) laikotarpį, kuriuos nuomininkas privalo ar gali įgyti pareigą mokėti, ir bet kokia palanki įsigijimo teisė (t. y. teisė, kuria greičiausiai bus pasinaudota). Bet kokia garantuota likutinė vertė, atitinkanti VIII priedo 1 dalies 26, 27 ir 28 punktų sąlygas dėl užtikrinimo teikėjų pripažinimo, taip pat minimalius reikalavimus pripažinti kitų tipų garantijas, nurodytas VIII priedo 2 dalies 14–19 punktuose, taip pat įtraukiama į minimalias lizingo (finansinės nuomos) įmokas. Šios pozicijos priskiriamos atitinkamai pozicijų klasei pagal 79 straipsnį. Jeigu pozicija yra lizingo (finansinės nuomos) objektu esančio turto likutinė vertė, pagal riziką įvertintos pozicijų sumos apskaičiuojamos taip: 1/t * 100 % * pozicijos vertė, čia – t daugiau nei 1 ir artimiausias likusio lizingo (finansinės nuomos) termino pilnų metų skaičius.“

               3)

               VII priedo 1 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           25 punktas pakeičiamas taip:

                                       „25.

                                       Pagal riziką įvertinta pozicijų suma yra lygi galimam nuostoliui iš kredito įstaigos nuosavybės vertybinių popierių pozicijų, nustatytam naudojant rizikos vertės (value-at-risk) vidaus modelius pagal 99 % kvantilio pasikliautinąjį intervalą, taikomą skirtumui tarp ketvirčio pajamų ir atitinkamo nerizikingo lygio, apskaičiuoto per ilgalaikės imties laikotarpį, padaugintam iš 12,5. Pagal riziką įvertintos pozicijų sumos nuosavybės vertybinių popierių portfelio lygmeniu neturi būti mažesnės už minimalių pagal riziką įvertintų pozicijų sumų, reikalaujamų pagal PD/LGD metodą, ir atitinkamų tikėtinų nuostolių sumų, padaugintų iš 12,5 ir apskaičiuojamų remiantis PD vertėmis, nustatytomis 2 dalies 24 punkte, ir atitinkamomis LGD vertėmis, nustatytomis 2 dalies 25 ir 26 punktuose, bendrą sumą.“

                           b)

                           27 punktas pakeičiamas taip:

                                       „27.

                                       Pagal riziką įvertintos pozicijų sumos apskaičiuojamos pagal šią formulę:

                                                   Pagal riziką įvertinta pozicijos suma = 100 % * pozicijos vertė,

                                                   išskyrus atvejus, kai pozicija yra lizingo (finansinės nuomos) objektu esančio turto likutinė vertė, tokiu atveju ji apskaičiuojama taip:

                                                               1/t * 100 % * pozicijos vertė,

                                                               čia – t daugiau nei 1 ir artimiausias likusio lizingo (finansinės nuomos) termino pilnų metų skaičius.“

               4)

               VII priedo 2 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           13 punkto c papunktis pakeičiamas taip:

                                       „c)

                                       Pozicijoms, kurios atsiranda dėl visiškai ar iš dalies užtikrintų išvestinių finansinių priemonių (išvardintų IV priede) sandorių arba dėl visiškai ar iš dalies užtikrintų garantinės įmokos skolinimo sandorių, kuriems taikomas pagrindinis užskaitymo sandoris, M lygus sandorio termino iki jo galiojimo pabaigos svertiniam vidurkiui ir yra bent 10 dienų. Atpirkimo sandorių, vertybinių popierių arba biržos prekių skolinimo arba skolinimosi sandorių, kuriems taikomas pagrindinis užskaitymo sandoris, atveju M lygus sandorio termino iki jo galiojimo pabaigos svertiniam vidurkiui ir yra bent 5 dienos. Įvertinant terminą, naudojama kiekvieno sandorio tariamoji suma;“

                           b)

                           14 punkto įvadinis sakinys pakeičiamas taip:

                                       „14.

                                       Neatsižvelgiant į 13 punkto a, b, c, d ir e papunkčius, M lygus mažiausiai 1 dienai:“

               5)

               VII priedo 4 dalies 96 punktas pakeičiamas taip:

                           „96.

                           97–104 punktų reikalavimai netaikomi institucijų, centrinės valdžios ir centrinių bankų, taip pat įmonių, atitinkančių VIII priedo 1 dalies 26 punkto g papunktyje išdėstytus reikalavimus, suteiktoms garantijoms, jei kredito įstaiga gavo patvirtinimą, kad ji gali taikyti 78–83 straipsnių taisykles tokių subjektų pozicijoms. Šiuo atveju taikomi 90–93 straipsnių reikalavimai.“

               6)

               VIII priedo 1 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           9 punktas papildomas šia pastraipa:
                           „Jeigu kolektyvinio investavimo subjektas investuoja ne tik į priemones, kurios pripažįstamos tinkamomis pagal 7 ir 8 punktus, jo vienetai gali būti pripažįstami atsižvelgiant į tinkamo turto vertę kaip užtikrinimo priemonę, darant prielaidą, kad KIS pirmiausia maksimaliai, kiek jam leidžiama pagal suteiktus įgaliojimus, investavo į netinkamu pripažintą turtą. Tais atvejais, kai netinkamu pripažinto turto vertė gali būti neigiama dėl įsipareigojimų arba įsipareigojimų, kurie gali atsirasti dėl nuosavybės teisių, kredito įstaiga skaičiuoja bendrą netinkamu pripažinto turto vertę ir atitinkamai sumažina tinkamo turto vertę, jeigu bendra netinkamu pripažinto turto vertė yra neigiama.“

                           b)

                           11 punktas papildomas šia pastraipa:
                           „Jeigu kolektyvinio investavimo subjektas investuoja ne tik į priemones, kurios pripažįstamos tinkamomis pagal 7 ir 8 punktus, ir į šio punkto a papunktyje išvardytus straipsnius, jo vienetai gali būti pripažįstami atsižvelgiant į tinkamo turto vertę kaip užtikrinimo priemonę, darant prielaidą, kad KIS pirmiausia maksimaliai, kiek jam leidžiama pagal suteiktus įgaliojimus, investavo į netinkamu pripažintą turtą. Tais atvejais, kai netinkamu pripažinto turto vertė gali būti neigiama dėl įsipareigojimų arba įsipareigojimų, kurie gali atsirasti dėl nuosavybės teisių, kredito įstaiga skaičiuoja bendrą netinkamu pripažinto turto vertę ir atitinkamai sumažina tinkamo turto vertę, jeigu bendra netinkamu pripažinto turto vertė yra neigiama.“

               7)

               VIII priedo 2 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           13 punktas pakeičiamas taip:

                                       „13.

                                       Skolinančiajai kredito įstaigai įkeisti gyvybės draudimo polisai pripažįstami, jei įvykdytos visos šios sąlygos:

                                                   a)

                                                   gyvybės draudimo polisas yra atvirai įkeistas arba perleistas skolinančiajai kredito įstaigai;

                                                   b)

                                                   įmonei, teikiančiai gyvybės draudimo paslaugas, yra pranešta apie įkeitimą arba perleidimą, ir todėl be skolinančiosios kredito įstaigos sutikimo ji negali mokėti pagal sutartį mokėtinų sumų;

                                                   c)

                                                   skolininkui nevykdant įsipareigojimų, skolinančioji kredito įstaiga turi teisę atšaukti polisą ir gauti išperkamąją sumą;

                                                   d)

                                                   skolinančiajai kredito įstaigai pranešama apie visus atvejus, kai poliso turėtojas nemoka įmokų pagal polisą;

                                                   e)

                                                   kredito užtikrinimas numatytas visam paskolos terminui. Kai tai neįmanoma, nes draudimo teisiniai santykiai baigiasi dar prieš pasibaigiant paskolos teisiniams santykiams, kredito įstaiga turi užtikrinti, kad pagal draudimo sutartį gaunama suma iki paskolos sutarties termino pabaigos būtų naudojama kaip užtikrinimo priemonė kredito įstaigai;

                                                   f)

                                                   įkeitimas arba perleidimas yra teisiškai veiksmingas ir įgyvendinamas visose jurisdikcijose, kurios yra svarbios paskolos sutarties sudarymo metu;

                                                   g)

                                                   išperkamąją sumą deklaruoja įmonė, teikianti gyvybės draudimo paslaugas, ir jos negalima sumažinti,

                                                   h)

                                                   paprašius išperkamoji suma turi būti išmokėta laiku,

                                                   i)

                                                   išperkamosios sumos negali būti paprašyta be kredito įstaigos pritarimo,

                                                   j)

                                                   įmonei, teikiančiai gyvybės draudimo paslaugas, taikoma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/83/EB ir Direktyva 2001/17/EB (2) arba ją prižiūri trečiosios šalies kompetentinga institucija, kurios priežiūros ir reguliavimo tvarka bent jau analogiška Bendrijoje taikomai tvarkai.

                           b)

                           16 punkto įvadinis sakinys pakeičiamas taip:

                                       „16.

                                       Kai pozicija užtikrinama garantija, kuri pati yra netiesiogiai garantuota centrinės valdžios arba centrinio banko, regioninės ar vietos valdžios arba valstybinio sektoriaus subjekto, kai pretenzijos jų atžvilgiu traktuojamos kaip pretenzijos centrinei valdžiai, kurios jurisdikcijoje jie yra įsteigti, pagal 78–83 straipsnius, daugiašalio plėtros banko arba tarptautinės organizacijos, kuriems priskiriamas 0 % rizikos koeficientas pagal 78–83 straipsnius, arba valstybinio sektoriaus subjekto, kai pretenzijos jo atžvilgiu traktuojamos kaip pretenzijos kredito įstaigoms pagal 78–83 straipsnius, pozicija gali būti laikoma užtikrinta to subjekto suteikta garantija su sąlyga, kad įvykdytos šios sąlygos:“

               8)

               VIII priedo 3 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           24 punktas pakeičiamas taip:

                                       „24.

                                       Paprastąjį finansinės užtikrinimo priemonės metodą galima taikyti tik tada, kai pagal riziką įvertintos pozicijų sumos apskaičiuojamos pagal 78–83 straipsnius. Kredito įstaiga netaiko ir paprastojo finansinės užtikrinimo priemonės metodo, ir išsamiojo finansinės užtikrinimo priemonės metodo, išskyrus, kai to reikia 85 straipsnio 1 dalies ir 89 straipsnio 1 dalies tikslais. Kredito įstaigos kompetentingoms institucijoms įrodo, kad šis išimtinis abiejų metodų taikymas nėra pasirinktinis siekiant sumažinti minimalų kapitalo poreikį ir nėra susijęs su reguliuojamuoju arbitražu.“

                           b)

                           26 punktas pakeičiamas taip:

                                       „26.

                                       Pozicijos verčių dalims, užtikrintoms pripažintos užtikrinimo priemonės rinkos verte, priskiriamas toks rizikos koeficientas, koks būtų priskirtas pagal 78–83 straipsnius, jei skolintojas turėtų tiesioginę poziciją užtikrinimo priemonės atžvilgiu. Šiuo tikslu II priede nurodyto nebalansinio straipsnio pozicijos vertė lygi 100 % jo vertės, o ne 78 straipsnio 1 dalyje nurodytai pozicijos vertei. Užtikrintai daliai taikomas rizikos koeficientas yra mažiausiai 20 %, išskyrus kaip nurodyta 27–29 punktuose. Likusiai pozicijos vertės daliai priskiriamas toks rizikos koeficientas, koks būtų priskirtas neužtikrintai pozicijai sandorio šalies atžvilgiu pagal 78–83 straipsnius.“

                           c)

                           33 punkte, kintamojo „E“ apibrėžtis pakeičiama taip:
                           „E yra pozicijos vertė, kuri pagal 78–83 straipsnius arba 84–89 straipsnius būtų laikoma tinkama, jei pozicija būtų neužtikrinta. Šiuo tikslu kredito įstaigoms, kurios pagal riziką įvertintas pozicijų sumas skaičiuoja pagal 78–83 straipsnius, II priede nurodyto nebalansinio straipsnio pozicijos vertė lygi 100 % jo vertės, o ne 78 straipsnio 1 dalyje nurodytai pozicijos vertei, o kredito įstaigoms, kurios pagal riziką įvertintas pozicijų sumas skaičiuoja pagal 84–89 straipsnius, VII priedo 3 dalies 9–11 punktuose nurodytų straipsnių pozicijos vertė skaičiuojama taikant 100 % konvertavimo veiksnį, o ne šiuose punktuose nurodytus konvertavimo veiksnius ar procentinius dydžius.“

                           d)

                           69 punktas papildomas šiuo sakiniu:
                           „Šiuo tikslu VII priedo 3 dalies 9–11 punktuose nurodytų straipsnių pozicijos vertė skaičiuojama taikant 100 % konvertavimo veiksnį arba procentinį dydį, o ne šiuose punktuose nurodytus konvertavimo veiksnius ar procentinius dydžius.“

                           e)

                           75 punktas pakeičiamas taip:

                                       „75.

                                       Kai 73 punkte numatytą pasirinkimo teisę taiko valstybės narės kompetentingos institucijos, kitos valstybės narės kompetentingos institucijos gali leisti savo kredito įstaigoms priskirti pagal 73 punkte nurodytą vertinimą leidžiamus rizikos koeficientus pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties arba komercinės paskirties nekilnojamuoju turtu, esančiu pirmosios valstybės narės teritorijoje, tokiomis pačiomis sąlygomis, kurios taikomos pirmojoje valstybėje narėje.“

                           f)

                           80 punktas pakeičiamas taip:

                                       „80.

                                       Kai įvykdytos 2 dalies 13 punkto sąlygos, pozicijos daliai, užtikrintai esama kredito užtikrinimo išperkamąja suma pagal 1 dalies 24 punkto sąlygas, taikoma viena iš šių sąlygų:

                                                   a)

                                                   naudojami rizikos koeficientai, nurodyti 80a punkte, jeigu pozicijai taikomi 78–83 straipsniai;

                                                   b)

                                                   priskiriama 40 % LGD, jeigu pozicijai taikomi 84–89 straipsniai, tačiau nenaudojami savi kredito įstaigos LGD įverčiai.

                                             Valiutų nesutapimo atveju esama išperkamoji suma mažinama pagal 84 punktą, kai kredito užtikrinimo vertė lygi esamai gyvybės draudimo poliso išperkamajai sumai.“

                           g)

                           po 80 punkto įterpiamas 80a punktas:

                                       „80a.

                                       80 punkto a papunktyje, remiantis rizikos koeficientu, priskirtu įmonės, teikiančios gyvybės draudimo paslaugas, didesnio prioriteto neužtikrintai pozicijai, priskiriami šie rizikos koeficientai:

                                                   a)

                                                   20 % rizikos koeficientas, jeigu įmonės, teikiančios gyvybės draudimo paslaugas, didesnio prioriteto neužtikrintai pozicijai priskirtas 20 % rizikos koeficientas;

                                                   b)

                                                   35 % rizikos koeficientas, jeigu įmonės, teikiančios gyvybės draudimo paslaugas, didesnio prioriteto neužtikrintai pozicijai priskirtas 50 % rizikos koeficientas;

                                                   c)

                                                   70 % rizikos koeficientas, jeigu įmonės, teikiančios gyvybės draudimo paslaugas, didesnio prioriteto neužtikrintai pozicijai priskirtas 100 % rizikos koeficientas;

                                                   d)

                                                   150 % rizikos koeficientas, jeigu įmonės, teikiančios gyvybės draudimo paslaugas, didesnio prioriteto neužtikrintai pozicijai priskirtas 150 % rizikos koeficientas.“

                           h)

                           87 punktas pakeičiamas taip:

                                       „87.

                                       80 straipsnyje g yra rizikos koeficientas, priskirtinas pozicijai, kurios pozicijos vertė (E) visiškai užtikrinta netiesioginiu kredito užtikrinimu (GA), kai:

                                                   E yra pozicijos vertė pagal 78 straipsnį; šiuo tikslu II priede nurodyto nebalansinio straipsnio pozicijos vertė lygi 100 % jo vertės, o ne 78 straipsnio 1 dalyje nurodytai pozicijos vertei;

                                                   g yra užtikrinimo teikėjo pozicijų rizikos koeficientas, kaip nurodyta 78–83 straipsniuose, o

                                                   GA yra pagal 84 punktą apskaičiuota G* vertė, toliau pakoreguota atsižvelgiant į visų terminų nesutapimus, kaip nurodyta 4 dalyje.“

                           i)

                           88 punkte, kintamojo „E“ apibrėžtis pakeičiama taip:
                           „E yra pozicijos vertė pagal 78 straipsnį. Šiuo tikslu II priede nurodyto nebalansinio straipsnio pozicijos vertė lygi 100 % jo vertės, o ne 78 straipsnio 1 dalyje nurodytai pozicijos vertei;“

                           j)

                           90, 91 ir 92 punktai pakeičiami taip:

                                       „90.

                                       Užtikrintai pozicijos vertės (E) daliai (remiantis kredito užtikrinimo pakoreguota verte GA) VII priedo 2 dalies tikslais PD gali būti lygi užtikrinimo teikėjo PD arba dydžiui, priklausančiam intervalui nuo skolininko PD iki garanto PD, jei laikoma, kad visapusiškas pakeitimas nėra užtikrintas. Subordinuotų pozicijų ir nesubordinuoto netiesioginio užtikrinimo atvejais VII priedo 2 dalies tikslams taikytinas LGD gali būti lygus LGD, siejamam su didesnio prioriteto pretenzijomis.“

                                       „91.

                                       Bet kuriai neužtikrintai pozicijos vertės (E) daliai PD lygus skolininko PD, o LGD lygus pagrindinės pozicijos LGD.“

                                       „92.

                                       GA yra pagal 84 punktą apskaičiuota G* vertė, toliau pakoreguota atsižvelgiant į visų terminų nesutapimus, kaip nurodyta 4 dalyje. E yra pozicijos vertė pagal VII priedo 3 dalį. Šiuo tikslu VII priedo 3 dalies 9–11 punktuose nurodytų straipsnių pozicijos vertė skaičiuojama taikant 100 % konvertavimo veiksnį arba procentinį dydį, o ne šiuose punktuose nurodytus konvertavimo veiksnius ar procentinius dydžius.“

               9)

               IX priedo 2 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           1 punktas iš dalies keičiamas taip:

                                       i)

                                       Įvadinis sakinys pakeičiamas taip:

                                                   „1.

                                                   Kredito įstaiga iniciatorė tradicinio pakeitimo vertybiniais popieriais atveju gali neįtraukti pakeistų vertybiniais popieriais pozicijų į pagal riziką įvertintų pozicijų sumų ir tikėtinų nuostolių sumų apskaičiavimą, jeigu įvykdyta bet kuri iš šių sąlygų:

                                                               a)

                                                               jeigu laikoma, kad reikšminga kredito rizika, siejama su pakeistomis vertybiniais popieriais pozicijomis, perleista trečiosioms šalims;

                                                               b)

                                                               kredito įstaiga iniciatorė taiko 1 250 % rizikos koeficientą visoms pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias ji turi šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju, arba atima šias pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijas iš nuosavų lėšų pagal 57 straipsnio r punktą.“

                                       ii)

                                       Po įvadinio sakinio įterpiami šie 1a–1d punktai:

                                                   „1a.

                                                   Išskyrus konkrečius atvejus, kai kompetentinga institucija nusprendžia, kad galimas pagal riziką įvertintų pozicijų sumų sumažinimas, kurį kredito įstaiga iniciatorė pasiektų šiuo pakeitimu vertybiniais popieriais, nėra pagrįstas lygiaverčiu kredito rizikos perleidimu trečiosioms šalims, laikoma, kad reikšminga kredito rizika perleista, kai:

                                                               a)

                                                               pagal riziką įvertintos pozicijų sumos tarpinio (mezzanine) pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias kredito įstaiga iniciatorė turi šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju, neviršija 50 % pagal riziką įvertintų pozicijų sumų visoms tarpinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju;

                                                               b)

                                                               jeigu konkrečiu pakeitimo vertybiniais popieriais atveju tarpinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų nėra, o iniciatorė gali įrodyti, kad pozicijos vertė pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias reikėtų atimti iš nuosavų lėšų arba kurioms reikėtų pritaikyti 1 250 % rizikos koeficientą, reikšmingu skirtumu viršija pagrįstą tikėtinų nuostolių dėl pakeistų vertybiniais popieriais pozicijų įvertį, kredito įstaiga iniciatorė neturi daugiau nei 20 % pozicijos vertės pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias reikėtų atimti iš nuosavų lėšų arba kurioms reikėtų taikyti 1 250 % rizikos koeficientą.

                                                   1b.

                                                   1a punkte tarpinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos reiškia pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijas, kurioms taikomas mažesnis nei 1 250 % rizikos koeficientas ir kurių prioritetas yra mažesnis už didžiausio prioriteto poziciją šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju ir mažesnis už bet kurią pakeitimo vertybiniais popieriais poziciją šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju, kuriai:

                                                               a)

                                                               pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos, kuriai taikomi 4 dalies 6–36 punktai, atveju priskiriamas 1 kredito kokybės žingsnis; arba

                                                               b)

                                                               pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijai, kuriai taikomi 4 dalies 37–76 punktai, atveju priskiriamas 1 arba 2 kredito kokybės žingsnis pagal 3 dalį.

                                                   1c.

                                                   Kaip alternatyva 1a ir 1b punktams, reikšminga kredito rizika gali būti laikoma perleista, jeigu kompetentinga institucija yra įsitikinusi, kad kredito įstaigos taikoma politika ir metodika užtikrinama, kad galimas kapitalo poreikių sumažinimas, kurį iniciatorė pasiekia pakeitimu vertybiniais popieriais, yra pagrįstas lygiaverčiu kredito rizikos perleidimu trečiosioms šalims. Kompetentingos institucijos tuo įsitikina, tik jeigu kredito įstaiga iniciatorė gali įrodyti, kad toks kredito rizikos perleidimas trečiosioms šalims taip pat pripažįstamas kredito įstaigos vidaus rizikos valdymo ir jos vidaus kapitalo paskirstymo tikslais.

                                                   1d.

                                                   Be 1–1c punktų, įvykdomos šios sąlygos:“

                           b)

                           2 punktas iš dalies keičiamas taip:

                                       i)

                                       įvadinis sakinys pakeičiamas taip:

                                                   „2.

                                                   Kredito įstaiga iniciatorė sintetinio pakeitimo vertybiniais popieriais atveju gali apskaičiuoti pagal riziką įvertintas pozicijų sumas ir atitinkamai tikėtinų nuostolių sumas pakeistoms vertybiniais popieriais pozicijoms pagal 3 ir 4 punktus, jei įvykdyta bet kuri iš šių sąlygų:

                                                               a)

                                                               laikoma, kad reikšminga kredito rizika perleista trečiosioms šalims arba per tiesioginį, arba per netiesioginį kredito užtikrinimą;

                                                               b)

                                                               kredito įstaiga iniciatorė taiko 1 250 % rizikos koeficientą visoms pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias ji turi šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju, arba atima šias pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijas iš nuosavų lėšų pagal 57 straipsnio r punktą.“

                                       ii)

                                       Po įvadinio sakinio įterpiami šie 2a–2d punktai:

                                                   „2a.

                                                   Išskyrus atvejus, kai kompetentinga institucija atskirais atvejais nusprendžia, kad galimas pagal riziką įvertintų pozicijų sumų sumažinimas, kurį kredito įstaiga iniciatorė pasiektų šiuo pakeitimu vertybiniais popieriais, nėra pagrįstas lygiaverčiu kredito rizikos perleidimu trečiosioms šalims, laikoma, kad reikšminga kredito rizika perleista, jei įvykdyta bet kuri iš šių sąlygų:

                                                               a)

                                                               pagal riziką įvertintos pozicijų sumos tarpinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias kredito įstaiga iniciatorė turi šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju, neviršija 50 % pagal riziką įvertintų pozicijų sumų visoms tarpinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju;

                                                               b)

                                                               jeigu konkrečiu pakeitimo vertybiniais popieriais atveju tarpinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų nėra, o iniciatorė gali įrodyti, kad pozicijos vertė pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias reikėtų atimti iš nuosavų lėšų arba kurioms reikėtų pritaikyti 1 250 % rizikos koeficientą, reikšmingu skirtumu viršija pagrįstą tikėtinų nuostolių dėl pakeistų vertybiniais popieriais pozicijų įvertį, kredito įstaiga iniciatorė neturi daugiau nei 20 % pozicijos vertės pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurias reikėtų atimti iš nuosavų lėšų arba kurioms reikėtų taikyti 1 250 % rizikos koeficientą.

                                                   2b.

                                                   2a punkte tarpinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos reiškia pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijas, kurioms taikomas mažesnis nei 1 250 % rizikos koeficientas ir kurių prioritetas yra mažesnis už didžiausio prioriteto poziciją šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju ir mažesnis už bet kurią pakeitimo vertybiniais popieriais poziciją šiuo pakeitimo vertybiniais popieriais atveju, kuriai:

                                                               a)

                                                               pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos, kuriai taikomi 4 dalies 6–36 punktai, atveju priskiriamas 1 kredito kokybės žingsnis arba

                                                               b)

                                                               pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijai, kuriai taikomi 4 dalies 37–76 punktai, atveju priskiriamas 1 arba 2 kredito kokybės žingsnis pagal 3 dalį.

                                                   2c.

                                                   Kaip alternatyva 2a ir 2b punktams, reikšminga kredito rizika gali būti laikoma perleista, jeigu kompetentinga institucija yra įsitikinusi, kad kredito įstaigos taikoma politika ir metodika užtikrinama, kad galimas kapitalo poreikių sumažinimas, kurį iniciatorė pasiekia pakeitimu vertybiniais popieriais, yra pagrįstas lygiaverčiu kredito rizikos perleidimu trečiosioms šalims. Kompetentingos institucijos tuo įsitikina, tik jeigu kredito įstaiga iniciatorė gali įrodyti, kad toks kredito rizikos perleidimas trečiosioms šalims taip pat pripažįstamas kredito įstaigos vidaus rizikos valdymo ir jos vidaus kapitalo paskirstymo tikslais.

                                                   2d.

                                                   Be to, perleidimas tenkina šiuos reikalavimus:“

               10)

               IX priedo 4 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           13 punkto įvadinis sakinys pakeičiamas taip:
                           „Jeigu tenkinami toliau nurodyti reikalavimai, siekiant nustatyti likvidumo priemonės pozicijos vertę, jos nominaliajai vertei gali būti taikomas 50 % konvertavimo dydis:“

                           b)

                           2.4.2 ir 14 punktai išbraukiami.

                           c)

                           48 punktas išbraukiamas.

                           d)

                           3.5.1 ir 56 punktai išbraukiami.

               11)

               X priedo 2 dalies 1 punktas pakeičiamas taip:

                           „1.

                           Kapitalo poreikis operacinei rizikai apskaičiuojamas kaip metinio bendro kapitalo poreikio pagal verslo linijas, nurodytas 2 lentelėje, trejų metų vidurkis. Bet kuriais nustatytais metais neigiamas kapitalo poreikis (dėl neigiamo bendrųjų pajamų dydžio) bet kurioje verslo linijoje gali neribotai padengti teigiamą kapitalo poreikį kitose verslo linijose. Tačiau kai nustatytais metais bendras kapitalo poreikis, tenkantis visoms verslo linijoms, yra neigiamas, tiems metams rodiklio skaitiklyje priskiriama nulinė vertė.“

               12)

               X priedo 3 dalis iš dalies keičiama taip:

                           a)

                           14 punktas pakeičiamas taip:

                                       „14.

                                       Kredito įstaigos gali priskirti savo istorinių vidaus nuostolių duomenis verslo linijoms, apibrėžtoms 2 dalyje, ir įvykių rūšims, apibrėžtoms 5 dalyje, ir teikti šiuos duomenis kompetentingoms institucijoms jų prašymu. Nuostolių įvykiai, kurie turi įtakos visai įstaigai, išimtinėmis aplinkybėmis gali būti priskirti papildomai verslo linijai „įmonės straipsniai“. Turi būti taikomi dokumentais pagrįsti objektyvūs nuostolių priskyrimo nurodytoms verslo linijoms ir įvykių rūšims kriterijai. Operacinės rizikos nuostoliai, kurie yra susiję su kredito rizika ir istoriškai buvo įtraukti į vidines kredito rizikos duomenų bazes, turi būti įrašyti į operacinės rizikos duomenų bazes ir turi būti nurodyti atskirai. Kapitalo poreikis operacinei rizikai padengti tokiems nuostoliams neskaičiuojamas, kol jie skaičiuojant minimalius kapitalo poreikius bus ir toliau vertinami kaip kredito rizika. Operacinės rizikos nuostoliai, susiję su rinkos rizika, įtraukiami į kapitalo poreikio operacinei rizikai skaičiavimą.“

                           b)

                           29 punktas pakeičiamas taip:

                                       „29.

                                       Kapitalo sumažinimas, atsirandantis dėl draudimo ir kitų rizikos perleidimo mechanizmų pripažinimo, neviršija 20 % kapitalo poreikio operacinei rizikai iki rizikos mažinimo metodų pripažinimo.“

               13)

               XII priedo 2 dalies 10 punktas papildomas šiais d ir e papunkčiais:

                           „d)

                           didžiausios, mažiausios ir vidutinės kasdienės rizikos vertės matai per ataskaitinį laikotarpį ir rizikos vertės matas laikotarpio pabaigoje;

                           e)

                           kasdienės rizikos vertės matų dienos pabaigoje ir portfelio vertės pokyčių per dieną kitos darbo dienos pabaigoje palyginimas, taip pat bet kokių svarbių nukrypimų per ataskaitinį laikotarpį analizė.“

               14)

               XII priedo 3 dalies 3 punktas pakeičiamas taip:

                           „3.

                           Kredito įstaigos, kurios nuosavų lėšų poreikių operacinei rizikai padengti skaičiavimui naudoja metodą, nustatytą 105 straipsnyje, atskleidžia draudimo ir kitų rizikos perleidimo mechanizmų, naudojamų šiai rizikai mažinti, aprašymą.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2010 m. spalio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurių reikia šiai direktyvai įgyvendinti. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus ir tų nuostatų bei šios direktyvos atitikties lentelę.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2010 m. gruodžio 31 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės Komisijai pateikia šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. liepos 27 d.

            Komisijos vardu

         Charlie McCREEVY

            Komisijos narys

      (1)  OL L 177, 2006 6 30, p. 1.

      (2)  OL L 110, 2001 4 20, p. 28.“