title: 2013 m. gegužės 17 d. Komisijos direktyva 2013/27/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB, į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą chlorfenapirą  Tekstas svarbus EEE

text:
22.5.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 135/10

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2013/27/ES
   2013 m. gegužės 17 d.
   kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB, į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą chlorfenapirą
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 16 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą,
   kadangi:

               (1)

               2007 m. gruodžio 4 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1451/2007 dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnio 2 dalyje nurodytos 10 metų programos antrojo etapo (2) yra nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti siekiant nuspręsti, ar reikia įrašyti į Direktyvos 98/8/EB I, IA arba IB priedą, sąrašas. Tame sąraše yra chlorfenapiras;

               (2)

               vadovaujantis Reglamentu (EB) Nr. 1451/2007, pagal Direktyvos 98/8/EB 11 straipsnio 2 dalį buvo įvertinta, ar chlorfenapirą galima naudoti 8-to tipo produktams (medienos antiseptikams), apibrėžtiems tos direktyvos V priede, gaminti;

               (3)

               Portugalija buvo paskirta už ataskaitos rengimą atsakinga valstybe nare ir 2006 m. rugpjūčio mėn. Komisijai pateikė kompetentingos institucijos ataskaitą ir rekomendaciją, kaip numatyta 2003 m. lapkričio 4 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2032/2003 dėl 10 metų programos, nurodytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnio 2 dalyje, antrojo etapo, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 1896/2000 (3), 10 straipsnio 5 ir 7 dalyse;

               (4)

               valstybės narės ir Komisija peržiūrėjo kompetentingos institucijos ataskaitą. Vadovaudamasis Reglamento (EB) Nr. 1451/2007 15 straipsnio 4 dalimi, 2012 m. gruodžio 14 d. Biocidinių produktų nuolatinis komitetas peržiūros išvadas įtraukė į vertinimo ataskaitą;

               (5)

               remiantis atliktais vertinimais galima daryti išvadą, kad biocidiniai produktai, kurie naudojami kaip medienos antiseptikai ir kurių sudėtyje yra chlorfenapiro, turėtų atitikti Direktyvos 98/8/EB 5 straipsnio reikalavimus. Todėl chlorfenapirą, skirtą naudoti 8-to tipo produktuose, galima įrašyti į tos direktyvos I priedą;

               (6)

               Sąjungos lygmeniu buvo įvertinti ne visi galimi naudojimo būdai ir poveikio scenarijai. Todėl reikėtų reikalauti, kad valstybės narės įvertintų tuos naudojimo būdus arba poveikio scenarijus ir žmonėms bei aplinkos komponentams keliamą riziką, į kuriuos reikiamai neatsižvelgta Sąjungos lygmens rizikos analizėje, ir išduodamos produkto autorizacijos liudijimus užtikrintų, kad siekiant nustatytą riziką sumažinti iki priimtino lygio būtų imtasi reikiamų priemonių arba būtų nustatytos specialios sąlygos;

               (7)

               atsižvelgiant į nustatytą žmonių sveikatai keliamą riziką dera reikalauti, kad būtų sukurta saugaus darbo tvarka ir kad produktai būtų naudojami su tinkamomis asmens apsaugos priemonėmis, taip pat, kad produktai būtų autorizuojami tik pramoniniams arba profesionaliems naudotojams, nebent produkto autorizacijos liudijimo paraiškoje įrodoma, kad riziką iki priimtino lygio galima sumažinti kitomis priemonėmis;

               (8)

               atsižvelgiant į nustatytą riziką aplinkai, dera reikalauti, kad pramonės arba profesiniais tikslais produktas būtų naudojamas izoliuotame plote arba ant nepralaidaus kieto pagrindo su apsauginiais barjerais, kad ką tik apdorota mediena būtų laikoma ant nepralaidaus kieto pagrindo siekiant, kad produktas nenutekėtų tiesiai į dirvožemį arba vandenį, o bet koks nutekėjęs produkto, kuris naudojamas kaip medienos antiseptikas ir kuriame yra chlorfenapiro, kiekis būtų surenkamas naudoti pakartotinai arba pašalinti;

               (9)

               nustatyta, kad nepriimtina rizika aplinkai kyla tada, kai chlorfenapiru apdorota mediena naudojama lauke. Todėl dera reikalauti, kad produktai nebūtų autorizuojami apdoroti medienai, kurią ketinama naudoti lauke, nebent būtų pateikta duomenų, kuriais įrodoma, kad produktas atitiks Direktyvos 98/8/EB 5 straipsnio ir VI priedo reikalavimus, prireikus taikant tinkamas rizikos mažinimo priemones;

               (10)

               šios direktyvos nuostatos turėtų būti vienu metu taikomos visose valstybėse narėse ir taip užtikrinama, kad 8-to tipo biocidiniams produktams, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos chlorfenapiro, būtų sukurtos vienodos sąlygos Sąjungos rinkoje ir kad biocidinių produktų rinka veiktų tinkamai;

               (11)

               veiklioji medžiaga turėtų būti įrašyta į Direktyvos 98/8/EB I priedą praėjus tinkamam laikotarpiui, per kurį valstybės narės ir suinteresuotosios šalys galėtų pasirengti laikytis naujų dėl medžiagos įrašymo atsiradusių reikalavimų ir kuris leistų dokumentus parengusiems pareiškėjams pasinaudoti visu 10 metų duomenų apsaugos laikotarpiu, pagal Direktyvos 98/8/EB 12 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktį prasidedančiu medžiagos įrašymo dieną;

               (12)

               įrašius medžiagą, valstybėms narėms turėtų būti nustatytas tinkamas laikotarpis Direktyvos 98/8/EB 16 straipsnio 3 daliai įgyvendinti;

               (13)

               todėl Direktyva 98/8/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista;

               (14)

               pagal 2011 m. rugsėjo 28 d. bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų (4) valstybės narės pagrįstais atvejais įsipareigojo prie pranešimų apie perkėlimo priemones pridėti vieną ar daugiau dokumentų, kuriuose paaiškinamos direktyvos sudėtinių dalių ir nacionalinių perkėlimo priemonių atitinkamų dalių sąsajos;

               (15)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Biocidinių produktų nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 98/8/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2014 m. balandžio 30 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2015 m. gegužės 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2013 m. gegužės 17 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 123, 1998 4 24, p. 1.

      (2)  OL L 325, 2007 12 11, p. 3.

      (3)  OL L 307, 2003 11 24, p. 1.

      (4)  OL C 369, 2011 12 17, p. 14.

      PRIEDAS
      Direktyvos 98/8/EB I priedas papildomas šiuo įrašu:

                     Nr.

                     Bendrinis pavadinimas

                     IUPAC pavadinimas
                     Identifikacijos numeriai

                     Mažiausias veikliosios medžiagos grynumas (1)

                     Įtraukimo data

                     Atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas, nebent būtų taikoma viena iš išnašoje nurodytų išimčių (2)

                     Įtraukimo galiojimo pabaiga

                     Produkto tipas

                     Specialiosios nuostatos (3)

                     „65

                     chlorfenapiras

                     IUPAC pavadinimas – 4-bromo-2-(4-chlorophenyl)-1-ethoxymethyl-5-trifluoromethylpyrrole-3-carbonitrile
                     EB Nr. nepriskirtas
                     CAS Nr. 122453–73–0

                     940 g/kg

                     2015 m. gegužės 1 d.

                     2017 m. balandžio 30 d.

                     2025 m. balandžio 30 d.

                     8

                     Sąjungos lygmens rizikos vertinime įvertinti ne visi galimi naudojimo būdai ir poveikio scenarijai. Pagal 5 straipsnį ir VI priedą vertindamos produkto autorizacijos liudijimo paraiškas, valstybės narės įvertina tuos naudojimo būdus arba poveikio scenarijus ir aplinkos terpėms bei žmonėms keliamą riziką, kurie nebuvo tinkamai įvertinti atliekant Sąjungos lygmens rizikos vertinimą, jei to reikia konkretaus produkto atveju.
                     Valstybės narės užtikrina, kad autorizacijos liudijimai būtų išduodami tik jei laikomasi šių sąlygų:

                                 1)

                                 pramoniniams arba profesionaliems naudotojams yra sukurta saugaus darbo tvarka, o produktai naudojami su tinkamomis asmens apsaugos priemonėmis, nebent produkto autorizacijos liudijimo paraiškoje įrodoma, kad riziką iki priimtino lygio galima sumažinti kitomis priemonėmis;

                                 2)

                                 produktai neautorizuojami naudoti neprofesionaliems naudotojams, nebent produkto autorizacijos liudijimo paraiškoje būtų įrodyta, kad rizika gali būti sumažinta iki priimtino lygio;

                                 3)

                                 autorizuotų produktų etiketėse ir, jei numatyta, saugos duomenų lapuose nurodoma, kad pramonės arba profesiniais tikslais produktai būtų naudojami izoliuotame plote arba ant nepralaidaus kieto pagrindo su apsauginiais barjerais, kad ką tik apdorota mediena būtų laikoma ant nepralaidaus kieto pagrindo siekiant, kad produktai nenutekėtų tiesiai į dirvožemį arba vandenį, o bet koks nutekėjęs naudojamų produktų kiekis būtų surenkamas naudoti pakartotinai arba pašalinti;

                                 4)

                                 produktai neautorizuojami apdoroti medienai, kurią ketinama naudoti lauke, nebent būtų pateikta duomenų, kuriais įrodoma, kad produktas atitiks 5 straipsnio ir VI priedo reikalavimus, prireikus taikant tinkamas rizikos mažinimo priemones.“

         (1)  Šioje skiltyje nurodytas grynumas – tai mažiausias veikliosios medžiagos, naudotos atliekant vertinimą pagal 11 straipsnį, grynumas. Rinkai pateikiamame produkte esanti veiklioji medžiaga gali būti tokio paties arba kitokio grynumo, jei įrodyta, kad ji yra techniškai lygiavertė įvertintai medžiagai.

         (2)  Jei produkte yra daugiau negu viena veiklioji medžiaga, kuriai taikomos 16 straipsnio 2 dalies nuostatos, atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas yra jos paskutinės veikliosios medžiagos, kuri įrašoma į šį priedą, atitikties terminas. Jei produktas pirmą kartą autorizuotas likus mažiau kaip 120 dienų iki atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms termino ir per 60 dienų nuo jo pirmosios jo autorizacijos pateikta išsami jo autorizacijos abipusio pripažinimo paraiška pagal 4 straipsnio 1 dalį, produkto, dėl kurio teikiama ta paraiška, atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms yra 120 dienų po išsamios abipusio pripažinimo paraiškos gavimo dienos. Jei valstybė narė pasiūlė nukrypti nuo abipusio pripažinimo pagal 4 straipsnio 4 dalį, atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas yra 30 dienų po Komisijos sprendimo pagal 4 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą priėmimo datos.

         (3)  Vertinimo ataskaitų turinys ir išvados, reikalingi VI priedo bendriesiems principams įgyvendinti, pateikti Komisijos tinklalapyje http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm.


title: 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/37/ES, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo  Tekstas svarbus EEE

text:
27.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 175/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2013/37/ES
   2013 m. birželio 26 d.
   kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
   kadangi:

               (1)

               valstybių narių viešojo sektoriaus institucijų parengti dokumentai ir informacija sudaro gausų, įvairų ir vertingą išteklių fondą, kuris gali būti naudingas žinių ekonomikai;

               (2)

               2003 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo (3) nustatomos būtiniausios taisyklės, kuriomis reglamentuojamas valstybių narių viešojo sektoriaus institucijų turimų dokumentų pakartotinis naudojimas, ir tą naudojimą lengvinančios praktinės priemonės;

               (3)

               atvirųjų duomenų politika, kuria skatinamas platus viešojo sektoriaus informacijos prieinamumas ir pakartotinis naudojimas privačiais ir komerciniais tikslais, taikant tik būtiniausius teisinius, techninius arba finansinius apribojimus arba visai jų netaikant, ir kuria skatinamas informacijos judėjimas ne tik tarp ekonominės veiklos vykdytojų, bet ir tarp piliečių, gali būti labai svarbi paspartinant naujų paslaugų plėtrą, paremtą naujoviškais tokios informacijos derinimo arba naudojimo metodais, skatinti ekonomikos augimą ir didinti visuomenės dalyvavimą. Tačiau tam reikia Sąjungos lygmeniu nustatyti vienodas sąlygas, susijusias su leidimu pakartotinai naudoti dokumentus, o to pasiekti neįmanoma, kai taikomos skirtingos valstybių narių arba atitinkamų viešojo sektoriaus institucijų taisyklės ir praktika;

               (4)

               leidus pakartotinai naudotis viešojo sektoriaus institucijos saugomais dokumentais, kuriama pridėtinė vertė pakartotiniams naudotojams, galutiniams naudotojams ir plačiajai visuomenei apskritai, taip pat daugeliu atvejų – ir pačiai viešajai institucijai, nes didinamas skaidrumas ir atskaitomybė bei gaunama atsiliepimų iš pakartotinių ir galutinių naudotojų, todėl atitinkama viešojo sektoriaus institucija, remdamasi tais atsiliepimais, gali gerinti renkamos informacijos kokybę;

               (5)

               nuo tada, kai 2003 m. patvirtintos pirmosios viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo taisyklės, duomenų, įskaitant viešuosius duomenis, kiekis pasaulyje padidėjo eksponentiškai, be to, kuriami ir kaupiami naujų rūšių duomenys. Kartu vyksta technologijų evoliucija duomenų analizės, panaudojimo ir tvarkymo srityse. Dėl tokios sparčios technologijų raidos tapo įmanoma kurti naujas paslaugas ir naujus pritaikymo būdus, paremtus duomenų naudojimu, kaupimu ir derinimu. Atsižvelgiant į sparčias permainas, 2003 m. patvirtintos taisyklės nebetinka, todėl prarandamos ekonominės ir socialinės galimybės, kurias atvertų viešųjų duomenų pakartotinis naudojimas;

               (6)

               be to, valstybės narės jau yra nustačiusios pakartotinio naudojimo politiką pagal Direktyvą 2003/98/EB ir kai kurios iš jų priima plataus užmojo atvirųjų duomenų metodus, siekdamos piliečiams ir bendrovėms supaprastinti prieinamų viešųjų duomenų pakartotinį naudojimą labiau nei privaloma pagal tą direktyvą. Kad įvairių valstybių narių skirtingos taisyklės netrukdytų kurti tarpvalstybinę produktų ir paslaugų pasiūlą ir siekiant sudaryti sąlygas panašių viešųjų duomenų pakartotiniam naudojimui jais grindžiamoms Europos masto reikmėms, būtina minimaliai suderinti tai, kokie viešieji duomenys turi būti prieinami pakartotiniam naudojimui informacijos vidaus rinkoje, atsižvelgiant į atitinkamą prieigos tvarką;

               (7)

               Direktyva 2003/98/EB neįpareigojama suteikti prieigą prie dokumentų arba leisti pakartotinį dokumentų naudojimą. Sprendimą leisti dokumentus naudoti pakartotinai ir toliau priima valstybės narės ar atitinkama viešojo sektoriaus institucija. Kartu Direktyva 2003/98/EB remiasi nacionalinėmis prieigos prie dokumentų taisyklėmis, ir todėl pagal tą direktyvą nereikalaujama, kad pakartotinis dokumentų naudojimas būtų leidžiamas tais atvejais, kai prieiga ribojama (pavyzdžiui, piliečiams ar bendrovėms, turintiems konkretų interesą susipažinti su dokumentais, nacionalinėmis taisyklėmis ribojama prieiga prie dokumentų) arba neleidžiama (pavyzdžiui, nacionalinėmis taisyklėmis neleidžiama prieiga prie dokumentų dėl slapto jų pobūdžio, inter alia, nacionalinio saugumo, gynybos ar visuomenės saugumo sumetimais). Kai kurios valstybės narės aiškiai susiejo pakartotinio naudojimo teisę su prieigos teise, taip nustatydamos, kad visi visuotinai prieinami dokumentai gali būti pakartotinai naudojami. Kitose valstybėse narėse sąsaja tarp dviejų taisyklių rinkinių ne tokia aiški, ir todėl atsiranda teisinis neapibrėžtumas;

               (8)

               todėl Direktyva 2003/98/EB turėtų būti iš dalies pakeista, kad valstybės narės būtų aiškiai įpareigojamos leisti pakartotinai naudoti visus dokumentus, nebent prieiga būtų ribojama arba neleidžiama pagal nacionalines prieigos prie dokumentų taisykles ir pagal kitas šioje direktyvoje numatytas išimtis. Šia direktyva atliekamais daliniais pakeitimais nesiekiama nustatyti arba keisti prieigos prie dokumentų tvarkos valstybėse narėse, tai lieka jų kompetencijoje;

               (9)

               atsižvelgiant į Sąjungos teisę ir į valstybių narių ir Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus, visų pirma pagal Berno konvenciją dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos ir Susitarimą dėl intelektinės nuosavybės teisių, susijusių su prekyba, aspektų, Direktyva 2003/98/EB neturėtų būti taikoma dokumentams, kurių intelektinės nuosavybės teisės priklauso trečiosioms šalims. Jei trečioji šalis buvo pirminis intelektinės nuosavybės teisių į bibliotekose (įskaitant universitetų bibliotekas), muziejuose ir archyvuose laikomą dokumentą, kuriam apsaugos terminas dar nesibaigė, savininkas, tas dokumentas pagal šią direktyvą turėtų būti laikomas dokumentu, kurio intelektinės nuosavybės teisės priklauso trečiosioms šalims;

               (10)

               Direktyva 2003/98/EB turėtų būti taikoma tiems dokumentams, kurių teikimas įtrauktas į atitinkamų viešojo sektoriaus institucijų viešąsias užduotis, kaip apibrėžta valstybių narių įstatymais ar kitais privalomais teisės aktais. Nesant tokių taisyklių, viešosios užduotys turėtų būti apibrėžtos pagal bendrą valstybių narių administracinę praktiką, su sąlyga, kad viešųjų funkcijų taikymo sritis skaidri ir jai taikoma peržiūra. Viešosios užduotys galėtų būti apibrėžiamos bendrai arba konkrečiai kiekvienos viešojo sektoriaus institucijos atveju;

               (11)

               ši direktyva turėtų būti įgyvendinama ir taikoma visiškai laikantis asmens duomenų apsaugos principų pagal 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (4). Visų pirma reikėtų pažymėti, kad pagal tą direktyvą valstybės narės turėtų nustatyti sąlygas, kuriomis asmens duomenys būtų tvarkomi teisėtai. Be to, vienas iš šios direktyvos principų yra tai, kad surinkus asmens duomenis tolesnis jų tvarkymas neturėtų būti nesuderinamas su konkrečiais, aiškiais ir teisėtais tų duomenų rinkimo tikslais;

               (12)

               Direktyva 2003/98/EB turėtų nedaryti poveikio viešojo sektoriaus institucijų darbuotojų teisėms, įskaitant ekonomines ir moralines teises, kurias jie gali turėti pagal nacionalines taisykles;

               (13)

               pateikus dokumentą pakartotiniam naudojimui, atitinkama viešojo sektoriaus institucija turėtų ir toliau turėti teisę tokį dokumentą naudoti;

               (14)

               Direktyva 2003/98/EB turėtų būti taikoma bibliotekoms, įskaitant universitetų bibliotekas, muziejams ir archyvams;

               (15)

               vienas iš pagrindinių vidaus rinkos sukūrimo tikslų yra sudaryti sąlygas, kad būtų skatinamas Sąjungos masto paslaugų plėtojimas. Bibliotekoms, muziejams ir archyvams priklauso reikšminga viešojo sektoriaus informacinių išteklių dalis, ypač po to, kai dėl skaitmeninimo projektų padidėjo viešo naudojimo skaitmeninės medžiagos kiekis. Šios kultūros paveldo kolekcijos ir susiję metaduomenys galėtų sudaryti skaitmeninio turinio prekių ir paslaugų pagrindą ir taip pat turi didžiulį inovacinį pakartotinio naudojimo potencialą tokiuose sektoriuose kaip švietimas ir turizmas. Platesnės galimybės pakartotinai panaudoti viešąją kultūrinę medžiagą turėtų, inter alia, sudaryti palankias sąlygas Sąjungos bendrovėms išnaudoti jos pakartotinio naudojimo potencialą ir prisidėti prie ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo;

               (16)

               valstybėse narėse egzistuoja dideli taisyklių ir praktikos, susijusios su viešojo sektoriaus kultūros išteklių naudojimu, skirtumai, kurie sudaro kliūtis tų išteklių ekonominiam potencialui atskleisti. Kadangi bibliotekos, muziejai ir archyvai toliau investuoja į skaitmeninimą, daugelis iš jų jau dabar leidžia pakartotinai naudoti savo viešojo naudojimo turinį ir aktyviai ieško galimybių pakartotinai naudoti savo turinį. Tačiau, kadangi šios įstaigos veikia labai skirtingose teisinėje ir kultūrinėse aplinkose, kultūros įstaigų turinio naudojimo praktika vystėsi labai skirtingomis kryptimis;

               (17)

               kadangi nacionalinių taisyklių ir praktikos skirtumai arba aiškumo stygius trukdo sklandžiai funkcionuoti vidaus rinkai ir tinkamai vystytis informacinei visuomenei Sąjungoje, turėtų būti minimaliai suderintos viešosios kultūrinės medžiagos pakartotinio naudojimo bibliotekose, muziejuose ir archyvuose nacionalinės taisyklės ir praktika;

               (18)

               Direktyvos 2003/98/EB taikymo srities išplėtimas turėtų būti apribotas trimis kultūros įstaigų tipais – bibliotekomis, įskaitant universitetų bibliotekas, muziejais ir archyvais, nes jų kolekcijos yra ir vis dažniau taps vertinga medžiaga, skirta pakartotinai naudoti daugelyje produktų, pavyzdžiui, taikomosiose programose mobiliesiems įrenginiams. Direktyva neturėtų būti taikoma kitoms kultūros įstaigoms (pvz., koncertų salėms, operos, baleto ir kitiems teatrams), įskaitant toms įstaigoms priklausančius archyvus, nes jos užsiima scenos meno veikla. Kadangi beveik visa šių įstaigų medžiaga nepatektų į tos direktyvos taikymo sritį, nes šios medžiagos intelektinės nuosavybės teisės priklauso tretiesiems asmenims, tos direktyvos taikymas joms būtų mažai veiksmingas;

               (19)

               skaitmeninimas – tai svarbi priemonė, kuria užtikrinama platesnė prieiga prie kultūrinės medžiagos ir jos pakartotinis naudojimas švietimo ir darbo tikslais, taip pat laisvalaikiu. Jis taip pat suteikia svarbias ekonomines galimybes, leidžiančias lengviau integruoti kultūrinę medžiagą į skaitmenines paslaugas ir produktus, tokiu būdų remiant darbo vietų kūrimą ir augimą. Šie aspektai pabrėžiami, be kita ko, 2010 m. gegužės 5 d. Europos Parlamento rezoliucijoje dėl komunikato „Europeana – tolesni veiksmai“ (5), 2011 m. spalio 27 d. Komisijos rekomendacijoje 2011/711/ES dėl kultūrinės medžiagos skaitmeninimo, internetinės prieigos ir skaitmeninio išsaugojimo (6) ir 2012 m. gegužės 10 d. Tarybos išvadose dėl kultūrinės medžiagos skaitmeninimo, internetinės prieigos prie jos ir skaitmeninio išsaugojimo (7). Šiuose dokumentuose apibrėžta, kaip turi būti sprendžiami teisiniai, finansiniai ir organizaciniai Europos kultūros paveldo skaitmeninimo ir jo patalpinimo internete aspektai;

               (20)

               siekdamos supaprastinti pakartotinį naudojimą, viešojo sektoriaus institucijos, jei įmanoma ir tinkama, turėtų leisti naudoti dokumentus, pateikdamos juos atviruoju ir elektroniniu formatu kartu su jų didžiausio įmanomo tikslumo ir išsamumo metaduomenimis taip, kad būtų užtikrintas sąveikumas, pavyzdžiui, tvarkydamos juos pagal principus, kuriais grindžiami suderinamumo ir naudojamumo reikalavimai, taikomi erdvinei informacijai pagal 2007 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2007/2/EB, sukuriančią Europos bendrijos erdvinės informacijos infrastruktūrą (INSPIRE) (8);

               (21)

               elektroninio formato dokumentu turėtų būti laikomas dokumentas, turintis tokią rinkmenos formato struktūrą, kuri leistų kompiuterinėms programoms jį lengvai nustatyti, atpažinti ir išskirti iš jo konkrečius duomenis. Elektroninio formato rinkmenose užkoduoti duomenys laikomi elektroniniais duomenimis. Elektroniniai formatai gali būti atvirieji arba nuosavybiniai; jie gali būti oficialūs standartai arba ne. Elektroninio formato dokumentais nelaikomi dokumentai, užkoduoti naudojant tokį rinkmenos formatą, kuris riboja automatinį tvarkymą, nes iš jų duomenų negalima išskirti arba tai sunku padaryti. Kai tinkama, valstybės narės turėtų skatinti naudoti atviruosius elektroninius formatus;

               (22)

               kai viešojo sektoriaus institucijos nustato mokestį už dokumentų pakartotinį naudojimą, toks mokestis iš esmės neturėtų viršyti ribinių sąnaudų. Tačiau reikėtų ypač atsižvelgti į tai, kad neturėtų būti trikdoma įprastinė veikla tokių viešojo sektoriaus institucijų, kurios turi gauti pajamų, kad padengtų didžiąją dalį savo veiklos sąnaudų, patiriamų atliekant jų viešąsias užduotis, arba sąnaudų, susijusių su tam tikrų pakartotinai naudoti leidžiamų dokumentų rinkimu, rengimu, dauginimu ir platinimu. Tokiais atvejais viešojo sektoriaus institucijos turėtų galėti taikyti didesnį nei ribinių sąnaudų dydžio mokestį. Toks mokestis turėtų būti nustatomas remiantis objektyviais, skaidriais ir patikrinamais kriterijais, o bendros pajamos iš dokumentų teikimo ir leidimo juos pakartotinai naudoti neturėtų viršyti rinkimo, rengimo, dauginimo ir platinimo išlaidų kartu su pagrįsta investicijų grąža. Reikalavimas, kad viešojo sektoriaus institucijos turi gauti pajamų, kad padengtų didžiąją dalį sąnaudų, susijusių su jų viešosios užduoties vykdymu arba tam tikrų dokumentų rinkimu, rengimu, dauginimu ir platinimu, nebūtinai turi būti teisinis, o gali būti nustatytas, pvz., pagal valstybėse narėse taikomą administracinę praktiką. Valstybės narės turėtų atlikti reguliarią tokio reikalavimo peržiūrą;

               (23)

               bibliotekoms, muziejams ir archyvams turėtų būti leista taikyti didesnį nei ribinių sąnaudų dydžio mokestį taip pat dėl to, kad nebūtų trikdoma įprastinė jų veikla. Tokių viešojo sektoriaus institucijų atveju bendros pajamos, gautos per atitinkamą ataskaitinį laikotarpį iš dokumentų teikimo ir leidimo juos pakartotinai naudoti, neturėtų viršyti rinkimo, rengimo, dauginimo, platinimo, išsaugojimo ir atsiskaitymo už teises išlaidų kartu su pagrįsta investicijų grąža. Bibliotekų, muziejų ir archyvų atveju, atsižvelgiant į jų ypatumus, apskaičiuojant pagrįstą investicijų grąžą būtų galima atsižvelgti į privačiojo sektoriaus už identiškų ar panašių dokumentų leidimą pakartotinai jais naudotis taikomus mokesčius;

               (24)

               šioje direktyvoje nustatytomis didžiausiomis mokesčio ribomis nedaromas poveikis valstybių narių teisei taikyti mažesnį mokestį ar apskritai jo netaikyti;

               (25)

               valstybės narės turėtų nustatyti mokesčio, viršijančio ribines sąnaudas, rinkimo kriterijus. Šiuo tikslu valstybės narės gali, pavyzdžiui, nustatyti tokius kriterijus nacionalinėse taisyklėse arba gali paskirti atitinkamą (-as) instituciją (-as), išskyrus pačią viešojo sektoriaus instituciją, kompetentingą (-as) nustatyti tokius kriterijus. Tos institucijos organizacinė struktūra turėtų atitikti konstitucinę ir teisinę valstybių narių sistemą. Tai galėtų būti esama institucija, kuri turi biudžeto vykdymo įgaliojimus ir yra politiškai atskaitinga;

               (26)

               dokumentų pakartotinio naudojimo atvejais viešojo sektoriaus institucijos turi teisę, kai tinkama, taikyti tam tikrus reikalavimus išduodamos licenciją, pavyzdžiui, nurodyti šaltinį ir nurodyti, ar pakartotinis naudotojas padarė bet kokius dokumento pakeitimus. Visais atvejais viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo licencijose turėtų būti numatyta kuo mažiau pakartotinio naudojimo ribojimų, pavyzdžiui, kad tai būtų tik reikalavimas nurodyti šaltinį. Šiuo atžvilgiu svarbią funkciją turėtų atlikti atviros internetu išduodamos licencijos, suteikiančios pakartotinio naudojimo teisę be technologinių, finansinių ar geografinių ribojimų ir grindžiamos atvirųjų duomenų formatais. Todėl valstybės narės turėtų skatinti atvirų licencijų, kurios galiausiai turėtų tapti bendra praktika visoje Sąjungoje, naudojimą;

               (27)

               Komisija rėmė elektroninės viešojo sektoriaus informacijos suvestinės rengimą, pateikdama atitinkamus pakartotinio viešojo sektoriaus informacijos naudojimo veiklos rodiklius visose valstybėse narėse. Reguliarus šios suvestinės atnaujinimas prisidės prie keitimosi informacija tarp valstybių narių ir informacijos apie politines priemones ir praktiką prieinamumo visoje Sąjungos teritorijoje;

               (28)

               teisės gynimo būdams turėtų būti priskiriama peržiūra, atliekama nešališkos peržiūros įstaigos. Tai gali būti jau esama nacionalinė institucija, pavyzdžiui, nacionalinė konkurencijos institucija, nacionalinė už prieigą prie dokumentų atsakinga institucija arba nacionalinė teisminė institucija. Tos įstaigos organizacinė struktūra turėtų atitikti konstitucinę ir teisinę valstybių narių sistemą ir neturėtų nustatyti teisės gynimo būdų, kuriais kitu atveju galėtų naudotis pakartotinio dokumentų naudojimo prašytojai. Tačiau ji turėtų būti atskira nuo valstybių narių mechanizmo, pagal kurį nustatomi mokesčio, viršijančio ribines sąnaudas, rinkimo kriterijai. Teisės gynimo būdams turėtų būti priskiriama galimybė peržiūrėti neigiamus sprendimus ir taip pat sprendimus, kuriais prašytojams, nepaisant leidimo pakartotinai naudoti, galėtų būti daromas kitoks poveikis, pavyzdžiui, dėl taikytinų mokesčių rinkimo taisyklių. Peržiūros procesas turėtų veikti sparčiai pagal greitai besikeičiančios rinkos poreikius;

               (29)

               nustatydamos pakartotinio dokumentų naudojimo principus, viešojo sektoriaus institucijos turėtų laikytis konkurencijos taisyklių, kiek įmanoma vengiant išskirtinių susitarimų tarp viešojo sektoriaus institucijų ir privačių partnerių. Tačiau norint teikti viešojo intereso paslaugą, išskirtinė viešojo sektoriaus dokumentų pakartotinio naudojimo teisė kartais gali būti būtina. Tai gali, be kita ko, pasitaikyti tais atvejais, kai joks komercinis leidėjas nenorėtų skelbti informacijos, neturėdamas tokios išskirtinės teisės. Siekiant atsižvelgti į šią problemą, pagal Direktyvą 2003/98/EB leidžiama sudaryti susitarimus dėl išskirtinės teisės tais atvejais, kai suteikti išskirtinę teisę yra būtina viešojo intereso paslaugai teikti, su sąlyga, kad šie susitarimai reguliariai peržiūrimi;

               (30)

               išplėtus Direktyvos 2003/98/EB taikymo sritį bibliotekoms, įskaitant universitetų bibliotekas, muziejams ir archyvams, reikia atsižvelgti į esamus valstybių narių skirtumus, susijusius su kultūros išteklių skaitmeninimu, nes jų nebuvo įmanoma aprėpti galiojančiomis tos direktyvos taisyklėmis dėl išskirtinių teisių. Bibliotekos, įskaitant universitetų bibliotekas, muziejai, archyvai ir privačiojo sektoriaus partneriai yra sudarę nemažai bendradarbiavimo susitarimų kultūros išteklių skaitmeninimo srityje, kai privačiojo sektoriaus partneriams suteikiamos išskirtinės teisės. Praktika rodo, kad tokia viešojo ir privačiojo sektorių partnerystė gali sudaryti sąlygas prasmingai panaudoti kultūros kolekcijas ir kartu paspartinti piliečių prieigą prie kultūros paveldo;

               (31)

               kai išskirtinė teisė yra susijusi su kultūros išteklių skaitmeninimu, gali būti reikalingas tam tikras išskirtinės teisės suteikimo laikotarpis, kad privačiojo sektoriaus partneris turėtų galimybę susigrąžinti investicijas. Tačiau tas laikotarpis turėtų būti ribotas ir būti kuo trumpesnis, kad būtų laikomasi principo, jog viešojo sektoriaus medžiagai, kai ji paverčiama skaitmeniniu formatu, turėtų likti viešojo sektoriaus medžiaga. Laikotarpis, kuriam suteikiama išskirtinė teisė, susijusi su kultūros išteklių skaitmeninimu, paprastai neturėtų viršyti 10 metų. Išskirtinės teisės suteikimas ilgesniam kaip 10 metų laikotarpiui turėtų būti peržiūrimas, atsižvelgiant į techninius, finansinius ir administracinius aplinkos pokyčius nuo to momento, kai buvo sudarytas susitarimas. Be to, bet kokia viešojo ir privačiojo sektorių partnerystė kultūros išteklių skaitmeninimo tikslais turėtų suteikti partnerei kultūros įstaigai visas teises į skaitmeniniu formatu paverstų kultūros išteklių naudojimą pasibaigus susitarimo galiojimui;

               (32)

               siekiant tinkamai atsižvelgti į sutartis ir kitus susitarimus, kuriais suteikiamos išskirtinės teisės ir kurie buvo sudaryti iki šios direktyvos įsigaliojimo, reikėtų numatyti atitinkamas pereinamojo laikotarpio priemones, siekiant apsaugoti susijusių šalių interesus, kai joms suteiktoms išskirtinėms teisėms negali būti taikomos pagal šią direktyvą leidžiamos išimtys. Sutarties šalims turėtų būti leista toliau naudotis tomis pereinamojo laikotarpio priemonėmis išskirtinėmis teisėmis iki sutarties pabaigos arba neriboto galiojimo ar ilgalaikių sutarčių atveju – toliau naudotis pakankamai ilgą laikotarpį, kad šalys galėtų imtis atitinkamų priemonių. Tos pereinamojo laikotarpio priemonės neturėtų būti taikomos sutartims arba kitiems susitarimams, sudarytiems po šios direktyvos įsigaliojimo, bet iki nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva, taikymo pradžios, siekiant išvengti situacijų, kai sutartys arba kiti ilgalaikiai susitarimai, kurie neatitinka šios direktyvos reikalavimų, sudaromi norint apeiti būsimas nacionalines nuostatas, kuriomis perkeliama ši direktyva. Sutartys ir kiti susitarimai, sudaryti įsigaliojus šiai direktyvai, bet prieš nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva, taikymo pradžią, turėtų atitikti šios direktyvos reikalavimus nuo nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva, taikymo pradžios;

               (33)

               kadangi šios direktyvos tikslų – lengvinti Sąjungos masto informacijos produktų ir paslaugų, grindžiamų viešojo sektoriaus dokumentais, kūrimą, užtikrinti, kad, viena vertus, privačios bendrovės, visų pirma mažosios ir vidutinės įmonės, galėtų tarpvalstybiniu mastu veiksmingai naudoti viešojo sektoriaus dokumentus siekdamos kurti pridėtinę vertę turinčius informacijos produktus ir paslaugas ir, kita vertus, kad tą daryti galėtų piliečiai, siekiant palengvinti laisvą informacijos judėjimą ir perdavimą, – valstybės narės negali pakankamai pasiekti, o dėl siūlomai veiklai būdingo visos Europos masto jie gali būti geriau pasiekti Sąjungos lygmeniu, Sąjunga gali priimti priemones pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;

               (34)

               šiuo reglamentu nepažeidžiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, visų pirma pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, įskaitant teisę į asmens duomenų apsaugą (8 straipsnis) ir teisę į nuosavybę (17 straipsnis). Jokia šios direktyvos nuostata negali būti aiškinama ar įgyvendinama su Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija nesuderinamu būdu;

               (35)

               būtina užtikrinti, kad valstybės narės praneštų Komisijai apie viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo mastą, sąlygas, kuriomis ši informacija prieinama, ir teisės gynimo praktiką;

               (36)

               Komisija turėtų padėti valstybėms narėms nuosekliai įgyvendinti šią direktyvą ir tuo tikslu po konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis parengti gaires, visų pirma dėl rekomenduojamų standartinių licencijų, duomenų rinkinių ir pakartotinio dokumentų naudojimo mokesčio apskaičiavimo;

               (37)

               todėl Direktyva 2003/98/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyva 2003/98/EB iš dalies keičiama taip:

               1.

               1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           2 dalis iš dalies keičiama taip:

                                       i)

                                       a punktas pakeičiamas taip:

                                                   „a)

                                                   dokumentams, kurių teikimas neįtrauktas į atitinkamų viešojo sektoriaus institucijų viešąsias užduotis, kaip apibrėžta valstybės narės įstatymu ar kitomis privalomomis taisyklėmis arba nesant tokių taisyklių, kaip apibrėžta pagal bendrą administracinę praktiką toje valstybėje narėje, su sąlyga, kad viešųjų užduočių taikymo sritis skaidri ir jai taikoma peržiūra;“;

                                       ii)

                                       c punktas pakeičiamas taip:

                                                   „c)

                                                   dokumentams, kurie yra neprieinami dėl prieigos tvarkos valstybėse narėse, įskaitant tuos, kurie neprieinami dėl:

                                                               —

                                                               nacionalinio saugumo (t. y. valstybės saugumo), gynybos ar visuomenės saugumo apsaugos,

                                                               —

                                                               statistinių duomenų slaptumo,

                                                               —

                                                               komercinio konfidencialumo (pvz., verslo, profesinės arba bendrovės paslaptys);“;

                                       iii)

                                       įterpiami šie punktai:

                                                   „ca)

                                                   dokumentams, prieiga prie kurių pagal valstybių narių prieigos taisykles ribojama, taip pat tais atvejais, kai piliečiai ar bendrovės turi įrodyti, jog turi konkretų interesą, kad gautų leidimą susipažinti su dokumentais;

                                                   cb)

                                                   dokumentų dalims, kuriose yra tik logotipai, ornamentai ar emblemos;

                                                   cc)

                                                   dokumentams, prieiga prie kurių pagal valstybių narių prieigos taisykles neleidžiama arba ribojama dėl asmens duomenų apsaugos priežasčių, taip pat dokumentų, prieiga prie kurių pagal valstybių narių prieigos taisykles suteikiama, dalims, kai jose yra asmens duomenys, kurių pakartotinis naudojimas pagal įstatymus nesuderinamas su asmenų apsaugos teisės aktais, susijusiais su asmens duomenų tvarkymu;“;

                                       iv)

                                       e punktas pakeičiamas taip:

                                                   „e)

                                                   dokumentams, kuriais disponuoja švietimo ir mokslo įstaigos, įskaitant organizacijas, įsteigtas mokslinių tyrimų rezultatams perduoti, taip pat mokyklos ir universitetai, išskyrus universitetų bibliotekas ir“;

                                       v)

                                       f punktas pakeičiamas taip:

                                                   „f)

                                                   dokumentams, kuriais disponuoja kultūros įstaigos, išskyrus bibliotekas, muziejus ir archyvus.“;

                           b)

                           3 dalis pakeičiama taip:
                           „3.   Ši direktyva grindžiama valstybių narių prieigos taisyklėmis ir nedaro joms poveikio.“;

                           c)

                           4 dalyje žodis „Bendrijos“ pakeičiamas žodžiu „Sąjungos“.

               2.

               2 straipsnis papildomas šiais punktais:
               „6.   „elektroninis formatas“– tai rinkmenos formatas, kurio struktūra leidžia kompiuterinėms programoms lengvai nustatyti, atpažinti ir gauti konkrečius duomenis, įskaitant atskirus konstatuojamus faktus ir jų vidaus struktūrą;
               7.   „atvirasis formatas“– tai rinkmenos formatas, kuris nepriklauso nuo platformos ir prieinamas visuomenei be jokių apribojimų, kurie galėtų trukdyti pakartotinai naudoti dokumentus;
               8.   „atvirasis oficialusis standartas“– tai standartas, kuris yra kodifikuotas rašytine forma ir kuriame išsamiai išdėstytos reikalavimų, susijusių su programų sąveikumo užtikrinimu, specifikacijos;
               9.   „universitetas“– tai viešojo sektoriaus institucija, organizuojanti povidurines aukštojo mokslo studijas, kurias baigus suteikiamas akademinis laipsnis.“

               3.

               3 straipsnis pakeičiamas taip:
               „3 straipsnis
               Bendrasis principas
               1.   Atsižvelgiant į 2 dalį valstybės narės užtikrina, kad dokumentus, kuriems pagal 1 straipsnį taikoma ši direktyva, būtų galima pakartotinai naudoti komerciniams arba nekomerciniams tikslams III ir IV skyriuose nustatytomis sąlygomis.
               2.   Kai tokius dokumentus leidžiama pakartotinai naudoti, valstybės narės užtikrina, kad dokumentus, kurių intelektinės nuosavybės teisės priklauso bibliotekoms, įskaitant universitetų bibliotekas, muziejams ir archyvams, būtų galima pakartotinai naudoti komerciniams arba nekomerciniams tikslams III ir IV skyriuose nustatytomis sąlygomis.“

               4.

               4 straipsnio 3 ir 4 dalys pakeičiamos taip:
               „3.   Priėmusios neigiamą sprendimą, viešojo sektoriaus institucijos prašytojui praneša atsisakymo priežastis, remdamosi tos valstybės narės prieigos taisyklių atitinkamomis nuostatomis arba nacionalinėmis nuostatomis, priimtomis pagal šią direktyvą, ypač pagal 1 straipsnio 2 dalies a–cc punktus arba 3 straipsnį. Tais atvejais, kai neigiamas sprendimas yra grindžiamas 1 straipsnio 2 dalies b punktu, viešojo sektoriaus institucija prideda nuorodą į fizinį ar juridinį asmenį, kuris yra teisių turėtojas, jei jis yra žinomas, arba kitais atvejais – į licencijos turėtoją, iš kurio viešojo sektoriaus institucija yra gavusi atitinkamą medžiagą. Bibliotekos, įskaitant universitetų bibliotekas, muziejai ir archyvai nėra įpareigoti pateikti tokią nuorodą.
               4.   Kiekviename sprendime dėl pakartotinio naudojimo nurodomi teisės gynimo būdai, jei prašytojas norėtų tą sprendimą apskųsti. Teisės gynimo būdams priskiriama peržiūra, kurią gali atlikti atitinkamą kompetenciją turinti nešališka peržiūros įstaiga, pavyzdžiui, nacionalinė konkurencijos institucija, nacionalinė už prieigą prie dokumentų atsakinga institucija arba nacionalinė teisminė institucija, kurios sprendimai yra privalomi atitinkamai viešojo sektoriaus institucijai.“

               5.

               5 straipsnis pakeičiamas taip:
               „5 straipsnis
               Galimi formatai
               1.   Viešojo sektoriaus institucijos leidžia naudotis savo dokumentais bet kuriuo parengtiniu formatu ar kalba ir, jei tik įmanoma ir tinkama, atviruoju formatu ir elektroniniu formatu kartu su jų metaduomenimis. Tiek dokumentų, tiek metaduomenų formatas turėtų, kiek įmanoma, atitikti atviruosius oficialiuosius standartus.
               2.   1 dalies nuostatos nereiškia, kad viešojo sektoriaus institucijos privalo rengti ar pritaikyti dokumentus ar teikti išrašus iš dokumentų, kad jie atitiktų tos dalies nuostatas, kai dėl to reikia neproporcingai didelių pastangų, neapsiribojančių paprasta operacija.
               3.   Remiantis šia direktyva, iš viešojo sektoriaus institucijų negali būti reikalaujama ir toliau teikti tam tikros rūšies dokumentus arba juos saugoti, kad privati ar viešojo sektoriaus organizacija galėtų pakartotinai naudoti tokius dokumentus.“

               6.

               6 straipsnis pakeičiamas taip:
               „6 straipsnis
               Mokesčio rinkimą reglamentuojantys principai
               1.   Kai nustatomas mokestis už dokumentų pakartotinį naudojimą, to mokesčio suma negali viršyti ribinių sąnaudų, patiriamų dokumentus dauginant, teikiant ir platinant.
               2.   1 dalis netaikoma:

                           a)

                           viešojo sektoriaus institucijoms, kurios turi gauti pajamų, kad padengtų didžiąją dalį sąnaudų, susijusių su jų viešųjų užduočių vykdymu;

                           b)

                           išimties tvarka dokumentams, jei susijusi viešojo sektoriaus institucija turi gauti pajamų, kad padengtų didžiąją dalį sąnaudų, susijusių su jų rinkimu, rengimu, dauginimu ir platinimu. Tie reikalavimai apibrėžiami valstybės narės įstatymais ar kitomis privalomomis taisyklėmis. Nesant tokių taisyklių reikalavimai apibrėžiami pagal bendrą administracinę praktiką valstybėje narėje;

                           c)

                           bibliotekoms, įskaitant universitetų bibliotekas, muziejams ir archyvams.

                     3.   2 dalies a ir b punktuose nurodytais atvejais atitinkamos viešojo sektoriaus institucijos apskaičiuoja bendrą mokestį, remdamosi objektyviais, skaidriais ir patikrinamais kriterijais, kuriuos nustato valstybės narės. Bendros tų institucijų pajamos, gautos per atitinkamą ataskaitinį laikotarpį iš dokumentų teikimo ir leidimo juos pakartotinai naudoti, neturi viršyti rinkimo, rengimo, dauginimo ir platinimo išlaidų kartu su pagrįsta investicijų grąža. Mokestis apskaičiuojamas laikantis atitinkamoms viešojo sektoriaus institucijoms taikytinų apskaitos principų.
               4.   Tais atvejais, kai 2 dalies c punkte nurodytos viešojo sektoriaus institucijos ima mokestį, bendros pajamos, gautos per atitinkamą ataskaitinį laikotarpį iš dokumentų teikimo ir leidimo juos pakartotinai naudoti, neviršija rinkimo, rengimo, dauginimo, platinimo, saugojimo ir atsiskaitymo už teises išlaidų kartu su pagrįsta investicijų grąža. Mokestis apskaičiuojamas laikantis atitinkamoms viešojo sektoriaus institucijoms taikytinų apskaitos principų.“

               7.

               7 straipsnis pakeičiamas taip:
               „7 straipsnis
               Skaidrumas
               1.   Viešojo sektoriaus institucijų turimų dokumentų pakartotinio naudojimo standartinių mokesčių atveju bet kurios taikomos sąlygos ir faktinė tų mokesčių suma, įskaitant tokio mokesčio apskaičiavimo pagrindą, nustatomi iš anksto ir skelbiami, jei įmanoma ir tinkama, elektroninėmis priemonėmis.
               2.   Kitų nei 1 dalyje nurodytų pakartotinio naudojimo mokesčių atveju atitinkama viešojo sektoriaus institucija iš anksto nurodo, į kokius veiksnius atsižvelgiama apskaičiuojant tuos mokesčius. Gavusi prašymą, atitinkama viešojo sektoriaus institucija taip pat nurodo, kokiu būdu buvo apskaičiuotas toks mokestis, susijęs su konkrečiu pakartotinio naudojimo prašymu.
               3.   6 straipsnio 2 dalies b punkte nurodyti reikalavimai nustatomi iš anksto. Jie skelbiami elektroniniu būdu, kai įmanoma ir tinkama.
               4.   Viešojo sektoriaus institucijos užtikrina, kad pakartotinio dokumentų naudojimo prašytojams būtų pranešama apie teisės gynimo būdus, susijusius su jiems poveikio turinčiais sprendimais ar praktika.“

               8.

               8 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               „1.   Viešojo sektoriaus institucijos gali leisti pakartotinai naudoti dokumentus nekeldamos jokių sąlygų arba gali taikyti sąlygas, kai tinkama, išduodamos licenciją. Tomis sąlygomis be reikalo neribojamos pakartotinio naudojimo galimybės, ir tos sąlygos nenaudojamos konkurencijai riboti.“

               9.

               9 straipsnis pakeičiamas taip:
               „9 straipsnis
               Praktinio pobūdžio priemonės
               Valstybės narės įgyvendina praktinio pobūdžio priemones, lengvinančias pakartotiniam naudojimui prieinamų dokumentų paiešką, tokias kaip pagrindinių dokumentų su aktualiais metaduomenimis registrų sąrašai, kur įmanoma ir tinkama, prieinami internetu ir pateikti elektroniniu formatu, ir portalai, sujungti su registrų sąrašais. Kai įmanoma, valstybės narės sudaro palankias dokumentų paieškos įvairiomis kalbomis sąlygas.“

               10.

               11 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           2 dalis papildoma šia pastraipa:
                           „Ši dalis netaikoma kultūros išteklių skaitmeninimui.“;

                           b)

                           įterpiama ši dalis:
                           „2a.   Nepaisant 1 dalies, tais atvejais, kai išskirtinė teisė yra susijusi su kultūros išteklių skaitmeninimu, tokia išskirtinė teisė suteikiama laikotarpiui, kuris paprastai negali viršyti 10 metų. Jei tas laikotarpis viršija 10 metų, jo trukmė turi būti peržiūrima 11-aisiais metais, o po to, jei taikoma, – kas septynerius metus.
                           Susitarimai, kuriais suteikiamos pirmoje pastraipoje nurodytos išskirtinės teisės, turi būti skaidrūs ir skelbiami viešai.
                           Išskirtinės teisės, nurodytos pirmoje pastraipoje, atveju susijusiai viešojo sektoriaus institucijai kaip tų susitarimų dalis yra nemokamai suteikiama skaitmeninio formato kultūros išteklių kopija. Pasibaigus išskirtinių teisių galiojimo laikotarpiui sudaroma galimybė pakartotinai naudoti tą kopiją.“;

                           c)

                           3 dalis pakeičiama taip:
                           „3.   Išskirtiniai susitarimai, galiojantys 2005 m. liepos 1 d., kuriems negali būti taikoma išimtis pagal 2 dalį, nustoja galioti sutarčiai pasibaigus arba bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 2008 m. gruodžio 31 d.“;

                           d)

                           papildomas šia dalimi:
                           „4.   Nedarant poveikio 3 daliai, išskirtiniai susitarimai, galiojantys 2013 m. liepos 17 d., kuriems negali būti taikoma išimtis pagal 2 ir 2a dalis, nustoja galioti sutarčiai pasibaigus arba bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 2043 m. liepos 18 d.“

               11.

               13 straipsnis pakeičiamas taip:
               „13 straipsnis
               Peržiūra
               1.   Komisija iki 2018 m. liepos 18 d. atlieka šios direktyvos taikymo peržiūrą ir apie tos peržiūros rezultatus kartu su pasiūlymais dėl šios direktyvos dalinių pakeitimų praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
               2.   Valstybės narės kas 3 metus teikia Komisijai ataskaitą apie viešojo sektoriaus informacijos, skirtos pakartotiniam naudojimui, prieinamumą ir sąlygas, kuriomis ši informacija prieinama, bei teisės gynimo priemones. Tos ataskaitos, kuri turi būti paskelbta viešai, pagrindu valstybės narės atlieka 6 straipsnio įgyvendinimo peržiūrą, visų pirma jo nuostatų dėl mokesčio, viršijančio ribines sąnaudas, peržiūrą.
               3.   1 dalyje nurodytos peržiūros metu konkrečiai svarstoma šios direktyvos taikymo sritis ir poveikis, įskaitant viešojo sektoriaus institucijų dokumentų pakartotinio naudojimo padidėjimo mastą, įstatyminių ir administracinio pobūdžio oficialių tekstų pakartotiniam naudojimui ir mokesčio nustatymui taikomų principų padarinius, asmens duomenų apsaugos taisyklių ir pakartotinio naudojimo galimybių sąveiką, taip pat tolesnes galimybes gerinti vidaus rinkos tinkamą funkcionavimą ir Europos turinio pramonės plėtojimą.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2015 m. liepos 18 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2015 m. liepos 18 d.
   2.   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2013 m. birželio 26 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. SHATTER

      (1)  OL C 191, 2012 6 29, p. 129.

      (2)  2013 m. birželio 13 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2013 m. birželio 20 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 345, 2003 12 31, p. 90.

      (4)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31.

      (5)  OL C 81 E, 2011 3 15, p. 16.

      (6)  OL L 283, 2011 10 29, p. 39.

      (7)  OL C 169, 2012 6 15, p. 5.

      (8)  OL L 108, 2007 4 25, p. 1.


Svarbus teisinis pranešimas

|

31995L0029

1995 m. birželio 29 d. Tarybos Direktyva 95/29/EB iš dalies keičianti Direktyvą 91/628/EEB dėl gyvūnų apsaugos juos vežant

Oficialusis leidinys L 148 , 30/06/1995 p. 0052 - 0063 CS.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 ET.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 HU.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 LT.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 LV.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 MT.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 PL.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 SK.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477 SL.ES skyrius 03 tomas 17 p. 466  - 477

		Tarybos Direktyva 95/29/EB1995 m. birželio 29 d.iš dalies keičianti Direktyvą 91/628/EEB dėl gyvūnų apsaugos juos vežantEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi 1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvos 91/628/EEB dėl gyvūnų apsaugos juos vežant [4] 13 straipsnio 1 dalis reikalauja, kad Komisija pateiktų ataskaitą kartu su galimais pasiūlymais dėl maksimalios kelionės trukmės, šėrimo ir girdymo intervalų, poilsio laiko, pakrovimo tankumo bei kitų parametrų normų, kurias turi atitikti transporto priemonė, kuria vežami tam tikros rūšies gyvūnai;kadangi Komisijos ataskaita, paremta Veterinarijos mokslinio komiteto nuomone, rodo, kad galima nustatyti aukščiau minėtų parametrų normas, galiojančias atskiroms gyvūnų rūšims, remiantis mokslo žiniomis bei patikrinta patirtimi;kadangi kai kurios valstybės narės nustatė taisykles, reglamentuojančias maksimalią kelionės trukmę, šėrimo ir girdymo intervalus, poilsio laiką ir pakrovimo tankumą; kadangi šios taisyklės kai kuriais atvejais yra ypač išsamios ir kai kurių valstybių narių taikomos ribojant prekybą gyvais gyvūnais Bendrijoje; kadangi gyvūnų vežimu užsiimantiems asmenims būtina žinoti aiškiai apibrėžtus kriterijus, pagal kuriuos tie asmenys veikti visoje Bendrijoje, nepažeisdami skirtingų kiekvienos šalies nuostatų;kadangi, norint pašalinti technines kliūtis, trukdančias prekiauti gyvūnais ir sudaryti palankias veiklos sąlygas tam tikroms rinkos institucijoms bei garantuoti patenkinamą vežamų gyvūnų apsaugą, būtina vidaus rinkos kontekste keisti Direktyvos 91/628/EEB taisykles, suderinant kelionės trukmę, poilsio laiką, šėrimo ir girdymo intervalus bei pakrovimo tankumą tam tikroms gyvūnų rūšims;kadangi valstybėms narėms turėtų būti leista ir toliau nustatyti griežtesnes taisykles, reglamentuojančias skersti skirtų gyvūnų vežimų skaičių tuo atveju, kai gyvūnai vežami iš išsiuntimo vietos į paskirties vietą valstybių narių teritorijoje, laikantis bendrų Sutarties nuostatų,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ1 straipsnisDirektyva 91/628/EEB keičiama ir papildoma taip:1. 1 straipsnio 2 dalies a punktas keičiamas tokiu tekstu:"a) - vežant gyvūnus ne komercijos tikslais ar vežant bet kokį gyvūną, kurį lydi fizinis asmuo, atsakingas už gyvūną jį vežant,- vežant naminius gyvūnėlius, kuriuos lydi jų savininkas privačioje kelionėje."2. 2 straipsnio 2 dalyje:a) e punkte žodžiai "iškrauti ne mažiau kaip 10 valandų" keičiami žodžiais "iškrauti 24 valandas";b) pridedamos tokios pastraipos dalys:"h) "poilsio laikas" — tęstinis laikotarpis kelionės metu, per kurį gyvūnai nėra vežami transporto priemone;i) "vežėjas", bet kuris juridinis ar fizinis asmuo, vežantis gyvūnus- pats ar- trečiosios šalies vardu, ar- suteikdamas trečiajai šaliai transporto priemonę gyvūnams vežtitais atvejais, kai vežama komercijos tikslais ar siekiant pelno;"3. 3 straipsnio 1 dalyje įrašoma tokia pastraipos dalis:"aa) - gyvūnų pakrovimo tankumas bent jau atitinka normas, išdėstytas priedo VI skyriuje ir taikomas tame skyriuje nurodytiems gyvūnams bei transporto priemonėms,- kelionės trukmė, poilsio laikas bei tam tikrų gyvūnų rūšių šėrimo ir girdymo intervalai atitinka normas, išdėstytas priedo VII skyriuje ir taikomas tame skyriuje minimiems gyvūnams, nepažeidžiant Reglamento (EEB) Nr. 3820/85 nuostatų [5]."4. 5 straipsnis pakeičiamas taip:"5 straipsnisA. Valstybės narės užtikrina, kad:1. Bet kuris vežėjas:a) yra:i) registruotas taip, kad kompetetinga institucija galėtų greitai nustatyti tokį asmenį, jeigu jis nesilaiko šios direktyvos reikalavimų;ii) turintis leidimą vežti stuburinius gyvūnus vienoje iš teritorijų, nurodytų Direktyvos 90/675/EEB 1 priede, leidimą suteikus kompetetingai tos valstybės narės institucijai, arba, jeigu dalyvauja įmonė, įkurta trečiojoje šalyje, kompetentingai bet kurios Europos Sąjungos valstybës narės institucijai, esant raštiškam asmens, atsakingo už transporto įmonę, įsipareigojimui laikytis galiojančių Bendrijos veterinarijos teisės aktų reikalavimų.Šiame raštiškame įsipareigojime turi būti ypač pabrėžiama, kad:- antrame punkte minimas vežėjas ėmėsi visų priemonių, kad būtų laikomasi šios direktyvos reikalavimų iki pat paskirties vietos ir ypač, jeigu vežama į trečiąsias šalis, iki paskirties vietos, kaip ji yra apibrėžiama Bendrijos teisės aktuose,- nepažeidžiant priedo 1 skyriaus A skirsnio 6 dalies b punkto nuostatų, personalas, minimas a punkto 2 papunktyje, yra tinkamai parengtas arba pačioje įmonėje, arba mokymo įstaigoje, arba turi pakankamai praktinës patirties, kad galėtų vežti stuburinius gyvūnus, o prireikus ir tinkamai jais rūpintis;b) neveža jokio gyvūno ar neleidžia, kad jis būtų vežamas, jeigu dėl vežimo gyvūnas būtų sužalotas ar kitaip be reikalo kentėtų;c) šioje direktyvoje minimiems gyvūnams vežti naudoja transporto priemones, kurios užtikrina, kad laikomasi Bendrijos reikalavimø dël gyvūnų saugos juos vežant ir ypač priede nustatytų reikalavimų bei tų, kurie dar bus nustatyti, remiantis 13 straipsnio 1 dalimi.2. Vežėjas:a) patiki vežti gyvus gyvūnus darbuotojams, turintiems būtinų sugebėjimų bei žinių, išdėstytų 1 punkto a papunktyje;b) veždamas 1 straipsnio 1 dalies a punkte minimus gyvūnus, kurie vežami iš vienos valstybës narės į kitą ar eksportuojami į trečiąsias šalis, ir tais atvejais, kai kelionë trunka ilgiau negu 8 valandas, pagal pavyzdį, pateiktą priedo VIII skyriuje, sudaro maršruto planą, kuris kelionės metu pridedamas prie sveikatos sertifikato ir kuriame pažymimos perkėlimo punktai bei sustojimo punktai.Vienas bendras maršruto planas visam kelionės laikui sudaromas c punkte numatyta tvarka;c) pateikia b punkte minimą maršruto planą kompetentingai institucijai, kad ji galėtų išrašyti sveikatos sertifikatą, po to maršruto plane turi būti pažymėti tokių sveikatos sertifikatų numeris ar numeriai, be to, maršruto plane spaudą padeda išsiuntimo vietos veterinaras, kuris per Animo sistemą praneša, kad maršruto planas jau sudarytas;d) užtikrina:i) kad b punkte minimo maršruto plano originalas- yra tinkamai sudarytas ir tam tikrų asmenų reikiamu metu visiškai užpildytas,- yra pridėtas prie sveikatos sertifikato, kurį reikia turėti per visą kelionę;ii) kad už vežimą atsakingas personalas- maršruto plane nurodo, kada ir kur kelionėje vežami gyvūnai buvo šeriami ir girdomi,- kai gyvūnai vežami į trečiąsias šalis ir kai vežimo laikas Bendrijos teritorijoje ilgesnis negu 8 val., pasirūpina, kad maršruto planą patikrinę patvirtintų atsakingi pasienio punkto arba valstybės narės nustatyto sienos kirtimo punkto pareigūnai (reikalaujama spaudų ir parašų). Prieš tai gyvūnus patikrina ir įvertina oficialiai paskirtas veterinaras, kuris nustato, ar gyvūnai gali toliau būti vežami.Valstybės narės gali nustatyti, kad šio veterinarinio tikrinimo išlaidas apmoka gyvūnus eksportuojanti įmonė,- grįžę išsiunčia maršruto planą kompetetingai išsiuntimo vietos institucijai.Tos pačios nuostatos galioja, ir kai gyvūnai yra vežami į trečiąsias šalis jūra, ir kelionės laikas yra ilgesnis negu 8 valandos;e) laiko per kompetentinga institucijos nustatytą laiką b punkte minimo maršruto plano kopiją, kuri prireikus pateikiama patvirtinti prašant kompetentingai institucijai;f) rodo pagal vežamas rūšis ir, kai kelionės trukmė atitinka priedo VII skyriaus 4 punkto reikalavimus, kad imtasi priemonių, jog kelionės metu gyvūnams užtektų maisto ir vandens, netgi jeigu maršruto planas yra pakeistas ar pati kelionė sutrikdoma dėl nuo personalo nepriklausančių priežasčių;g) užtikrina, kad gyvūnai į paskirties vietą vežami nedelsiant;h) nepažeidžiant priedo III skyriuje nurodytų nuostatų, užtikrina, kad priedo VII skyriuje neminimų rūšių gyvūnai yra tinkamai šeriami ir girdomi, tinkamai paskirstant šėrimo ir girdymo intervalus per visą kelionę;3. Kad sustojimo punktus, dėl kurių iš anksto susitaria 2 punkte nurodytas atsakingas asmuo, reguliariai tikrintų kompetentinga institucija, kuri pati taip pat turi įsitikinti, kad gyvūnai yra tinkamos būklės toliau būti vežami.4. Kad gyvūnų šėrimo, girdymo ir ilsinimo išlaidas apmoka 1 punkte paminėtos įmonės.B. Bet kokia šio straipsnio taikymo tvarka yra nustatoma remiantis 17 straipsnyje numatyta tvarka."5. 8 straipsnis pakeičiamas taip:"8 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad pagal Direktyvoje 90/425/EEB nustatytus kontrolės principus ir taisykles kompetentingos institucijos patikrintų, ar buvo laikomasi šios direktyvos reikalavimų, nediskriminuojant tikrindamos:a) transporto priemones ir gyvūnus, vežant juos keliu;b) į paskirties vietą atvykstančias transporto priemones ir atvežamus gyvūnus;c) transporto priemones ir gyvūnus turgavietėse, išsiuntimo vietose, sustojimo ir perkėlimo punktuose;d) lydimųjų dokumentų dokumentų įrašus.Taip tikrinama, pasirenkant pakankamą kasmet per kiekvieną valstybę narę vežamų gyvūnų skaičių, ir tokie tikrinimai, be šio, gali turėti papildomų tikslų.Kompetentinga kiekvienos valstybės narės institucija pateikia Komisijai kasmetinę ataskaitą, kurioje nurodyta, kiek praėjusiais kalendoriniais metais atlikta tikrinimų, susijusių su a, b, c ir d punktais, bei nurodyti bet kokie pastebėti pažeidimai ir atitinkamos priemonės, kurių dėl to ėmėsi kompetentinga institucija.Be to, jeigu valstybės narės kompetetinga institucija turi informacijos apie galimus pažeidimus, tokie tikrinimai gali būti atliekami vežant gyvūnus per jos teritoriją.Šis straipsnis netaikomas tikrinimams, kuriuos pagal savo pareigas nediskriminuodama atlieka institucijos, atsakingos už bendrą įstatymų taikymą valstybėje narėje."6. 9 straipsnio 1 pastraipa papildoma tokiu 3 punktu:"Kompetetinga institucija, imdamasi bet kokių 2 punkte numatytų priemonių, informuoja apie tai per Animo sistemą remdamasi tvarka, įskaitant ir finansinę, kuri nustatoma 17 straipsnyje numatyta tvarka."7. 10 straipsnis keičiamas taip:"10 straipsnis1. Komisijos ekspertai, tiek, kiek tai yra būtina siekiant vienodo šios direktyvos taikymo, gali atlikti tikrinimus vietoje. Taip gali būti atliekami atsitiktinai parinkti nediskriminaciniai patikrinimai, kurie garantuotų, kad kompetetinga institucija prižiūri, kaip laikomasi šios direktyvos reikalavimų.Komisija informuoja valstybes nares apie tokių patikrinimų rezultatus.2. 1 pastraipos dalyje minimi patikrinimai atliekami bendradarbiaujant su kompetetinga institucija.3. Valstybė narė, kurios teritorijoje atliekami patikrinimai, teikia būtiną paramą, kad ekspertai galėtų atlikti jiems pavestą užduotį.4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 17 straipsnyje nustatyta tvarka."8. 11 straipsnis keičiamas taip:"11 straipsnis1. Taikomos Direktyvoje 91/496/EEB nustatytos taisyklės, visų pirma, dėl organizavimo ir vėlesnių patikrinimų.2. Gyvūnus, kuriems taikoma ši direktyva, importuoti iš trečiųjų šalių, vežti per Bendrijos teritoriją ir įvežti į ją leidžiama tik tuo atveju, jeigu vežėjas:- raštu įsipareigoja laikytis šios direktyvos reikalavimų, ypač 5 straipsnyje minimų reikalavimų, ir ėmėsi priemonių, kad jų būtų laikomasi,- pateikia maršruto planą, sudarytą pagal 5 straipsnį.3. Be to, oficialiai paskirtas pasienio punkto veterinaras, tikrindamas, kaip laikomasi 2 straipsnio dalies reikalavimų, patvirtina, kad laikomasi gyvūnų gerovės reikalavimų. Jeigu jis nustato, kad nesilaikoma gyvūnų girdymo ir šėrimo reikalavimų, pats vežėjo sąskaita imasi priemonių, numatytų 9 straipsnyje.4. Atsižvelgiant į šios direktyvos reikalavimus, sertifikatas arba dokumentai, išvardyti Direktyvos 91/496/EEB 4 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje, papildomi laikantis 17 straipsnyje nurodytos tvarkos.Iki šių nuostatų priėmimo taikomos atitinkamos nacionalinės taisyklės, laikantis Sutartimi nustatytų bendrųjų taisyklių."9. 13 straipsnis keičiamas taip:"13 straipsnis1. Iki 1995 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Tarybai pasiūlymus dėl standartų, kuriuos turi atitikti transporto priemonės, nustatymo. Taryba sprendžia dėl šių pasiūlymų kvalifikuota balsų dauguma.2. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma iki 1996 m. birželio 30 d. nustato sustojimo punktams privalomus kriterijus dël tam tikros rūšies gyvūnų priėmimo, šėrimo, girdymo, pakrovimo, iškrovimo ir, jei reikia, įkurdinimo juose bei gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikytinų tokiems sustojimo punktams.3. Iki 1999 m. gruodžio 31 d. Komisija Tarybai pateikia pranešimą apie valstybių narių patirtį įgyvendinant šią direktyvą bei galimus pasiūlymus, dėl kurių Taryba priima atitinkamą sprendimą kvalifikuota balsų dauguma.4. Kol įsigalioja 1 ir 2 dalyse minimos nuostatos, taikomos atitinkamos nacionalinės taisyklės, laikantis bendrųjų Sutarties taisyklų."10. 16 straipsnis keičiamas taip:"16 straipsnis1. Valstybės narės gali netaikyti šios direktyvos nuostatų vežant gyvūnus tam tikrose Direktyvos 90/675/EEB I priede minimų teritorijų vietose, atsižvelgiant į didelį atstumą tarp tų vietų ir pagrindinės Bendrijos teritorijos.2. Šia galimybe besinaudojančios valstybės narės informuoja apie priemones, kurių jos ėmėsi, kitas valstybes nares bei Komisijos Veterinarijos nuolatinį komitetą."11. 18 straipsnio 2 dalis keičiama taip:"2. Esant pakartotiniams šios direktyvos pažeidimams arba pažeidimui, dėl kurio gyvūnai patiria ypač didelių kančių, valstybė narė, nepažeisdama kitų taikytų sankcijų, gali imtis reikiamų priemonių trūkumams ištaisyti, įskaitant 5 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkto 2 papunktyje minimo leidimo sustabdymą ar atšaukimą.Valstybės narės, įtraukdamos šias nuostatas į savo nacionalinius teisės aktus, numato priemones, kurių imsis, kad pašalintų pastebėtus trūkumus"12. 18 straipsnis papildomas tokiomis straipsnio dalimis:"3 Kai valstybės narės, per kurią gyvūnai vežami arba į kurią įvežami, kompetetinga institucija nustato, kad transporto įmonė nesilaiko šios direktyvos nuostatų, ta institucija apie tai nedelsdama turi pranešti valstybės narės, kuri suteikė leidimą, kompetetingai institucijai. Pastaroji imasi visų būtinų priemonių, ypač numatytų straipsnio 2 dalyje. Ji praneša apie priimtą sprendimą ir jo priežastis valstybės narės, kurioje pažeidimas buvo nustatytas, kompetetingai institucijai bei Komisijai.Komisija apie tai reguliariai informuoja kitas valstybes nares.4. Valstybės narės, veikdamos pagal Direktyvos 89/608/EEB [6] nuostatas ir taikydamos šią direktyvą, suteikia viena kitai tarpusavio pagalbą, norėdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi šio straipsnio nuostatų.Kai nustatomi pakartotini ar rimti pažeidimai, ir jeigu visos tarpusavio paramos galimybės jau išnaudotos bei šalims ir Komisijai susižinojus, ta valstybė narė, kurioje nustatyti pažeidimai, gali laikinai neleisti įtariamam vežėjui vežti gyvūnus tos valstybės teritorija.5. Šis straipsnis neturi įtakos nacionalinėms taisyklėms, kurios reguliuoja baudžiamąsias sankcijas."13. Priedo I skyriaus A skirsnio 2 straipsnio b punktas papildomas taip:"Vežamų gyvūnų konteineriuose bei kiekviename jų lygyje turi būti pakankamai vietos kad virš natūraliai stovinčių gyvūnų būtų pakankamai ventiliuojamo oro ir kad jokiu būdu nebūtų trukdoma jiems natūraliai judėti."14. Priedo I skyriaus A skirsnio 2 dalies d punktas keičiamas taip:"d) vežami gyvūnai turi būti girdomi ir tinkamai šeriami tokiais laiko tarpais, kaip tai nurodyta VII skyriuje."15. Šios direktyvos priede esantys skyriai pridedami prie priedo.2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1996 m. gruodžio 31 d., įgyvendintų šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Tačiau valstybės narės dar turi papildomai laiko iki 1997 m. gruodžio 31 d., per kurį taiko VII skyriuje 3 dalyje išdėstytus reikalavimus dėl transporto priemonių, minimų to skyriaus 3, 6, ir 7 dalyse.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1995 m. birželio 29 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Barrot[1] OL C 250, 1993 9 14, p. 12.[2] OL C 20, 1994 1 24, p. 68.[3] OL C 127, 1994 05 07, p. 32.[4] OL L 340, 1991 12 11, p. 17. Direktyva, pakeista ir papildyta Sprendimu 92/438/EEB (OL L 243, 1992 8 25, p. 27).[5] OL L 370, 1985 12 31, p. 1.[6] OL L 351, 1989 12 2, p. 34.--------------------------------------------------PRIEDASSkyriai, pridėtini prie Direktyvos 91/628/EEB priedo"VI SKYRIUS47. PAKROVIMO TANKUMASA. NAMINIAI VIENAKANOPIAIVežimas geležinkeliu"NB:"Ilgų kelionių metu kumeliukai ir jauni arkliai turi turėti galimybę atsigulti.[1]Suaugę arkliai | 1,75 m2 (0,7 × 2,5 m) [1] |Jauni arkliai (6-24 mėn.) (kelionėms iki 48 val.) | 1,2 m2 (0,6 × 2 m) |Jauni arkliai (6-24 mėn.) (kelionėms daugiau nei 48 val.) | 2,4 m2 (1,2 × 2 m) |Poniai (mažesni negu 144 cm) | 1 m2 (0,6 × 1,8 m) |Kumeliukai (0-6 mėn.) | 1,4 m2 (1 × 1,4 m) |Šie skaičiai gali skirtis daugiausia 10 % kalbant apie suaugusius arklius ir ponius bei daugiausia 20 % kalbant apie jaunus arklius ir kumeliukus, atsižvelgiant ne vien tik į arklių svorį ir dydį, bet ir į jų fizinę būklę, oro sąlygas ir numanomos kelionės trukmę.Vežimas keliu"NB."Ilgų kelionių metu kumeliukai ir jauni arkliai turi turėti galimybę atsigulti.Suaugę arkliai | 1,75 m2 (0,7 × 2,5 m) |Jauni arkliai (6-24 mėn.) (kelionėms daugiau nei 48 val.) | 1,2 m2 (0,6 × 2 m) |Jauni arkliai (6-24 mėn.) (kelionėms iki 48 val.) | 2,4 m2 (1,2 × 2 m) |Poniai (mažesni negu 144 cm) | 1 m2 (0,6 × 1,8 m) |Kumeliukai (0-6 mėn.) | 1,4 m2 (1 × 1,4 m) |Šie skaičiai gali skirtis daugiausia 10 % kalbant apie suaugusius arklius ir ponius bei daugiausia 20 % kalbant apie jaunus arklius ir kumeliukus, atsižvelgiant ne vien tik į arklių svorį ir dydį, bet ir į jų fizinę būklę, oro sąlygas ir numanomos kelionės trukmę.Vežimas oru:Arklių pakrovimo tankumo ir paviršiaus ploto santykis0–100 kg | 0,42 m2 |100–200 kg | 0,66 m2 |200–300 kg | 0,87 m2 |300–400 kg | 1,04 m2 |400–500 kg | 1,19 m2 |500–600 kg | 1,34 m2 |600–700 kg | 1,51 m2 |700–800 kg | 1,73 m2 |Vežimas jūraGyvas svoris, kg | m2 vienam gyvūnui |200/300 | 0,90/1,175 |300/400 | 1,175/1,45 |400/500 | 1,45/1,725 |500/600 | 1,725/2 |600/700 | 2/2,25 |B. GALVIJAIVežimas geležinkeliuKategorija | Apytikslis svoris kg | plotas m2 vienam gyvūnui |Maži veršiukai | 55 | nuo 0,30 iki 0,40 |Vidutinio dydžio veršiukai | 110 | nuo 0,40 iki 0,70 |Dideli veršiukai | 200 | nuo 0,70 iki 0,95 |Vidutinio dydžio galvijai | 325 | nuo 0,95 iki 1,30 |Sunkūs galvijai | 550 | nuo 1,30 iki 1,60 |Labai sunkūs galvijai | >700 | [> 1,60] |Šie skaičiai gali skirtis, atsižvelgiant ne tik į gyvūnų svorį ir dydį, bet ir į jų fizinę būklę, oro sąlygas bei numanomą kelionės trukmę.Vežimas keliuKategorija | Apytikslis svoris kg | plotas m2 vienam gyvūnui |Maži veršiukai | 55 | nuo 0,30 iki 0,40 |Vidutinio dydžio veršiukai | 110 | nuo 0,40 iki 0,70 |Dideli veršiukai | 200 | nuo 0,70 iki 0,95 |Vidutinio dydžio galvijai | 325 | nuo 0,95 iki 1,30 |Sunkūs galvijai | 550 | nuo 1,30 iki 1,60 |Labai sunkūs galvijai | >700 | [> 1,60] |Šie skaičiai gali skirtis, atsižvelgiant ne tik į gyvūnų svorį ir dydį, bet ir į jų fizinę būklę, oro sąlygas bei numanomą kelionės trukmę.Vežimas oru:Kategorija | Vidutinis svoris kg | Plotas m2 vienam gyvūnui |Veršiukai | 50 | 0,23 |70 | 0,28 |Suaugę galvijai | 300 | 0,84 |500 | 1,27 |Vežimas jūraGyvasis svoris kg | m2 vienam gyvūnui |200/300 | 0,81/1,0575 |300/400 | 1,0575/1,305 |400/500 | 1,305/1,5525 |500/600 | 1,5525/1,8 |600/700 | 1,8/2,025 |Nėščioms patelėms būtina suteikti 10 % daugiau vietos.C. AVYS/OŽKOSVežimas geležinkeliuKategorija | Svoris kg | Plotas m2 vienam gyvūnui |Kirptos avys | < 55 | nuo 0,20 iki 0,30 |> 55 | > 0,30 |Nekirptos avys | < 55 | nuo 0,30 iki 0,40 |> 55 | > 0,40 |Avelės baigiantis nėštumui | < 55 | nuo 0,40 iki 0,50 |> 55 | > 0,50 |Ožkos | < 35 | nuo 0,20 iki 0,30 |nuo 35 iki 55 | nuo 0,30 iki 0,40 |> 55 | nuo 0,40 iki 0,75 |Ožkos baigiantis nėštumui | < 55 | nuo 0,40 iki 0,50 |> 55 | > 0,50 |Pirmiau nurodytas paviršiaus plotas gali kisti atsižvelgiant į gyvūnų veislę, dydį, fizinę būklę ir vilnos ilgį, taip pat į oro sąlygas bei kelionės trukmę.Vežimas keliuKategorija | Svoris kg | Plotas m2 vienam gyvūnui |Kirptos avys ir 26 kg ir daugiau sveriantys ėriukai | < 55 | nuo 0,20 iki 0,30 |> 55 | > 0,30 |Nekirptos avys | < 55 | nuo 0,30 iki 0,40 |> 55 | > 0,40 |Avelės baigiantis nėštumui | < 55 | nuo 0,40 iki 0,50 |> 55 | > 0,50 |Ožkos | < 35 | nuo 0,20 iki 0,30 |nuo 35 iki 55 | nuo 0,30 iki 0,40 |> 55 | nuo 0,40 iki 0,75 |Ožkos baigiantis nėštumui | < 55 | nuo 0,40 iki 0,50 |> 55 | > 0,50 |Pirmiau nurodytas paviršiaus plotas gali kisti atsižvelgiant į gyvūnų veislę, dydį, fizinę būklę ir vilnos ilgį, taip pat į oro sąlygas bei kelionės trukmę. Pavyzdys: mažų ėriukų kategorijos vienam gyvūnui galima skirti ir mažesnį negu 0,2 m2Vežimas oruOžkų ir avių pakrovimo tankumo bei paviršiaus ploto santykis:Vidutinis svoris kg | Paviršiaus plotas vienai aviai/ožkai (m2) |25 | 0,20 |50 | 0,30 |75 | 0,40 |Vežimas jūraGyvas svoris kg | m2 vienam gyvūnui |20/30 | 0,24/0,265 |30/40 | 0,265/0,290 |40/50 | 0,290/0,315 |50/60 | 0,315/0,34 |60/70 | 0,34/0,39 |D. KIAULĖSVežimas geležinkeliu ir keliuVisoms kiaulėms turi būti sudarytos sąlygos bent jau natūraliai atsigulti ir atsistoti.Norint laikytis šių minimalių reikalavimų, maždaug 100 kg sveriančių kiaulių pakrovimo tankumas neturėtų viršyti 235 kg/ m2.Atsižvelgiant į kiaulių veislę, dydį, ir fizinę būklę, gali prireikti padidinti pirmiau nurodytą minimalų reikalaujamą paviršiaus plotą; jį taip pat gali prireikti padidinti iki 20 % atsižvelgiant į oro sąlygas bei kelionės trukmę.Vežimas oruPakrovimo tankumas turi būti santykinai didelis, kad gyvūnai nesusižeistų lėktuvui kylant ar leidžiantis ar nepalankiomis skrydžio sąlygomis, tačiau visi gyvūnai turi turėti galimybę atsigulti. Nusprendžiant dėl pakrovimo tankumo, būtina atsižvelgti į klimatą, visą kelionės trukmę bei atvykimo laiką.Vidutinis svoris | Paviršiaus plotas, tenkantis vienai kiaulei |15 kg | 0,13 m2 |25 kg | 0,15 m2 |50 kg | 0,35 m2 |100 kg | 0,51 m2 |Vežimas jūraGyvas svoris kg | m2 vienam gyvūnui |10 ar mažiau | 0,20 |20 | 0,28 |45 | 0,37 |70 | 0,60 |100 | 0,85 |140 | 0,95 |180 | 1,10 |270 | 1,50 |E. NAMINIAI PAUKŠČIAITankumas, taikomas vežant paukščius konteineriaisKategorija | Plotas |Vienos dienos amžiaus paukščiukai | 21-25 cm2 vienam viščiukui |Paukščiai, sveriantys mažiau kaip 1,6 kg | nuo 180 iki 200 cm2/kg |Paukščiai, sveriantys 1,6 kg ir daugiau, bet mažiau negu 3 kg | 160 cm2/kg |Paukščiai, sveriantys 3 kg ir daugiau, bet mažiau negu 5 kg | 115 cm2/kg |Paukščiai, sveriantys 5 kg ir daugiau | 105 cm2/kg |Šie skaičiai gali kisti, atsižvelgiant ne tik į paukščių svorį ir dydį, bet ir į jų fizinę būklę, oro sąlygas ir numanomos kelionės trukmę.VII SKYRIUS48. Girdymo ir šėrimo intervalai, kelionės trukmė bei poilsio laikas1. Šiame skyriuje išdėstyti reikalavimai taikomi vežant gyvūnų rūšis, išvardytas 1 straipsnio 1 dalies a punkte, išskyrus vežimą oru, kurio reikalavimai išdėstyti I skyriaus E skirsnio 27-29 punktuose.2. Gyvūnų, priklausančių I punkte minimoms rūšims, kelionės trukmė negali viršyti 8 val.3. Maksimali kelionės trukmė, minima 2 punkte, gali būti pratęsta, jeigu gyvūnus vežanti transporto priemonė atitinka tokius papildomus reikalavimus:- ant transporto priemonės dugno esama pakankamai pakrato,- transporto priemone vežamas tinkamas pašaras transportuojamai gyvūnų rūšiai ir jo užtenka visai kelionei,- prie gyvūnų galima tiesiogiai prieiti,- įrengta tinkama ventiliacija, kurią galima keisti pagal temperatūrą (išorinė ir vidinė ventiliacija),- įrengti stumdomi užtvarai, kad būtų galima sudaryti atskirus gardus,- transporto priemonėje esama įrenginių, kuriuos prijungus prie vandens šaltinio sustojimo vietose galima būtų tiekti gyvūnams vandenį,- transporto priemonėje, kuria vežamos kiaulės, vežama pakankamai vandens kelionės metu pagirdyti gyvūnus.4. Girdymo ir šėrimo intervalai, kelionės trukmė ir poilsio laikas vežant automobiliais, atitinkančiais 3 punkte išdėstytus reikalavimus, nustatomi tokie:a) nenujunkyti veršiukai, ėriukai, ožiukai ir kumeliukai, kurie geria tik pieną, bei nenujunkyti paršeliai po 9 val. kelionės turi būti pailsinami mažiausiai 1 val., kad per šį poilsio laiką jie galėtų būti pagirdyti ir, jeigu reikia, pašerti. Po šio poilsio laiko juos galima vežti dar 9 val.;b) kiaules galima vežti daugiausia 24 val. Kelionės metu joms visada turi būti suteikta galimybė atsigerti;c) naminius vienkanopius (išskyrus registruotus arklinių šeimos gyvūnus, kaip juos apibrėžia Direktyva 90/426/EE [2], galima vežti daugiausia 24 val. Kelionės metu jiems būtina duoti gėralo ir, jeigu reikia, šerti kas 8 val.;d) visi kiti I punkte minimų rūšių gyvūnai po 14 val. kelionės turi būti pailsinami mažiausiai 1 val., kad per šį poilsio laiką jie galėtų būti pagirdyti ir, jeigu reikia, pašerti. Po šio poilsio laiko juos galima vežti dar 14 val.5. Pasibaigus nustatytam kelionės laikui, gyvūnus būtina iškrauti, pašerti, pagirdyti ir pailsinti mažiausiai 24 val.6. Gyvūnų negalima vežti traukiniu, jeigu maksimali kelionės trukmė ilgesnė už nurodytą 2 punkte. Tačiau kelionės trukmė, nurodyta 4 punkte, taikoma, kai laikomasi sąlygų, numatytų 3 ir 4 punktuose, išskyrus sąlygas dėl poilsio laiko.7. a) Gyvūnų negalima vežti jūra, jeigu maksimali kelionės trukmė ilgesnė negu nurodyta 2 punkte, nebent laikomasi sąlygų, išdėstytų 3 ir 4 punktuose, išskyrus sąlygas dėl poilsio laiko bei kelionės trukmės;(b) vežant gyvūnus jūra reguliariu tiesioginiu maršrutu tarp dviejų Bendrijos geografinių taškų transporto priemonėmis, kurios pakrautos į laivą neiškraunant gyvūnų, pastaruosius būtina pailsinti 12 val., kai jie iškraunami paskirties uoste ar netoliese, nebent kelionės trukmė jūra tokia, kad kelionę galima laikyti atitinkančią 2, 3 ir 4 punkto reikalavimus.8. Dėl gyvūnų interesų, kelionės trukmė, nurodyta 3 ir 4 punktuose ir 7 punkto b papunktyje, gali būti prailginta 2 val., ypač atsižvelgiant į paskirties vietos artumą.9. Nepažeidžiant 3-8 punkto nuostatų, valstybės narės yra įgaliojamos nustatyti maksimalios neprailginamos 8 val. kelionės trukmės reikalavimą vežant skersti skirtus gyvūnus, kai vežama išimtinai tik iš išsiuntimo vietos iki paskirties vietos, abiem esant jų pačių teritorijoje.VIII SKYRIUSMARŠRUTO PLANAS"+++++ TIFF +++++[1] "Standartinis naudojamų vagonų plotas yra nuo 2,6 metrų iki 2,7 metrų.[2] OJ L 224, 1990 8 18, p. 29.--------------------------------------------------


title: 1997 m. rugsėjo 26 d. Komisijos direktyva 97/58/EB iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 94/57/EB dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartųtekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997L0058

Oficialusis leidinys L 274 , 07/10/1997 p. 0008 - 0008

		Komisijos direktyva 97/58/EB1997 m. rugsėjo 26 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 94/57/EB dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1994 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyvą 94/57/EB dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų [1], ypač į jos 8 straipsnį,kadangi Direktyvos 94/57/EB priedas remiasi TJO Rezoliucija A.739(18) dėl administracijos vardu veikiančių organizacijų įgaliojimų rekomendacijų;kadangi TJO Asamblėja 19-oje sesijoje priėmė Rezoliuciją A.789(19) dėl administracijos vardu veikiančių pripažintų organizacijų tikrinimo ir sertifikavimo funkcijų specifikacijų;kadangi TJO Rezoliucijoje A.789(19) nustatytos specifikacijos turi būti laikomos TJO Rezoliucijos A.739(18) nustatytų rekomendacijų priedu;kadangi taikant Direktyvą 94/57/EB reikėtų visas taikytinas TJO Rezoliucijos A.789(19) nuostatas įtraukti į šios direktyvos priedą;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Direktyvos 94/57/EB 7 straipsnyje minimo Komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 94/57/EB priedo skirsnis "A. BENRIEJI KRITERIJAI" papildomas 7 dalimi:"7. Organizacija turėtų veikti laikydamasi TJO Rezoliucijos A.789(19) dėl administracijos vardu veikiančių pripažintų organizacijų tikrinimo ir sertifikavimo funkcijų specifikacijų priedo nuostatų, tiek, kiek jos yra taikomos šia direktyva reglamentuojamiems klausimams."2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1998 m. rugsėjo 30 d., įgyvendina šią direktyvą.2. Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3. Valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų visų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus. Komisija apie tai praneša kitoms valstybėms narėms.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja 20 dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1997 m. rugsėjo 26 d.Komisijos varduNeil KinnockKomisijos narys[1] OL L 319, 1994 12 12, p. 20.--------------------------------------------------


title: 2005 m. gegužės 17 d. Komisijos direktyva 2005/34/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąją medžiagą etoksazolį ir tepraloksidimą  (Tekstas svarbus EEE)

text:
18.5.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 125/5

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2005/34/EB
   2005 m. gegužės 17 d.
   iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąją medžiagą etoksazolį ir tepraloksidimą
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 6 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 2 dalį 1998 m. balandžio 21 d. Prancūzija gavo Sumitomo Chemical Agro Europe SA paraišką dėl veikliosios medžiagos etoksazolio, anksčiau taip pat vadinto etoksazolu, įtraukimo į Direktyvos 91/414/EEB I priedą. Komisijos sprendimu 1999/43/EC (2) patvirtinta, kad dokumentų rinkinys parengtas taip, kad jį galima būtų laikyti iš esmės atitinkančiu duomenims ir informacijai keliamus reikalavimus, išdėstytus Direktyvos 91/414/EEB II ir III prieduose.

               (2)

               Pagal Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 2 dalį 1997 m. rugsėjo 11 d. Ispanija gavo BASF AG paraišką dėl veikliosios medžiagos teprolaksidimo įtraukimo į Direktyvos 91/414/EEB I priedą. Komisijos sprendimu 98/512/EC (3) patvirtinta, kad dokumentų rinkinys parengtas taip, kad jį galima būtų laikyti iš esmės atitinkančiu duomenims ir informacijai keliamus reikalavimus, išdėstytus Direktyvos 91/414/EEB II ir III prieduose.

               (3)

               Šių veikliųjų medžiagų poveikis žmonių sveikatai ir aplinkai pareiškėjų numatytais naudojimo atvejais buvo įvertintas pagal Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 2 ir 4 dalių nuostatas. Paskirtosios valstybės narės vertinimo ataskaitos rengėjos pateikė Komisijai šių medžiagų įvertinimo ataskaitų projektus: 2001 m. dėl etoksazolio ir 2002 m. sausio 21 d. dėl tepraloksidimo.

               (4)

               Šiuos įvertinimo ataskaitų projektus valstybės narės ir Komisija persvarstė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete. Šis svarstymas buvo baigtas 2004 m. gruodžio 3 d. priėmus Komisijos peržiūros ataskaitas apie etoksazolį ir tepraloksidimą.

               (5)

               Svarstymuose dėl etoksazolio ir tepraloksidimo nekilo neišspręstų ar susirūpinimą keliančių klausimų, dėl kurių būtų reikėję konsultuotis su Augalų moksliniu komitetu ar Europos maisto saugos tarnyba.

               (6)

               Po įvairiapusių studijų nustatyta, kad atitinkamų veikliųjų medžiagų turintys augalų apsaugos produktai gali būti laikomi iš esmės atitinkantys reikalavimus, nustatytus Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose ir 5 straipsnio 3 dalyje, visų pirma dėl vartojimo, kuris buvo išnagrinėtas ir išsamiai pateiktas Komisijos peržiūros ataskaitoje. Todėl tikslinga įtraukti etoksazolį ir tepraloksidimą į I priedą siekiant užtikrinti, kad šių veikliųjų medžiagų turintys augalų apsaugos produktai visose valstybėse narėse būtų leidžiami vadovaujantis tos direktyvos nuostatomis.

               (7)

               Etoksazolį ir tepraloksidimą įtraukus į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, valstybėms narėms turėtų būti suteiktas tinkamas laikotarpis Direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra šių veikliųjų medžiagų, nuostatoms įgyvendinti, laikiniesiems leidimams peržiūrėti ir jiems iš dalies pakeisti arba panaikinti iki to laikotarpio pabaigos pagal Direktyvos 91/414/EEB nuostatas.

               (8)

               Todėl reikia atitinkamai pakeisti Direktyvą 91/414/EEB.

               (9)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 91/414/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2005 m. lapkričio 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai šių nuostatų tekstą ir koreliacijos lentelę tarp tų nuostatų ir šios direktyvos.
   Tuos teisės aktus jos taiko nuo 2005 m. gruodžio 1 d.
   Valstybės narės, tvirtindamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato tokios nuorodos darymo tvarką.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   1.   Valstybės narės persvarsto kiekvieno augalų apsaugos produkto, kurio sudėtyje yra etoksazolio ar tepraloksidimo, leidimą, siekdamos įsitikinti, kad laikomasi Direktyvos 91/414/EEB I priede pateiktų reikalavimų šioms veikliosioms medžiagoms. Jei reikia ir ne vėliau kaip iki 2005 m. lapkričio 30 d. jos iš dalies keičia arba panaikina leidimus pagal Direktyvą 91/414/EEB.
   2.   Kiekvieną leistiną augalų apsaugos produktą, kurio sudėtyje etoksazolis arba tepraloksidimas yra vienintelė veiklioji medžiaga, arba viena iš keleto veikliųjų medžiagų, kurios visos įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą ne vėliau kaip iki 2005 m. gegužės 31 d., valstybės narės iš naujo įvertina pagal vienodus principus, numatytus Direktyvos 91/414/EEB IV priede, vadovaudamosi dokumentų byla, atitinkančia tos pačios direktyvos III priedą. Atlikto įvertinimo pagrindu jos nustato, ar ta priemonė atitinka Direktyvos 91/414/EEB 4 straipsnio 1 dalies b, c, d ir e punktuose išdėstytus reikalavimus.
   Po to, kai nustato, valstybės narės:

               a)

               dėl produkto, kuriame yra iš veikliųjų medžiagų yra tik etoksazolio arba tepraloksidimo, prireikus ir ne vėliau kaip iki 2006 m. lapkričio 30 d. jos iš dalies keičia arba panaikina leidimą; arba

               b)

               dėl produkto, kuriame etoksazolis arba tepraloksidimas yra viena iš veikliųjų medžiagų, prireikus iš dalies keičia arba panaikina leidimą ne vėliau kaip iki vėlesnės iš šių dviejų datų: iki 2006 m. lapkričio 30 d. arba iki nurodyto keitimo ar panaikinimo termino, numatyto atitinkamoje direktyvoje arba direktyvose, kuriomis atitinkama medžiaga ar medžiagos buvo įtrauktos į Direktyvos 91/414/EEB I priedą.

         4 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja nuo 2005 m. birželio 1 d.
   5 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. gegužės 17 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 230, 1991 8 19, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2005/25/EB (OL L 90, 2005 4 8, p. 1).

      (2)  OL L 14, 1999 1 19, p. 30.

      (3)  OL L 228, 1998 8 15, p. 35.

      PRIEDAS
      Direktyvos 91/414/EEB I priedo pabaigoje pridedamos šios eilutės:

                     Nr.

                     Bendrasis pavadinimas, identifikavimo numeriai

                     IUPAC pavadinimas

                     Grynumas (1)

                     Įsigaliojimas

                     Įtraukimo galiojimo pabaiga

                     Specialios nuostatos

                     „100

                     Etoksazolis
                     CAS Nr. 153233-91-1
                     CIPAC Nr. 623

                     (RS)-5-tret-butil-2-[2-(2,6-difluorfenil)-4,5-dihidro-1,3-oksazol-4-il] fenetolas

                     ≥ 948 g/kg

                     2005 m. birželio 1 d.

                     2015 m. gegužės 31 d.

                     Leidžiama naudoti tik kaip akaricidą.
                     Įgyvendinant VI priedo vienodus principus, atsižvelgiama į etoksazolio peržiūros ataskaitos išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius, priimtus Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete 2004 m. gruodžio 3 d.
                     Atlikdamos šį bendrą įvertinimą, valstybės narės turėtų ypatingą dėmesį skirti vandens organizmų apsaugai.
                     Tam tikrais atvejais reikėtų imtis priemonių pavojui sumažinti.

                     101

                     Tepraloksidimas
                     CAS Nr. 149979-41-9
                     CIPAC Nr. 608

                     (EZ)-(RS)-2-{1-[(2E)-3-chloraliloksimin]propil}-3-hidroksi-5-perhidropiran-4-ilcikloheks-2-en-1-onas

                     ≥ 920 g/kg

                     2005 m. birželio 1 d.

                     2015 m. gegužės 31 d.

                     Leidžiama naudoti tik kaip herbicidą.
                     Įgyvendinant VI priedo vienodus principus, atsižvelgiama į tepraloksidimo peržiūros ataskaitos išvadas, ypač į jos I ir II priedėlius, priimtus Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete 2004 m. gruodžio 3 d.
                     Atlikdamos šį bendrą įvertinimą, valstybės narės turėtų skirti ypatingą dėmesį atsitiktinai paveikiamų sausumos nariuotakojų apsaugai.
                     Tam tikrais atvejais reikėtų imtis priemonių pavojui sumažinti.

         (1)  Kitos veikliųjų medžiagų identifikavimo ir specifikacijų detalės yra numatytos apžvalgos ataskaitoje.“.