title: 2005 m. gruodžio 12 d.  Tarybos direktyva 2005/92/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 77/388/EEB nuostatas dėl minimalaus standartinio PVM tarifo taikymo trukmės

text:
28.12.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 345/19

      TARYBOS DIREKTYVA 2005/92/EB
   2005 m. gruodžio 12 d.
   iš dalies keičianti Direktyvos 77/388/EEB nuostatas dėl minimalaus standartinio PVM tarifo taikymo trukmės
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   kadangi:

               (1)

               1977 m. gegužės 17 d. Tarybos šeštosios direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (2) 12 straipsnio 3 dalies a punkto antroje pastraipoje numatyta, kad Taryba nustato po 2005 m. gruodžio 31 d. taikytiną standartinio tarifo dydį.

               (2)

               Šiuo metu valstybėse narėse galiojantis standartinis pridėtinės vertės mokesčio tarifas jį suderinus su pereinamojo laikotarpio sistemos mechanizmais užtikrina priimtiną šios sistemos veikimą. Tačiau reikėtų vengti, kad didėjantis skirtumas tarp valstybėse narėse taikomų standartinių PVM tarifų nesukeltų struktūrinio disbalanso Bendrijoje ir neiškreiptų konkurencijos kai kuriose veiklos srityse.

               (3)

               Todėl per kitą pakankamai ilgą laikotarpį tikslinga išlaikyti standartinį tarifą iki 15 %, kad būtų galima tęsti šiuo metu galiojančių su PVM susijusių Bendrijos teisės aktų supaprastinimo ir atnaujinimo strategijos įgyvendinimą.

               (4)

               Dėl to reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 77/388/EEB,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 77/388/EEB 12 straipsnio 3 dalies a punkto pirma ir antra pastraipos pakeičiamos taip:

      „Kiekviena valstybė narė nustato pridėtinės vertės mokesčio standartinį tarifą, išreikštą procentais nuo apmokestinamos vertės, kuri yra vienoda tiekiamoms prekėms ir teikiamoms paslaugoms. Nuo 2006 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. standartinis tarifas negali būti mažesnis nei 15 %.
      Pagal Sutarties 93 straipsnį Taryba sprendžia, kokio dydžio standartinis tarifas bus taikomas po 2010 m. gruodžio 31 d.“.

   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2006 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
   2.   Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės nuostatų tekstą.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. gruodžio 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. STRAW

      (1)  Dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje.

      (2)  OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/66/EB (OL L 168, 2004 5 1, p. 35).


title: 2011 m. liepos 1 d. Komisijos direktyva 2011/66/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB, į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-oną  Tekstas svarbus EEE

text:
2.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 175/10

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2011/66/ES
   2011 m. liepos 1 d.
   kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB, į jos I priedą įrašant veikliąją medžiagą 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-oną
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką (1), ypač į jos 16 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą,
   kadangi:

               (1)

               2007 m. gruodžio 4 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1451/2007 dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnio 2 dalyje nurodytos 10 metų programos antrojo etapo (2) yra nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti siekiant nuspręsti, ar reikia įrašyti į Direktyvos 98/8/EB I, IA arba IB priedą, sąrašas. Tame sąraše yra 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-onas.

               (2)

               Vadovaujantis Reglamentu (EB) Nr. 1451/2007, pagal Direktyvos 98/8/EB 11 straipsnio 2 dalį buvo įvertinta, ar 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-oną galima naudoti 8-to tipo produktams (medienos antiseptikams), apibrėžtiems tos direktyvos V priede, gaminti.

               (3)

               Norvegija buvo paskirta už ataskaitos rengimą atsakinga valstybe nare ir 2008 m. rugsėjo 8 d. Komisijai pateikė kompetentingos institucijos ataskaitą ir rekomendaciją, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1451/2007 14 straipsnio 4 ir 6 dalyse.

               (4)

               Valstybės narės ir Komisija peržiūrėjo kompetentingos institucijos ataskaitą. Vadovaudamasis Reglamento (EB) Nr. 1451/2007 15 straipsnio 4 dalimi, Biocidinių produktų nuolatinis komitetas 2010 m. gruodžio 16 d. peržiūros išvadas įtraukė į vertinimo ataskaitą.

               (5)

               Remiantis atliktais vertinimais galima daryti išvadą, kad biocidiniai produktai, kurių sudėtyje yra 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-ono ir kurie naudojami kaip medienos antiseptikai, turėtų atitikti Direktyvos 98/8/EB 5 straipsnio reikalavimus. Todėl 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-oną galima įrašyti į tos direktyvos I priedą.

               (6)

               Sąjungos lygmeniu buvo įvertinti ne visi galimi naudojimo būdai. Todėl reikėtų, kad valstybės narės įvertintų tuos naudojimo būdus arba poveikio scenarijus ir žmonėms bei aplinkos komponentams keliamą riziką, į kuriuos reikiamai neatsižvelgta ES lygmens rizikos analizėje, ir išduodamos produktų autorizacijos liudijimus užtikrintų, kad siekiant nustatytą riziką sumažinti iki priimtino lygio būtų imtasi reikiamų priemonių arba būtų nustatytos specialios sąlygos.

               (7)

               Atsižvelgiant į nustatytą žmonių sveikatai keliamą riziką tikslinga reikalauti, kad būtų nustatyta produktų, kuriuos leidžiama naudoti pramonės arba profesionalių naudotojų reikmėms, saugaus naudojimo tvarka ir kad tie produktai būtų naudojami su tinkamomis asmens apsaugos priemonėmis, nebent produkto autorizacijos liudijimo paraiškoje įrodoma, kad produktą naudojant pramonės arba profesionalių naudotojų reikmėms riziką galima sumažinti iki priimtino lygio kitomis priemonėmis.

               (8)

               Atsižvelgiant į nustatytą vandens ir sausumos komponentams keliamą riziką tikslinga reikalauti, kad ką tik apdorota mediena būtų laikoma po stogu arba ant nepralaidaus kieto pagrindo, arba ir po stogu, ir ant kieto nepralaidaus pagrindo, o bet koks nutekėjęs produktų, kurių sudėtyje yra 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-ono ir kurie naudojami kaip medienos antiseptikai, kiekis būtų surenkamas ir pakartotinai panaudojamas arba pašalinamas.

               (9)

               Nustatyta, kad nepriimtina rizika aplinkai kyla tada, kai su žeme nesiliečiančią įvairiais būdais naudojamą apdorotą medieną arba nuolat veikia orai, arba ji nuo orų poveikio apsaugota, bet ją dažnai veikia drėgmė (OECD nustatyta 3 naudojimo klasė (3)), ir tada, kai mediena liečiasi su gėlu vandeniu (OECD nustatyta 4 naudojimo klasė (4)). Todėl turėtų būti reikalaujama neleisti tokių produktų naudoti medienai, skirtai tokioms reikmėms, apdoroti, nebent būtų pateikta duomenų, kuriais įrodoma, kad produktas atitiks Direktyvos 98/8/EB 5 straipsnio ir VI priedo reikalavimus, jei reikia – taikant atitinkamas rizikos mažinimo priemones.

               (10)

               Svarbu, kad šios direktyvos nuostatos būtų vienu metu taikomos visose valstybėse narėse ir taip užtikrinama, kad biocidiniams produktams, kuriuose yra veikliosios medžiagos 4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-ono, būtų sudarytos vienodos rinkos sąlygos ir kad tinkamai veiktų biocidinių produktų rinka.

               (11)

               Veiklioji medžiaga turėtų būti įrašyta į Direktyvos 98/8/EB I priedą praėjus tinkamam laikotarpiui, per kurį valstybės narės ir suinteresuotosios šalys galėtų pasirengti laikytis naujų dėl medžiagos įrašymo atsiradusių reikalavimų ir kuris leistų dokumentus parengusiems pareiškėjams pasinaudoti visu 10 metų duomenų apsaugos laikotarpiu, pagal Direktyvos 98/8/EB 12 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktį prasidedančiu medžiagos įrašymo dieną.

               (12)

               Įrašius medžiagą, valstybėms narėms turėtų būti nustatytas tinkamas laikotarpis Direktyvos 98/8/EB 16 straipsnio 3 daliai įgyvendinti.

               (13)

               Todėl Direktyva 98/8/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista.

               (14)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Biocidinių produktų nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 98/8/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   Perkėlimas į nacionalinę teisę
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2012 m. birželio 30 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos.
   Tas nuostatas jos taiko nuo 2013 m. liepos 1 d.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 1 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 123, 1998 4 24, p. 1.

      (2)  OL L 325, 2007 12 11, p. 3.

      (3)  OECD dokumentų serija dėl išmetimo scenarijų, Nr. 2, Medžio antiseptikų išmetimo scenarijų dokumentas, 2 dalis, p. 64 (angl. OECD series on emission scenario documents, Number 2, Emission Scenario Document for Wood Preservatives, part 2, p. 64).

      (4)  Ten pat.

      PRIEDAS
      Direktyvos 98/8/EB I priedas papildomas šiuo įrašu:

                     Nr.

                     Bendrinis pavadinimas

                     IUPAC pavadinimas
                     Identifikacijos numeriai

                     Minimali veikliosios medžiagos koncentracija į rinką pateikiamame biocidiniame produkte

                     Įtraukimo data

                     Atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas (išskyrus produktus, kuriuose yra daugiau negu viena veiklioji medžiaga; tokiems produktams atitikties 16 straipsnio 3 dalies nuostatoms terminas yra data, nurodyta paskutiniame sprendime dėl jame esančių veikliųjų medžiagų įtraukimo)

                     Įrašo galiojimo pabaiga

                     Produkto tipas

                     Specialiosios nuostatos (1)

                     „44

                     4,5-dichlor-2-oktil-2H-izotiazol-3-onas

                     4,5-dichlor-2-oktilizotiazol-3(2H)-onas
                     EB Nr.: 264-843-8
                     CAS Nr.: 64359-81-5

                     950 g/kg

                     2013 m. liepos 1 d.

                     2015 m. birželio 30 d.

                     2023 m. birželio 30 d.

                     8

                     Pagal 5 straipsnį ir VI priedą vertindamos produkto autorizacijos liudijimo paraišką, valstybės narės įvertina naudojimo būdus arba poveikio scenarijus ir žmonėms bei aplinkos komponentams keliamą riziką, kurie nebuvo tinkamai įvertinti atliekant Sąjungos rizikos vertinimą, jei to reikia konkretaus produkto atveju.
                     Neleidžiama produktais apdoroti medienos, kurią nuolat veiks orai arba kuri nuo orų poveikio bus apsaugota, bet ją dažnai veiks drėgmė, arba kuri liesis su gėlu vandeniu, nebent būtų pateikta duomenų, kuriais įrodoma, kad produktas atitiks 5 straipsnio ir VI priedo reikalavimus, jei reikia – taikant atitinkamas rizikos mažinimo priemones.
                     Valstybės narės užtikrina, kad autorizacijos liudijimai būtų išduodami tik jei laikomasi šių sąlygų:

                                 1)

                                 Jei produkto autorizacijos liudijimo paraiškoje nėra įrodoma, kad riziką produktą naudojantiems pramonėje ir (arba) profesionaliems naudotojams galima sumažinti iki priimtino lygio kitomis priemonėmis, nustatoma produktų, kuriuos leidžiama naudoti pramonės arba profesionalių naudotojų reikmėms, saugaus naudojimo tvarka ir tie produktai naudojami su tinkamomis asmens apsaugos priemonėmis.

                                 2)

                                 Leidžiamų produktų etiketėse ir, jei numatyta, saugos duomenų lapuose nurodoma, kad ką tik apdorota mediena po apdorojimo turi būti laikoma po stogu arba ant nepralaidaus kieto pagrindo ir po stogu, kad būtų išvengta tiesioginio nutekėjimo į dirvožemį arba vandenį, o nutekėjęs kiekis privalo būti surinktas ir naudojamas pakartotinai arba pašalinamas.“

         (1)  Vertinimo ataskaitų turinys ir išvados, reikalingi VI priedo bendriesiems principams įgyvendinti, pateikiami Komisijos interneto svetainėje http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: 2010 m. gegužės 21 d. Komisijos direktyva 2010/33/ES, kuria pataisoma Tarybos direktyvos 2001/112/EB dėl žmonių maistui skirtų vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktų redakcija ispanų kalba

text:
22.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 126/23

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2010/33/ES
   2010 m. gegužės 21 d.
   kuria pataisoma Tarybos direktyvos 2001/112/EB dėl žmonių maistui skirtų vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktų redakcija ispanų kalba
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2001 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvą 2001/112/EB dėl žmonių maistui skirtų vaisių sulčių ir tam tikrų panašių produktų (1), ypač į jos 7 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2009 m. rugpjūčio 14 d. priėmus Komisijos direktyvą 2009/106/EB (2), kuria iš dalies pakeista Tarybos direktyva 2001/112/EB, pastarosios direktyvos V priedo redakcijoje ispanų kalba liko klaida, kurią reikia ištaisyti. Redakcijų kitomis kalbomis taisyti nereikia.

               (2)

               Todėl Direktyvą 2001/112/EB reikėtų atitinkamai pataisyti.

               (3)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Taikoma tik redakcijai ispanų kalba.
   2 straipsnis
   Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2011 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus.
   Valstybės narės, priimdamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2010 m. gegužės 21 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 10, 2002 1 12, p. 58.

      (2)  OL L 212, 2009 8 15, p. 42.


title: 1969 m. gruodžio 8 d. Tarybos direktyva dėl bulvinio nematodo kontrolės

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31969L0465

Oficialusis leidinys L 323 , 24/12/1969 p. 0003 - 0004 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 2 p. 0251  specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1969(II) p. 0547  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 2 p. 0251  specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1969(II) p. 0563  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 5 p. 0021  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 3 p. 0172  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 3 p. 0172

		Tarybos direktyva1969 m. gruodžio 8 d.dėl bulvinio nematodo kontrolės(69/465/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę,kadangi bulvių auginimas užima svarbią vietą Bendrijos žemės ūkyje;kadangi dėl kenksmingų organizmų daromos žalos sumažėja bulvių derlingumas;kadangi auginant bulves pritaikius apsaugos priemones nuo tokių kenksmingų organizmų, ne tik būtų išlaikytas gamybinis našumas, bet ir padidėtų žemės ūkio produktyvumas;kadangi siekiant užkirsti kelią žalingų mikroorganizmų išplitimui valstybėse narėse, apsaugos priemonės turėtų ribotą poveikį, jei tokie organizmai vienu metu metodiškai nebūtų kontroliuojami visoje Bendrijoje ir nebūtų užkirstas kelias jų plitimui;kadangi vienas iš žalingiausių bulves veikiančių organizmų yra bulvinis nematodas (Heteroderarostochiensis Woll);kadangi šis kenkėjas buvo pastebėtas keliose valstybėse narėse ir Bendrijoje yra šiuo kenkėju užkrėstų plotų;kadangi yra nuolatinis pavojus bulvių auginimui visoje Bendrijoje, jeigu nebus imtasi veiksmingų priemonių, kontroliuojančių šį kenkėją ir užkertančių kelią jo plitimui;kadangi, siekiant išnaikinti šį kenkėją, reikia imtis būtiniausių priemonių visoje Bendrijoje; kadangi valstybės narės turi turėti galimybę imtis papildomų arba griežtesnių priemonių;kadangi kai kuriems šio kenkėjo patotipams atsparios bulvių veislės yra labai svarbios; kadangi gali būti naudinga panaudoti jas užkrėstuose plotuose; kadangi dėl bendrų interesų reikia skelbti periodinius tokių veislių sąrašus;kadangi, nustatant užkrėtimą ir veislių atsparumą, būtina taikyti valstybėms narėms priimtinus atitinkamus metodus,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠia direktyva numatomos būtiniausios priemonės, kurių reikia imtis valstybėse narėse siekiant kontroliuoti bulvinį nematodą (Heterodera rostochiensis Woll.) ir užkirsti kelią jo plitimui.2 straipsnisValstybės narės nustato, kad pardavimui skirtos sėklinės bulvės būtų auginamos tiktai tokiuose plotuose, kuriuos oficialiai ištyrus buvo nustatyta ir pripažinta, kad jie neužkrėsti bulviniu nematodu.3 straipsnisNustačius bulvinį nematodą, valstybės narės turi pažymėti užkrėstą plotą.4 straipsnisValstybės narės imasi priemonių, kad užkrėstuose plotuose:a) nebūtų auginamos bulvės;b) nebūtų auginami jokie augalai, skirti persodinti, saugomi žemėje ar kitoje vietoje.5 straipsnisValstybės narės imasi priemonių, kad sėklinės bulvės, kurios yra užkrėstos arba įtariama, kad jos užkrėstos ir yra platinamos kaip sėklinės bulvės, būtų apdorotos taip, kad išnyktų užkrėtimo pavojus.6 straipsnisValstybės narės nebetaiko priemonių dėl bulvinio nematodo kontrolės ar jo išplitimo, jeigu jis daugiau nebenustatomas.7 straipsnisValstybės narės draudžia laikyti bulvinį nematodą.8 straipsnis1. Valstybės narės gali leisti:a) mokslo, tyrimų ir selekcijos darbų tikslais nukrypti nuo 4, 5 ir 7 straipsniuose paminėtų priemonių;b) nukrypstant nuo 4 straipsnio a punkto, užkrėstuose plotuose auginti bulvių veisles, atsparias tuose plotuose rastiems bulvinio nematodo patotipams;c) nukrypstant nuo 4 straipsnio a punkto, užkrėstuose plotuose auginti ne sėklai skirtas bulvių veisles, užtikrinant, kad šių bulvių derlius bus nukastas prieš subręstant bulvinio nematodo cistoms;d) nukrypstant nuo 4 straipsnio a punkto, užkrėstuose plotuose auginti ne sėklai skirtas bulvių veisles, jei plotas buvo dezinfekuotas tinkamomis priemonėmis.2. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje paminėti leidimai suteikiami tik tada, kai reikiamomis priemonėmis garantuojama, kad bulvinio nematodo kontrolė nebus pažeista ir neiškils šio kenkėjo plitimo pavojus.3. Bulvių veislė yra atspari konkrečiam bulvinio nematodo patotipui, jeigu minėtą veislę auginant pastebimas natūralus kasmetinis minėto patotipo populiacijos mažėjimas.9 straipsnisValstybės narės gali imtis papildomų arba griežtesnių priemonių, būtinų bulviniam nematodui kontroliuoti ar užkirsti kelią jo plitimui.10 straipsnis1. Kiekvienais metais iki sausio 1 d. valstybės narės Komisijai pateikia visų prekybai patvirtintų bulvių veislių ir veislių, kurias oficialiai ištyrus nustatyta, kad jos yra atsparios bulviniam nematodui, sąrašą. Valstybės narės taip pat nurodo patotipus, kurioms tos veislės yra atsparios.2. Komisija turi užtikrinti, kad kiekvienais metais, pageidautina iki vasario l d., pagal iš valstybių narių gautą informaciją būtų skelbiamas atsparių veislių sąrašas.11 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad užkrėtimas bulviniu nematodu ir bulvių veislių atsparumas šiam kenkėjui būtų nustatyti valstybėms narėms priimtinais atitinkamais metodais.12 straipsnisValstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios per dvejus metus po pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.13 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1969 m. gruodžio 8 d.Tarybos varduPirmininkasJ. M. A. A. Luns[1] OL 28, 1967 2 17, p. 454/67.--------------------------------------------------


title: 1997 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/60/EB, trečią kartą iš dalies keičianti Direktyvą 88/344/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997L0060

Oficialusis leidinys L 331 , 03/12/1997 p. 0007 - 0009

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/60/EB1997 m. spalio 27 d.trečią kartą iš dalies keičianti Direktyvą 88/344/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus, suderinimoEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],kadangi Maisto produktų mokslinis komitetas dar kartą peržiūrėjo visus Direktyvoje 88/344/EEB [4] išvardytus ekstrahentus, siekdamas vietoje 1981 m. nustatytų laikinų leistinų suvartojimo normų per parą nurodyti galutinius skaičius; kadangi tai ne visuomet būdavo įmanoma padaryti, nes, nors ir reikalaujama iš pramonės, informacija nebuvo teikiama; kadangi, remdamasis gauta informacija, Maisto produktų mokslinis komitetas galėjo patvirtinti, jog pritaria daugumai tirpiklių; kadangi tam tikruose maisto produktuose galima sumažinti didžiausią leistiną tirpiklių likučio normą;kadangi kai kurie tirpikliai daugiau nebenaudojami, todėl reikėtų juos išbraukti iš sąrašo;kadangi dėl mokslo pažangos sukurtos naujos medžiagos, kurias galima įtraukti į šią direktyvą; kadangi turėtų būti leista naudoti naują tirpiklį, kuris buvo palankiai įvertintas Moksliniame komitete;kadangi šis naujas tirpiklis, būtent 1, 1, 1, 2-tetrafluoretanas, yra naudojamas tik kvapiųjų medžiagų ekstrahavimui ir kadangi likutis maisto produktuose ne didesnis kaip 0,02 mg/kg; kadangi tirpiklis, išskyrus tą likutį, yra visiškai perdirbamas taip, kad jo naudojimas tomis sąlygomis neturi jokios įtakos globaliniam atmosferos atšilimui;kadangi dėl technikos ir mokslo pažangos reikalingi pakeitimai prilygsta techninio pobūdžio priemonėms; kadangi, siekiant supaprastinti ir paspartinti tvarką, reikėtų patikėti šių priemonių priėmimą Komisijai;kadangi tokia tvarka padeda greičiau pateikti į rinką naujoves, o tai naudinga ir pramonei, ir vartotojui,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 88/344/EEB iš dalies keičiama taip:1. 4 straipsnis papildomas šia pastraipa:"a) Reikalingi priedo pakeitimai, atsižvelgiant į mokslo ir technikos pažangą tirpiklių naudojimo, jų naudojimo sąlygų ir didžiausių leistinų likučio normų srityse."Buvusios a, b ir c dalys atitinkamai tampa b, c ir d dalimis.2. Priedas iš dalies keičiamas taip:a) I DALISIšbraukiama medžiaga "butilacetatas".b) II DALISĮrašas apie heksaną iš dalies keičiamas taip:"Pavadinimas | Naudojimo sąlygos (ekstrahavimo aprašymas) | Didžiausios leidžiamos likučių normos ekstrahuojamame maisto produkte arba maisto ingrediente |Heksanas (1) | Riebalų ir aliejaus gamyba ar frakcionavimas ir kakavos sviesto gamyba | Baltyminių produktų ir miltų, iš kurių pašalinti riebalai, ruošimas |1 mg/kg riebaluose, aliejuje ar kakavos svieste | 10 mg/kg maisto produktuose, turinčiuose baltyminių produktų ar miltų, iš kurių pašalinti riebalai |30 mg/kg galutiniam vartotojui parduodamuose sojos produktuose |Nuriebalintų grūdų gemalų ruošimas | 5 mg/kg grūdų, iš kurių pašalinti riebalai, gemaluose |c) III DALIS- Išbraukiama medžiaga "1-metilpropanolis".- Įrašoma ši medžiaga:"Pavadinimas | Didžiausios leidžiamos likučių normos maisto produkte, kai ekstrahentai vartojami ruošiant kvapiąsias medžiagas iš kvapiųjų medžiagų žaliavų |1, 1, 1, 2-tetrafluoretanas | 0,02 mg/kg" |2 straipsnis1. Valstybės narės iš dalies pakeičia savo įstatymus ir kitus teisės aktus, kad:- leistų prekiauti Direktyvos 88/344/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, nuostatas atitinkančiais produktais ne vėliau kaip nuo 1998 m. spalio 27 d.,- uždraustų prekiauti Direktyvos 88/344/EEB, iš dalies pakeistos šia direktyva, nuostatų neatitinkančiais produktais nuo 1999 m. balandžio 27 d. Tačiau produktais, pateiktais į rinką arba pažymėtais etiketėmis iki tos datos ir neatitinkančiais Direktyvos 88/344/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, gali būti prekiaujama tol, kol pasibaigs atsargos.Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1997 m. spalio 27 d.Europos Parlamento varduJ. M. Gil-RoblesPirmininkasTarybos varduR. GoebbelsPirmininkas[1] OL C 278, 1996 9 24, p. 25.[2] OL C 66, 1997 3 3, p. 3.[3] 1996 m. spalio 23 d. Europos Parlamento pateikta nuomonė (OL C 347, 1996 11 18, p. 58), 1997 m. kovo 24 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 157, 1997 5 24, p. 4) ir 1997 m. liepos 15 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 286, 1997 9 22). 1997 m. spalio 7 d. Tarybos sprendimas.[4] OL L 157, 1988 6 24, p. 28. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/52/EB (OL L 331, 1994 12 21, p. 10).--------------------------------------------------


title: 2013 m. kovo 11 d. Komisijos direktyva 2013/9/ES, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/57/EB dėl geležinkelių sistemos sąveikos Bendrijoje III priedas  Tekstas svarbus EEE

text:
12.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 68/55

         KOMISIJOS DIREKTYVA 2013/9/ES
   2013 m. kovo 11 d.
   kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/57/EB dėl geležinkelių sistemos sąveikos Bendrijoje III priedas
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/57/EB dėl geležinkelių sistemos sąveikos Bendrijoje (1), ypač į jos 30 straipsnio 3 dalį,
   kadangi:

               (1)

               priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines Direktyvos 2008/57/EB nuostatas ir susijusios su jos II–IX priedų pakeitimu, turi būti tvirtinamos pagal Direktyvos 2008/57/EB 29 straipsnio 4 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu;

               (2)

               Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos, kurią Europos Sąjunga yra pasirašiusi (2), 3 straipsnyje nustatyta, kad prieinamumas yra vienas iš Konvencijos bendrųjų principų, ir 9 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės, Konvencijos šalys, imtųsi reikiamų priemonių, kad užtikrintų neįgaliesiems tokį patį prieinamumą kaip ir kitiems asmenims. Šios priemonės, apimančios ir prieinamumo kliūčių bei trukdžių nustatymą ir pašalinimą, inter alia, taikomos ir transporto priemonėms. Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 216 straipsnio 2 dalį, Sąjungos sudaryti susitarimai yra privalomi Sąjungos institucijoms ir valstybėms narėms, o Direktyvai 2008/57/EB, kaip Europos Sąjungos antrinės teisės priemonei, taikomi iš Konvencijos kylantys įsipareigojimai;

               (3)

               2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1371/2007 dėl geležinkelių keleivių teisių ir pareigų (3) 10 konstatuojamojoje dalyje nurodoma, kad neįgalūs ir ribotos judėsenos asmenys turi tokias pačias teises į judėjimo laisvę, pasirinkimo laisvę ir nediskriminavimą ir turėtų turėti galimybes keliauti geležinkeliais, panašias į kitų piliečių galimybes. Reglamento 21 straipsnyje reikalaujama, kad geležinkelio įmonės ir stoties valdytojai pagal TSS ribotos judėsenos asmenims užtikrintų, kad stotis, peronai, riedmenys ir kiti įrenginiai būtų prieinami neįgaliems asmenims bei ribotos judėsenos asmenims;

               (4)

               reikia iš dalies pakeisti Direktyvos 2008/57/EB III priedą, kad į jį būtų įtraukta aiški nuoroda dėl prieinamumo. Prieinamumas yra esminis reikalavimas, kuris kartu yra bendrasis reikalavimas geležinkelių sistemos sąveikai užtikrinti, konkrečiai taikomas šiems posistemiams: infrastruktūros, riedmenų, eksploatavimo ir telematikos priemonių keleivių vežimo paslaugoms. Todėl Direktyvos 2008/57/EB III priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (5)

               šioje direktyvoje numatytomis priemonėmis nedaroma jokio poveikio Direktyvoje 2008/57/EB nustatytam laipsniško įgyvendinimo principui, visų pirma, kad TSS nurodyti tiksliniai posistemiai gali būti palaipsniui pasiekti per pagrįstą terminą ir kad kiekvienoje TSS turėtų būti nurodoma jos įgyvendinimo strategija siekiant laipsniškai pereiti iš esamos padėties į galutinę padėtį, kurioje TSS laikymasis yra visiems privalomas;

               (6)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka požiūrį, kurio laikantis vienodą prieinamumą siekiama užtikrinti techniniais sprendimais, veiklos priemonėmis arba šių abiejų rūšių priemonių deriniu;

               (7)

               šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2008/57/EB 29 straipsnio 1 dalį įsteigto komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2008/57/EB III priedas, kuriuo nustatomi esminiai reikalavimai, iš dalies keičiamas taip:

               1.

               1 skirsnis papildomas šia dalimi:
               „1.6.   Prieinamumas

                           1.6.1.

                           Infrastruktūros ir geležinkelių riedmenų posistemiai turi būti prieinami neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims, kad būtų užtikrintas prieinamumas vienodomis sąlygomis su kitais; to siekiama vengiant sudaryti kliūtis arba šalinant kliūtis, taip pat kitomis tinkamomis priemonėmis. Tai apima atitinkamų viešai prieinamų posistemių dalių projektavimą, statybą, atnaujinimą, modernizavimą, techninę priežiūrą ir eksploatavimą.

                           1.6.2.

                           Eksploatavimo ir telematikos priemonių keleivių vežimo paslaugoms posistemiai turi užtikrinti reikiamą funkcionalumą, kuris būtinas, kad neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims būtų palengvintas prieinamumas vienodomis sąlygomis su kitais, siekiant nesudaryti kliūčių arba šalinant kliūtis, taip pat kitomis tinkamomis priemonėmis.“

               2.

               2 skirsnio 1 dalis papildoma šiuo punktu:
               „2.1.2.   Prieinamumas

                           2.1.2.1.

                           Viešai prieinami infrastruktūros posistemiai pagal 1.6 dalį turi būti prieinami neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims.“

               3.

               2 skirsnio 4 dalis papildoma šiuo punktu:
               „2.4.5.   Prieinamumas

                           2.4.5.1.

                           Viešai prieinami geležinkelių riedmenų posistemiai pagal 1.6 dalį turi būti prieinami neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims.“

               4.

               2 skirsnio 6 dalis papildoma šiuo punktu:
               „2.6.4.   Prieinamumas

                           2.6.4.1.

                           Turi būti imtasi tinkamų veiksmų siekiant užtikrinti, kad eksploatavimo taisyklėse būtų numatytas reikiamas funkcionalumas, būtinas užtikrinti prieinamumą neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims.“

               5.

               2 skirsnio 7 dalis papildoma šiuo punktu:
               „2.7.5.   Prieinamumas

                           2.7.5.1.

                           Turi būti imtasi tinkamų veiksmų siekiant užtikrinti, kad telematikos priemonių keleivių vežimo paslaugoms posistemiuose būtų numatytas reikiamas funkcionalumas, būtinas užtikrinti prieinamumą neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims.“

         2 straipsnis
   1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2014 m. sausio 1 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
   Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
   3.   Įpareigojimas šią direktyvą perkelti į nacionalinę teisę ir ją įgyvendinti netaikomas Kipro Respublikai ir Maltos Respublikai, kol jų teritorijose nėra geležinkelių sistemos.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2013 m. kovo 11 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 191, 2008 7 18, p. 1.

      (2)  2009 m. lapkričio 26 d. Tarybos sprendimas dėl Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos sudarymo Europos bendrijos vardu, OL L 23, 2010 1 27, p. 35.

      (3)  OL L 315, 2007 12 3, p. 14.


title: 1988 m. birželio 22 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktuose naudojamomis kvapiosiomis medžiagomis ir jų gamybos žaliavomis, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988L0388

Oficialusis leidinys L 184 , 15/07/1988 p. 0061 - 0066 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0077  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0077

		Tarybos direktyva1988 m. birželio 22 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktuose naudojamomis kvapiosiomis medžiagomis ir jų gamybos žaliavomis, suderinimo(88/388/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi nacionalinių įstatymų apie kvapiąsias medžiagas skirtumai trukdo laisvam maisto produktų judėjimui ir gali sudaryti sąlygas nelygiavertei konkurencijai, o tai gali trukdyti bendrosios rinkos kūrimui arba funkcionavimui;kadangi šiuos įstatymus derinti būtina, jei norima pasiekti laisvą maisto produktų judėjimą;kadangi įstatymuose dėl kvapiųjų medžiagų naudojimo maisto produktuose pirmiausia turėtų būti atsižvelgiama į žmonių sveikatai taikomus reikalavimus, tačiau neviršijant sveikatos apsaugos reikalavimų neturėtų būti pamiršti ir ekonominiai bei techniniai poreikiai;kadangi pirmiausia reikėtų sutvarkyti pagrindų direktyvos nuostatas dėl pagrindinių grynumo kriterijų, apibrėžimų, ženklinimo, taip pat principus, kuriais remiantis būtų galima pašalinti teisinius skirtumus;kadangi Taryba, remdamasi žaliavų ir medžiagų, naudojamų kvapiųjų medžiagų gamybai, aprašais, Komisijos nustatytais remiantis Sprendimu 88/389/EEB [4], Sutarties 100a straipsnyje nustatyta tvarka vėliau priims atitinkamas nuostatas dėl kvapiųjų medžiagų ir žaliavų atskirų kategorijų ir visų būtinų priemonių, susijusių su jų panaudojimu ir gamybos būdais;kadangi remiantis paskutiniais mokslinių ir techninių tyrimų duomenimis maisto produktuose turi būti ribotas kiekis tokių kvapiųjų medžiagų, kurių gamybai naudojami tam tikri augalinės arba gyvūninės kilmės žaliavų komponentai;kadangi turėtų būti nustatyti maisto produktuose arba jų paviršiuje esančių kvapiųjų medžiagų specifiniai grynumo kriterijai, kvapiųjų medžiagų mikrobiologiniai kriterijai, kvapiųjų medžiagų ir prieduose pateiktų medžiagų analizės ir bandinių ėmimo metodai;kadangi medžiagos, kurias naudoti kvapiosiose medžiagose leidžia ši direktyva ar vėliau priimtos nuostatos, arba viena iš II priede nurodytų medžiagų gali būti pavojingos žmonių sveikatai, valstybės narės turėtų turėti teisę sustabdyti arba apriboti tokių medžiagų naudojimą arba sumažinti didžiausias leistinas ribas, kol bus priimtas atitinkamas Bendrijų sprendimas;kadangi techninės įgyvendinimo priemonės – tai sąrašo medžiagų, kurias leidžiama naudoti kaip priedus, naudojamų ir sandėliuojamų kaip kvapiųjų medžiagų tirpikliai ir skiedikliai, taip pat kaip pagalbinės gamybos priemonės, sudarymas, kvapiosioms medžiagoms taikomų specifinių grynumo kriterijų nustatymas, maisto produktuose arba jų paviršiuje esančių kvapiųjų medžiagų bandinių ėmimo tvarkos ir jų analizės metodų nustatymas bei prieduose pateiktų didžiausių leistinų ribų patikra; kadangi tokiai procedūrai supaprastinti ir pagreitinti šias priemones priimti turėtų būti patikėta Komisijai;kadangi pageidautina, kad tais atvejais, kai Taryba įpareigoja Komisiją įgyvendinti kvapiųjų medžiagų naudojimo maisto produktuose taisykles, būtų numatyta tam tikra tvarka, užtikrinanti valstybių narių ir Komisijos glaudų bendradarbiavimą Maisto produktų nuolatiniame komitete, įkurtame Sprendimu 69/414/EEB [5];kadangi nepažeidžiant nacionalinių taisyklių, kurios nesant konkrečių direktyvų dėl kvapiųjų medžiagų yra taikomos tam tikroms kvapiųjų medžiagų grupėms, pagal šiose nuostatose pateiktus reikalavimus dvejus metus po šios direktyvos priėmimo leidžiama prekiauti ir naudoti tas kvapiąsias medžiagas, kurios atitinka šios direktyvos nuostatas, ir trejus metus po tokio patvirtinimo draudžiama prekiauti ir naudoti tokias kvapiąsias medžiagas, kurios jų neatitinka,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva taikoma kvapiosioms medžiagoms, kurios yra naudojamos arba kurias ketinama naudoti maisto produktuose arba jų paviršiuje kvapui ir (arba) skoniui pagerinti, taip pat medžiagoms, iš kurių yra gaminamos kvapiosios medžiagos.2. Šioje direktyvoje:a) "kvapioji medžiaga" – tai kvapiosios medžiagos, kvapiųjų medžiagų preparatai, technologiškai perdirbtos kvapiosios medžiagos, kvapiosios rūkymo medžiagos ar jų mišiniai;b) "kvapiosios medžiagos pagrindas" – tai tam tikra cheminė medžiaga, turinti aromatinių savybių, kuri gaunama:i) fiziniais būdais (įskaitant distiliaciją ir ekstrahavimą tirpikliais) arba fermentuojant, arba mikrobiologiškai perdirbant augalinės arba gyvūninės kilmės žaliavas arba produktus, gautus iš jų tradiciniais maisto gamybos būdais (įskaitant džiovinimą, kaitinimą ir fermentavimą);ii) cheminės sintezės būdu arba ją išskiriant cheminių procesų metu ir kurios cheminė sudėtis yra identiška sudėčiai natūralių medžiagų, esančių augalinės arba gyvūninės kilmės produktuose, aprašytuose i papunktyje;iii) cheminės sintezės būdu, tačiau kurios cheminė sudėtis nėra identiška natūralioms medžiagoms, esančioms augalinės arba gyvūninės kilmės produktuose, aprašytuose i papunktyje;c) "kvapiųjų medžiagų preparatas" – tai koncentruotas arba nekoncentruotas, turintis aromatinių savybių, tačiau neatitinkantis b punkto i papunkčio aprašytųjų, produktas, fiziniais būdais (įskaitant distiliaciją ir ekstrahavimą tirpikliais) arba fermentuojant ar mikrobiologiškai perdirbant augalinės arba gyvūninės kilmės žaliavines medžiagas arba produktus, gautus iš jų tradiciniais maisto gamybos būdais (įskaitant džiovinimą, kaitinimą ir fermentavimą);d) "technologiškai perdirbtos kvapiosios medžiagos" – tai produktas, gaunamas taikant gerą gamybos praktiką pakaitinant ne aukštesnėje kaip 1800 C temperatūroje, bet ne ilgiau kaip 15 minučių, mišinį ingredientų, nebūtinai turinčių aromatinių savybių, tačiau vieno iš jų sudėtyje turi būti azoto (amino), o kitas turi būti redukuojantysis cukrus;e) "kvapioji rūkymo medžiaga" – tai dūmų ekstraktas, tradiciškai naudojamas maisto produktams rūkyti.3. Kaip nurodyta 6 straipsnio 1 dalyje, kvapiosiose medžiagose gali būti maisto medžiagų arba kitų medžiagų.2 straipsnisŠi direktyva netaikoma:- valgomosioms medžiagoms ir maistui skirtiems produktams, kurių sudėtis yra atstatoma arba ne,- ypač saldaus, rūgštaus arba sūraus skonio medžiagoms,- augalinės arba gyvūninės kilmės medžiagoms, kurios turi aromatinių savybių, jeigu jos nenaudojamos kaip kvapiųjų medžiagų žaliava.3 straipsnisValstybės narės imasi visų priemonių, kad nebūtų pardavinėjamos ar naudojamos šioje direktyvoje nurodytų reikalavimų neatitinkančios kvapiosios medžiagos.4 straipsnisValstybės narės imasi visų priemonių užtikrinti, kad:a) - kvapiosiose medžiagose nebūtų toksinių medžiagų, kurių per didelis kiekis būtų pavojingas,- išskyrus išimtinius specifinius grynumo kriterijus, kurie nurodyti 6 straipsnio 2 punkto trečiojoje įtraukoje, jose būtų ne daugiau kaip 3 mg/kg arseno, 10 mg/kg švino, 1 mg/kg kadmio ir 1 mg/kg gyvsidabrio;b) naudojant kvapiąsias medžiagas maisto produktuose nesusidarytų didesnis negu I priede nurodytų nepageidaujamų medžiagų kiekis;c) medžiagų, atsirandančių naudojant kvapiąsias medžiagas ir kitus aromatinių savybių turinčius maisto ingredientus, būtų ne daugiau negu nurodyta II priede.5 straipsnisSutarties 100a straipsnyje nustatyta tvarka Taryba priima:1. Tam tikras nuostatas dėl:- kvapiųjų medžiagų žaliavų, kurias sudaro maisto produktai ir maisto produktais laikomos žolės bei prieskoniai,- kvapiųjų medžiagų žaliavų, kurias sudaro augalinės arba gyvūninės kilmės žaliavinės paprastai maistui nenaudojamos medžiagos,- kvapiųjų medžiagų, gaunamų fiziniais būdais arba fermentuojant ar mikrobiologiškai perdirbant augalinės arba gyvūninės kilmės žaliavines medžiagas,- kvapiųjų medžiagų, gaunamų cheminės sintezės būdu arba jas išskiriant cheminių procesų metu ir kurių cheminė sudėtis yra identiška sudėčiai natūralių medžiagų, esančių maisto produktuose arba maistu laikomose žolėse ir prieskoniuose,- kvapiųjų medžiagų, gaunamų cheminės sintezės būdu arba jas išskiriant cheminių procesų metu ir kurių cheminė sudėtis yra identiška sudėčiai natūralių medžiagų, esančių augalinės arba gyvūninės kilmės, tačiau maistui nenaudojamų žaliavinių medžiagų,- kvapiųjų medžiagų, gaunamų cheminės sintezės būdu arba jas išskiriant cheminių procesų metu ir kurios neaprašytos ketvirtoje ir penktoje įtraukose,- žaliavinių medžiagų, naudojamų kvapiųjų rūkymo medžiagų arba technologiškai perdirbtų kvapiųjų medžiagų gamybai ir joms paruošti būtinų reakcijos sąlygų.2. Specialias nuostatas, kurių gali prireikti sveikatos arba prekybos apsaugai, dėl:- kvapiųjų medžiagų naudojimo ir jų gamybos būdų, įskaitant fizinius procesus arba fermentacijos ar mikrobiologinius procesus kvapiųjų medžiagų preparatams ir kvapiosioms medžiagoms, aprašytiems 1 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktyje ir c punkte, gaminti,- 6 straipsnio 1 dalyje aprašytų medžiagų naudojimo sąlygų.3. Prieduose pateiktų didžiausių leistinų ribų pakeitimų.6 straipsnis10 straipsnyje nurodyta tvarka:1. Patvirtinamas šių Bendrijos šalyse leistinų medžiagų sąrašas:- priedų, kurių reikia kvapiosioms medžiagoms laikyti ir naudoti,- produktų, naudojamų kvapiosioms medžiagoms tirpinti ir skiesti,- priedų, naudojamų kvapiųjų medžiagų gamybai (kaip pagalbinių gamybos priemonių), jeigu tokie priedai nėra numatyti kitose Bendrijos nuostatose.2. Jei reikia, patvirtinami:- analizės metodai, leidžiantys patikrinti, ar laikomasi 4 straipsnyje nurodytų kiekių,- bandinių ėmimo tvarka ir maisto produktams arba jų paviršiuje naudojamų kvapiųjų medžiagų kokybinės ir, jei reikia, kiekybinės analizės metodai,- tokių kvapiųjų medžiagų specifiniai grynumo kriterijai.3. Patvirtinami:- kvapiosioms medžiagoms taikomi mikrobiologiniai kriterijai,- specifiniams pavadinimams, nurodytiems 9 straipsnio 1 dalies b punkte, nustatyti taikomi kriterijai.4. Patvirtinamos tam tikros priemonės, kad iki 1990 m. liepos 1 d. ši direktyva būtų papildyta kvapiųjų medžiagų, skirtų parduoti galutiniam vartotojui, ženklinimo taisyklėmis.7 straipsnisNuostatos, galinčios turėti poveikio sveikatai, priimamos tik pasikonsultavus su Maisto produktų moksliniu komitetu.8 straipsnis1. Jeigu po to, kai buvo priimta ši direktyva arba viena iš 5 straipsnyje nurodytų direktyvų, atsiranda naujų duomenų arba iš naujo yra įvertinama informacija ir valstybė narė turi pakankamai įrodymų, kad:- kokios nors šios direktyvos prieduose minimos medžiagos arba didžiausi leistini kiekiai, nors tai ir leidžiama pagal šios direktyvos nuostatas, arba- kvapiosios medžiagos, nors jos ir naudojamos laikantis šios arba kitos atitinkamos direktyvos, arba- medžiagos, panašios į tas, kurios yra pateiktos prieduose,kelia pavojų žmonių sveikatai, tokia valstybė narė gali savo teritorijoje laikinai sustabdyti arba apriboti tokių nuostatų taikymą. Apie tai ji privalo nedelsdama informuoti kitas valstybes nares ir Komisiją ir pateikti tokio sprendimo priežastis.2. Komisija kuo greičiau išnagrinėja valstybės narės pateiktus įrodymus ir, pasikonsultavusi su Maisto produktų nuolatiniu komitetu, pateikia savo nuomonę, ir imasi atitinkamų priemonių, galinčių pakeisti nurodytąsias 1 dalyje.3. Komisija, nusprendusi, kad reikalinga iš dalies pakeisti šią direktyvą arba vieną iš 5 straipsnyje minimų direktyvų 1 dalyje minimiems sunkumams pašalinti ir užtikrinti sveikatos apsaugą, tokiems pakeitimams priimti taiko 10 straipsnyje išdėstytą tvarką; apsaugos priemones jau patvirtinusi valstybė narė tokiu atveju gali taikyti jas tol, kol įsigalios šie pakeitimai.9 straipsnis1. Kvapiosios medžiagos, kurios nėra skirtos parduoti galutiniam vartotojui, gali būti parduodamos tik tuo atveju, jei ant jų pakuočių arba konteinerių yra tokia aiškiai matoma, įskaitoma ir neištrinama informacija:a) gamintojo, pakuotojo arba pardavėjo, įsisteigusio Bendrijoje, pavadinimas arba įmonės pavadinimas ir adresas;b) prekės pavadinimas: žodis "kvapioji medžiaga" arba specifinis kvapiosios medžiagos pavadinimas arba apibūdinimas.Priėmus šią direktyvą valstybės narės iš kvapiųjų medžiagų preparatų ir kvapiųjų medžiagų paruoštus kvapiųjų medžiagų mišinius dar trejus metus gali vadinti specifiniais pavadinimais.Iki šio laikotarpio pabaigos, 10 straipsnyje nurodyta tvarka nusprendžiama, ar tokius pavadinimus įtraukti ar neįtraukti į šią direktyvą;c) užrašas "skirta maisto produktams" arba konkreti nuoroda į maisto produktą, kuriam yra skirta tokia kvapioji medžiaga;d) kvapiųjų medžiagų kategorijų ir kvapiųjų medžiagų preparatų svoris mažėjančia tvarka, išskiriant tokias klases:- natūralios kvapiosios medžiagos, jei tai yra 1 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktyje apibrėžtos kvapiosios medžiagos,- natūralioms identiškos kvapiosios medžiagos, jei tai yra 1 straipsnio 2 dalies b punkto ii papunktyje apibrėžtos kvapiosios medžiagos,- dirbtinės kvapiosios medžiagos, jei tai yra 1 straipsnio 2 dalies b punkto iii papunktyje apibrėžtos kvapiosios medžiagos,- kvapiųjų medžiagų preparatai, jei tai yra 1 straipsnio 2 dalies c punkte apibrėžti preparatai,- technologiškai perdirbtos kvapiosios medžiagos, jei tai yra 1 straipsnio 2 dalies d punkte apibrėžtos kvapiosios medžiagos,- kvapiosios rūkymo medžiagos, jei tai yra 1 straipsnio 2 dalies e punkte apibrėžtos kvapiosios medžiagos;e) jei tai yra kvapiųjų medžiagų mišinys su kitomis medžiagomis arba su 6 straipsnio 1 dalies pirmojoje ir antrojoje įtraukose nurodytomis medžiagomis, svorio mažėjančia tvarka nurodoma:- kvapiųjų medžiagų pagal šios dalies d punkte pateiktą skirstymą rūšys,- kitų medžiagų pavadinimai arba, jei įmanoma, jų EEB numeriai;f) kiekvieno komponento arba komponentų grupės didžiausias kiekis, atitinkantis leidžiamą vartoti maisto produktuose kiekį, arba atitinkama informacija, leidžianti pirkėjui patikrinti, ar jis atitinka tokiam produktui taikomas Bendrijų nuostatas arba, jei tokių nėra, nacionalines nuostatas;g) prekių siuntos žymuo;h) vardinis kiekis, išreikštas masės arba tūrio vienetais.2. Nepažeidžiant 1 dalies d punkto, "natūraliomis" ar kitu tą pačią reikšmę turinčiu žodžiu gali būti vadinamos tik tos kvapiosios medžiagos, kurių sudėtyje yra tik 1 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktyje aprašytų kvapiųjų medžiagų ir (arba) 1 straipsnio 2 dalies c punkte aprašytų kvapiųjų medžiagų preparatų.Jei kvapiosios medžiagos aprašyme yra nuoroda į maisto produktą arba į kvapiosios medžiagos žaliavą, žodžiu "natūrali" arba kitu iš esmės ta pačią reikšmę turinčiu žodžiu jos vadinti negalima, nebent kvapiosios medžiagos sudedamoji dalis tam tikrų fizinių, fermentacijos arba mikrobiologinių procesų būdu išskirta vien arba beveik vien iš tokio maisto produkto arba tokios kvapiosios medžiagos žaliavos.3. Nukrypstant nuo 1 dalies, tos dalies d, e ir f punktuose nurodyta informacija gali būti paprasčiausiai nurodyta su siunta susijusiuose dokumentuose, kurie turi būti pateikiami atvežus arba prieš atvežant prekes, tačiau tokiu atveju ant produktų pakuotės arba konteinerio matomoje vietoje yra nuoroda, kad tokie produktai "skirti maisto produktų gamybai, ne mažmeninei prekybai".4. Valstybėms narėms nereikėtų detalizuoti šiame straipsnyje išdėstytų reikalavimų dėl jame nurodytų prekių pateikimo būdų.Šiame straipsnyje nurodyta informacija turi būti pateikta pirkėjui suprantamais terminais, nebent vartotojui informuoti būtų imtasi kitų priemonių. Ši nuostata nedraudžia tokias detales pateikti įvairiomis kalbomis.10 straipsnis1. Tais atvejais, kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu nedelsdamas klausimą perduoda Maisto produktų nuolatiniam komitetui.2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama kvalifikuota balsų dauguma, kaip nurodyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.b) Jei numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.11 straipsnis1. Ši direktyva taip pat taikoma kvapiosioms medžiagoms, kurios skirtos maisto produktams, ir maisto produktams, kurie importuojami į Bendrijos šalis.2. Ši direktyva nėra taikoma toms kvapiosioms medžiagoms ir maisto produktams, kurie skirti eksportui už Bendrijos ribų.12 straipsnis1. Valstybės narės neturi teisės sudaryti tokių sąlygų, kad dėl kvapiųjų medžiagų sudėties ar įrašų etiketėse arba jų poveikio maisto produktams būtų draudžiama, ribojama arba trukdoma parduoti arba naudoti tas kvapiąsias medžiagas, kurios atitinka šios direktyvos ir 5 straipsnyje nurodytų direktyvų reikalavimus.2. 1 dalies reikalavimai neturi įtakos nacionalinėms nuostatoms, kurios taikomos nesant 5 straipsnyje nurodytų direktyvų.13 straipsnis1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad ši direktyva būtų įgyvendinta per 18 mėnesių nuo jos priėmimo. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. Imamasi tokių priemonių, kad:- praėjus dvejiems metams nuo šios direktyvos priėmimo būtų leidžiama parduoti ir naudoti tas kvapiąsias medžiagas, kurios atitinka šios direktyvos reikalavimus,- praėjus trejiems metams nuo šios direktyvos priėmimo būtų draudžiama parduoti ir naudoti tas kvapiąsias medžiagas, kurios neatitinka šios direktyvos reikalavimų.2. 1 dalies reikalavimai neturi įtakos nacionalinėms nuostatoms, kurios, nesant 5 straipsnyje nurodytų direktyvų, taikomos tam tikroms kvapiųjų medžiagų grupėms arba kuriose nurodomi tie maisto produktai, kuriuose arba ant kurių paviršiaus gali būti naudojamos šios direktyvos reikalavimus atitinkančios kvapiosios medžiagos.14 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1988 m. birželio 22 d.Tarybos varduPirmininkasM. Bangemann[1] OL C 144, 1980 6 13, p. 9 ir OL C 103, 1982 4 24, p. 7.[2] OL C 66, 1982 3 15, p. 117 ir 1988 m. kovo 9 d. Sprendimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[3] OL C 138, 1981 6 9, p. 42.[4] OL L 184, 1988 7 15, p. 67.[5] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.--------------------------------------------------I PRIEDASDidžiausi leistini tam tikrų nepageidautinų medžiagų kiekiai maisto produktuose, kurie į organizmą patenka kartu su kvapiosiomis medžiagomisMedžiaga | Maisto produktai | Gėrimai |3,4 benzopirinas | 0,03 μg/kg | 0,03 μg/kg |--------------------------------------------------II PRIEDASDidžiausi leistini kiekiai tam tikrų medžiagų, į organizmą patekusių kartu su maisto produktais, kuriose yra kvapiųjų medžiagų ir kitų aromatinių savybių turinčių maisto sudedamųjų daliųMedžiagos | Maisto produktai mg/kg | Gėrimai mg/kg | Išimtys ir (arba) specialūs apribojimai |Agaro rūgštis | 20 | 20 | 100 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose ir maisto produktuose su grybais |Aloinas | 0,1 | 0,1 | 50 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose |Beta azaronas | 0,1 | 0,1 | 1 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose ir užkandžių prieskoniuose |Berberinas | 0,1 | 0,1 | 10 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose |Kumarinas | 2 | 2 | 10 mg/kg konditerijos gaminiuose su karamele 50 mg/kg kramtomojoje gumoje 10 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose |Cianido rūgštis | 1 | 1 | 50 mg/kg saldumynuose su riešutais, marcipanuose ar jų pakaitaluose arba panašiuose produktuose 1 mg/% alkoholio tūrio alkoholiniuose gėrimuose 5 mg/kg konservuotuose kaulavaisiuose |Hipericinas | 0,1 | 0,1 | 10 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose 1 mg/kg konditerijos gaminiuose |Pulegonas | 25 | 100 | 250 mg/kg gėrimuose, aromatintuose mėtomis arba pipirmėtėmis 350 mg/kg mėtiniuose konditerijos gaminiuose |Kvasinas | 5 | 5 | 10 mg/kg pastiliniuose konditerijos gaminiuose, 50 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose |Safrolas ir izosafrolas | 1 | 1 | 2 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose, kurių tūrinė alkoholio koncentracija mažesnė kaip 25 % 5 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose, kurių tūrinė alkoholio koncentracija didesnė kaip 25 % 15 mg/kg maisto produktuose su muskato riešutų milteliais ir muskato riešutais |Santoninas | 0,1 | 0,1 | 1 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose, kurių tūrinė alkoholio koncentracija didesnė kaip 25 % |Tujonas (Thuyone) (alfa ir beta) | 0,5 | 0,5 | 5 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose, kurių tūrinė alkoholio koncentracija mažesnė kaip 25 % 10 mg/kg alkoholiniuose gėrimuose, kurių tūrinė alkoholio koncentracija didesnė kaip 25 % 25 mg/kg maisto produktuose su šalavijų preparatais 35 mg/kg karčiuosiuose gėrimuose |--------------------------------------------------


title: 1988 m. birželio 13 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988L0344

Oficialusis leidinys L 157 , 24/06/1988 p. 0028 - 0033 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0066  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 17 p. 0066

		Tarybos direktyva1988 m. birželio 13 d.dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus, suderinimo(88/344/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymus [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi nacionalinių įstatymų, susijusių su ekstrahentais, skirtumai trukdo laisvam maisto produktų judėjimui ir gali sudaryti sąlygas nelygiavertei konkurencijai, o tai gali trukdyti bendrosios rinkos kūrimui arba veikimui;kadangi šiuos įstatymus derinti būtina, jei norima pasiekti laisvą maisto produktų judėjimą;kadangi įstatymuose dėl ekstrahentų naudojimo maisto produktuose pirmiausia turėtų būti atsižvelgiama į žmonių sveikatai taikomus reikalavimus, tačiau neviršijant sveikatos apsaugos reikalavimų neturėtų būti pamiršti ir ekonominiai bei techniniai poreikiai;kadangi taip derinant įstatymus turi būti sudaromas vienas bendras ekstrahentų, naudojamų maisto produktų arba maisto ingredientų gamyboje, sąrašas; kadangi turėtų būti nustatyti bendri grynumo kriterijai;kadangi, naudojant ekstrahentus geros gamybos praktikos sąlygomis, turėtų būti pašalintas visas tirpiklio likutis arba didžioji jo dalis maisto produktuose ar maisto ingredientuose;kadangi, esant tokioms sąlygoms, likučio ar darinių buvimas galutiniuose maisto produktuose ar maisto ingredientuose gali būti netyčinis, bet technologiškai neišvengiamas;kadangi, nors apskritai specifinis apribojimas yra naudingas, jis neturėtų būti nustatytas priedo I dalies nuostatose išvardytoms medžiagoms, nes buvo nustatyta, kad naudojamos geros gamybos praktikos sąlygomis, jos yra priimtinos vartotojų saugumo požiūriu;kadangi, kad būtų atsižvelgta į visuomenės sveikatos apsaugą, privalu nustatyti kitokių ekstrahentų, išvardytų priedo II ir III dalyje, naudojimo sąlygas bei maisto produktuose ir maisto ingredientuose leistiną likutį;kadangi, prieš priimant Bendrijos taisykles dėl kvapiųjų medžiagų, valstybėms narėms neturėtų būti trukdoma kaip ekstrahentus tam tikroms kvapiosioms medžiagoms leisti naudoti medžiagas, skirtas tokių medžiagų praskiedimui ar ištirpinimui;kadangi nuostatos dėl kai kurių ekstrahentų turėtų būti peržiūrėtos per tam tikrą laiko tarpą remiantis nuolat atliekamais moksliniais ir techniniais tyrimais dėl tokių ekstrahentų priimtinumo ir jų naudojimo sąlygų;kadangi turėtų būti nustatyti konkretūs ekstrahentų grynumo, jų analizės metodų ir bandinių ėmimo iš maisto produktų ir ant jų kriterijai;kadangi, jei paaiškėtų, kad šioje direktyvoje numatyto ekstrahento naudojimas kelia grėsmę sveikatai gavus naują informaciją, valstybės narės turėtų turėti galimybę sustabdyti ar apriboti jo naudojimą arba, laukdamos Bendrijos lygio sprendimo, sumažinti dabartines normas;kadangi bandinių ėmimo ir analizės metodų, reikalaujamų sąraše nurodytoms medžiagoms patikrinti, bei jų grynumo standartų nustatymo tvarka techninės įgyvendinimo priemonės; kadangi, siekiant supaprastinti ir paspartinti šias procedūras ir palengvinti jų taikymą, pageidautina užtikrinti glaudų valstybių narių ir Komisijos Maisto produktų nuolatiniame komitete, įkurtame Tarybos sprendimu 69/414/EEB, tarpusavio bendradarbiavimą [4],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva yra taikoma maisto produktų ar maisto ingredientų gamyboje naudojamiems ar numatytiems naudoti ekstrahentams.Ši direktyva netaikoma maisto priedų, vitaminų ir kitų maistinių priedų gamyboje naudojamiems ekstrahentams, jei tokie maisto priedai, vitaminai ir maistiniai priedai nėra išvardyti priede.Tačiau valstybės narės užtikrina, kad, naudojant maisto priedus, vitaminus ir kitus maistinius priedus, nebus gaminami tokie maisto produktai, kuriuose bus toks ekstrahento likutis, kuris keltų grėsmę žmonių sveikatai.2. Ši direktyva neturi įtakos valstybių narių įstatymams, susijusiems su metanolio, 1-propanolio, 2-propanolio ir trichloretileno kaip ekstrahentų naudojimu maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje.3. Šioje direktyvoje:a) "tirpiklis" – tai bet kokia maisto produkto ar jo komponento tirpinimui naudojama medžiaga, įskaitant ir visas nepageidaujamas priemaišas, esančias tame maisto produkte ar ant jo;b) "ekstrahentas" – tai tirpiklis, kuris naudojamas žaliavoms, maisto produktams ar tų produktų ingredientams ekstrahuoti apdorojimo metu, o vėliau pašalinamas – bet kartais galutiniame maisto produkte ar maisto ingrediente gali likti technologiškai neišvengiamų tirpiklio ar jo darinių likučių.2 straipsnis1. Valstybės narės leidžia naudoti kaip ekstrahentus maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje priede išvardytas medžiagas, laikantis jų naudojimo sąlygų ir, kai kuriais atvejais, laikantis priede nurodytų maksimalių likučio normų.Valstybės narės negali uždrausti, apriboti ar trukdyti prekiauti maisto produktais arba maisto ingredientais dėl juose naudojamų ekstrahentų ar jų likučio, jei jie atitinka šios direktyvos nuostatas.2. Valstybės narės neleidžia nei naudoti kaip ekstrahentus kitas medžiagas, nei išplėsti sąlygas arba naudojimą arba padidinti priede išvardytų ekstrahentų likučio normas nei tos, kurios yra jame nurodytos.3. Iki priimant Bendrijos nuostatas dėl kvapiųjų medžiagų praskiedimui ar ištirpinimui naudojamų medžiagų, valstybės narės savo teritorijose gali leisti naudoti kaip tirpiklius kvapiųjų medžiagų ekstrahavimui iš natūralių žaliavų tas medžiagas, kurios yra naudojamos kvapiųjų medžiagų praskiedimui ar ištirpinimui.4. Vandenį, kuriame ištirpinama rūgštingumą ar šarmingumą reguliuojančių medžiagų, kitų tirpiklio savybių turinčių medžiagų bei etanolio, leidžiama naudoti maisto produktų ir maisto ingredientų gamybai kaip ekstrahentą.5. Per dvejus metus nuo šios direktyvos priėmimo Komisija, pasitarusi su Maisto produktų moksliniu komitetu, dar kartą peržiūri priedo l dalyje pateiktas nuostatas ir išvardytas medžiagas bei pasiūlo visus būtinus pakeitimus pagal Sutarties 100a straipsnyje nustatytą tvarką:1-butanolis2-butanolis1-metilpropanolis2-metilpropanolismetilacetatascikloheksanasdichlorometanasheksanasetilmetilketonasizobutanasdietilo eteris.Šis pakeitimas apima ir Tarybos sprendimą, ar priedo III dalyje išvardytų ekstrahentų likutis turėtų būti susijęs su kvapiosiomis medžiagomis, o ne maisto produktais.6. Pasitarusi su Maisto produktų moksliniu komitetu, Komisija dar kartą apsvarsto padėtį dėl 1 straipsnio 2 dalyje minėtų medžiagų ir pateikia Tarybai atitinkamus pasiūlymus:- praėjus trejiems metams nuo šios direktyvos priėmimo dėl metanolio, 1-propanolio ir 2-propanolio,- praėjus septyneriems metams nuo šios direktyvos priėmimo dėl trichloretileno.3 straipsnisValstybės narės imasi visų priemonių užtikrinti, kad visos medžiagos, išvardytos priede kaip ekstrahentai, atitiktų šiuos grynumo kriterijus:a) jose neturi būti toksiškai pavojingo bet kurio elemento ar medžiagos kiekio;b) atsižvelgiant į išimtis, taikomas c punkte minėtiems konkretiems grynumo kriterijams, arseno ir švino kiekis juose neturi būti didesnis kaip 1 mg/kg;c) jie turi atitikti konkrečius grynumo kriterijus, nustatomus pagal 4 straipsnio nuostatas.4 straipsnisToliau išvardyti dalykai nustatomi 6 straipsnyje numatyta tvarka:a) analizės, kuri būtina siekiant patikrinti, ar laikomasi 3 straipsnyje minėtų bendrų ir konkrečių grynumo kriterijų, metodai;b) bandinių ėmimo tvarka ir priede išvardytų ekstrahentų, naudojamų maisto produktuose ir maisto ingredientuose, kiekybinės bei kokybinės analizės metodai;c) jei reikia, konkretūs priede išvardytų ekstrahentų grynumo kriterijai, ypač didžiausios leistinos gyvsidabrio bei kadmio normos ekstrahentuose; šie kriterijai turi būti priimti per trejus metus nuo šios direktyvos priėmimo dienos.5 straipsnis1. Tais atvejais, kai valstybė narė, gavusi naują informaciją ar dar kartą įvertinusi turimą informaciją po direktyvos priėmimo, turi rimtų priežasčių manyti, kad kai kurių priede išvardytų medžiagų naudojimas maisto produktuose arba vieno ar daugiau 3 straipsnyje išvardytų komponentų, esančių tokiose medžiagose, norma, nors ir atitinkanti šioje direktyvoje nustatytas sąlygas, gali kelti grėsmę žmonių sveikatai, ta valstybė narė gali laikinai sustabdyti ar apriboti minėtų nuostatų taikymą savo teritorijoje. Ji nedelsdama apie tai praneša kitoms valstybėms narėms bei Komisijai ir pagrindžia savo sprendimą.2. Komisija kuo greičiau išnagrinėja atitinkamos valstybės narės pateiktus įrodymus ir pasitarusi su Maisto produktų nuolatiniu komitetu pateikia savo nuomonę bei imasi atitinkamų priemonių, galinčių pakeisti 1 dalyje minėtas priemones.3. Jei Komisija mano, kad direktyvą būtina iš dalies pakeisti, siekiant išspręsti 1 dalyje minėtas problemas ir užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą, ji, siekdama priimti tuos pakeitimus, imasi taikyti 6 straipsnyje nustatytą tvarką. Tokiu atveju bet kuri valstybė narė, kuri patvirtino apsaugos priemones, gali ir toliau jas taikyti, kol tie pakeitimai įsigalios jos teritorijoje.6 straipsnis1. Jeigu reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, pirmininkas klausimą perduoda Maisto produktų nuolatiniam komitetui.2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę.b) Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.c) Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.7 straipsnis1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad priede išvardytomis medžiagomis, numatytomis panaudoti maisto produktuose kaip ekstrahentai, nebūtų prekiaujama, jei pakuotėje, taroje arba etiketėse nėra aiškiai matoma, įskaitoma ir nenuplaunama tokia informacija:a) komercinis pavadinimas, kuris nurodytas priede;b) aiški nuoroda, kad medžiaga yra tinkama maistui ar maisto ingredientams ekstrahuoti;c) nuorodos, pagal kurias galima identifikuoti siuntą ar partiją;d) gamintojo ar pakuotojo, ar pardavėjo, įsisteigusio Bendrijoje, pavadinimas ir adresas;e) kiekis tūrio vienetais;f) jei reikia, specialios saugojimo ar naudojimo sąlygos.2. Nukrypstant nuo 1 dalies, tos dalies c, d, e ir f punktuose nurodyta informacija gali būti pateikta tik su prekių siunta ar partija susijusiuose prekybos dokumentuose, kuriuos reikia pateikti pristatant prekes arba prieš jų pristatymą.3. Šis straipsnis nepažeidžia tikslesnių ar išsamesnių Bendrijos nuostatų dėl svorio ir priemonių arba nuostatų, taikomų pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimui, pakavimui ar ženklinimui etiketėmis.4. Valstybės narės susilaiko nuo išsamesnių reikalavimų dėl informacijos pateikimo nustatymo nei tie, kurie numatyti šiame straipsnyje.Tačiau valstybės narės užtikrina, kad ekstrahentų pardavimas jų teritorijoje yra draudžiamas, jei šiame straipsnyje numatyta informacija nėra pateikta pirkėjams lengvai suprantama kalba, nebent buvo imtasi kitų priemonių, užtikrinančių, kad pirkėjas būtų informuotas. Ši nuostata netrukdo pateikti tokią informaciją įvairiomis kalbomis.8 straipsnis1. Ši direktyva vienodai taikoma tiek jau naudojamiems, tiek planuojamiems naudoti ekstrahentams į Bendriją importuojamų maisto produktų ar maisto ingredientų gamyboje.2. Ši direktyva netaikoma tiems ekstrahentams ar maisto produktams, kuriuos ketinama eksportuoti už Bendrijos ribų.9 straipsnisValstybės narės imasi priemonių, kurios, įsigaliojusios per trejus metus nuo šios direktyvos priėmimo, įgyvendina šią direktyvą, kad nuo tos datos būtų leista prekiauti ir naudoti ekstrahentus, atitinkančius šios direktyvos nuostatas, ir uždrausti prekiauti bei naudoti ekstrahentus, kurie jų neatitinka. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai10 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1988 m. birželio 13 d.Tarybos varduPirmininkasI. Kiechle[1] OL C 312, 1983 11 17, p. 3 irOL C 77, 1985 3 23, p. 7.[2] OL C 12, 1985 1 14, p. 152 irOL C 68, 1988 3 14, p. 51.[3] OL C 206, 1984 8 6, p. 7.[4] OL L 291, 1969 11 19, p. 9.--------------------------------------------------PRIEDASEkstrahentai, kuriuos galima NAUDOTI apdorojant žaliavas, maisto produktus, maisto KOMPONENTUS ar maisto ingredientusI dalisEkstrahentai, naudotini visoms paskirtims pagal geros gamybos praktiką [1]Pavadinimas |Propanas |Butanas |Butilacetatas |Etilacetatas |Etanolis |Anglies dioksidas |Acetonas |Azoto oksidas |Pavadinimas | Naudojimo sąlygos (ekstrahavimo aprašymas) | Didžiausios leidžiamos likučių normos ekstrahuojamame maisto produkte ar maisto ingrediente |Heksanas | Riebalų ir aliejaus gamyba ar frakcionavimas ir kakavos sviesto gamyba Baltyminių produktų ir miltų, iš kurių pašalinti riebalai, ruošimas Grūdų, iš kurių pašalinti riebalai, gemalų ruošimas Sojos produktų, iš kurių pašalinti riebalai, gamyba | 5 mg/kg riebaluose, aliejuje ar kakavos svieste 10 mg/kg maisto produktuose, turinčiuose baltyminių produktų ar miltų, iš kurių pašalinti riebalai 5 mg/kg grūdų, iš kurių pašalinti riebalai, gemaluose 30 mg/kg galutiniam vartotojui parduodamuose sojos produktuose |Metilacetatas | Kofeino arba dirginamųjų bei karčiųjų medžiagų šalinimas iš kavos pupelių ir arbatžolių Cukraus gamyba iš maistinės melasos | 20 mg/kg kavos pupelių ar arbatžolių 1 mg/kg cukraus |Etilmetilketonas | Riebalų ir aliejaus frakcionavimas Kofeino arba dirginamųjų bei karčiųjų medžiagų šalinimas iš arbatžolių ir kavos pupelių | 5 mg/kg riebalų ar aliejaus 20 mg/kg skrudintų kavos pupelių ir arbatžolių |Dichlormetanas | Kofeino arba dirginamųjų bei karčiųjų medžiagų šalinimas iš arbatžolių ir kavos pupelių | 10 mg/kg skrudintų kavos pupelių ir 5 mg/kg arbatžolių |Pavadinimas | Didžiausios leidžiamos likučių normos maisto produkte ekstrahuojant kvapiąsias medžiagas iš natūralių žaliavų |Dietilo eteris | 2 mg/kg |Izobutanas | 1 mg/kg |Heksanas | 1 mg/kg |Cikloheksanas | 1 mg/kg |Metilacetatas | 1 mg/kg |1-butanolis | 1 mg/kg |2-butanolis | 1 mg/kg |Etilmetilketonas | 1 mg/kg |Dichlormetanas | 0,1 mg/kg |1-Metilpropanolis | 1 mg/kg |--------------------------------------------------


title: 1980 m. birželio 9 d. Komisijos direktyva, nustatanti simbolį, kuriuo gali būti žymimos medžiagos ir gaminiai, galintys liestis su maisto produktais

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31980L0590

Oficialusis leidinys L 151 , 19/06/1980 p. 0021 - 0022 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0203  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 9 p. 0125  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0203  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 11 p. 0024  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 11 p. 0024

		Komisijos direktyva1980 m. birželio 9 d.nustatanti simbolį, kuriuo gali būti žymimos medžiagos ir gaminiai, galintys liestis su maisto produktais(80/590/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1976 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyvą 76/893/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su medžiagomis ir gaminiais, galinčiais liestis su maisto produktais, suderinimo [1], ypač į jos 7 straipsnio 1 dalies a punkto paskutinę įtrauką,kadangi Direktyvos 76/893/EEB 7 straipsnio 1 dalies a punkto paskutinėje įtraukoje numatyta, kad reikia nustatyti simbolį, kuriuo vietoj nuorodos "tinka naudoti su maisto produktais" ar vietoj konkrečios nuorodos dėl šių medžiagų ar gaminių naudojimo gali būti ženklinamos medžiagos ir gaminiai;kadangi toks simbolis turi būti lengvai suprantamas; kadangi, be to, visomis įmanomomis techninėmis sąlygomis turi būti lengva juo žymėti medžiagas ir gaminius ar kitas priemones;kadangi priede pateiktas simbolis atitinka nurodytus reikalavimus;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 76/893/EEB 7 straipsnio 1 dalies a punkto paskutinėje įtraukoje minimas simbolis pateikiamas šios direktyvos priede.2 straipsnisValstybės narės imasi būtinų priemonių, kad nuo 1981 m. sausio 1 d. būtų leista naudoti 1 straipsnyje minimą simbolį.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1980 m. birželio 9 d.Komisijos varduÉtienne. DavignonKomisijos narys[1] OL L 340, 1976 12 9, p. 19.--------------------------------------------------BILAGANHANGANNEXANNEXEALLEGATOBIJLAGE+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Commission Directive 92/4/EEC of 10 February 1992 amending Council Directive 78/663/EEC laying down specific criteria of purity for emulsifiers, stabilizers, thickeners and gelling agents for use in foodstuffs

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31992L0004

Oficialusis leidinys L 055 , 29/02/1992 p. 0096 - 0097 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 22 p. 0004  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 22 p. 0004

		Komisijos direktyva 92/4/EEB1992 m. vasario 10 d.iš
 dalies keičianti Tarybos direktyvą 78/663/EEB, nustatančią specifinius
emulsiklių, stabilizatorių, tirštiklių ir standiklių, skirtų naudoti
maisto produktuose, grynumo kriterijusEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama
 į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių
narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama
naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [1],
ypač į jos 3 straipsnio 3 dalį,kadangi atsižvelgiant į Codex
Alimentarius priimtas specifikacijas ir į naujas gamybos technologijas,
būtina iš dalies pakeisti Tarybos direktyvą 78/663/EEB [2] su
paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 90/612/EEB [3];kadangi
 pagal Direktyvos 89/107/EEB 6 straipsnį buvo konsultuojamasi su Maisto
produktų moksliniu komitetu dėl nuostatų, kurios gali turėti įtakos
visuomenės sveikatai;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 78/663/EEB priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nurodyta šios direktyvos priede.2 straipsnisValstybės
 narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne
vėliau kaip 1993 m. birželio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai
jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos
šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda
daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato
valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1992 m. vasario 10 d.Komisijos varduMartin BangemannPirmininko pavaduotojas
[1] OL L 40, 1989 2 11, p. 27.[2] OL L 223, 1978 8 14, p. 7.[3] OL L 326, 1990 11 24, p. 58.--------------------------------------------------
PRIEDAS
Direktyvos 78/663/EEB priedas iš dalies keičiamas taip:
E 473 - Sacharozės esteriai:
a) cheminio apibūdinimo paskutinis sakinys pakeičiamas taip:
"Jų gamyboje neturi būti naudojami jokie kiti organiniai tirpikliai, išskyrus dimetilsulfoksidą, dimetilformamidą,
etilacetatą, izopropolo alkoholį, metalilo alkoholį ir metiletilketoną.";
b) po punkto dėl izobutanolio kiekio įrašomas šis punktas:
"Metiletilketono kiekis/ne daugiau kaip 10 mg/kg."


title: 1992 m. sausio 13 d. Komisijos direktyva 92/1/EEB dėl temperatūros kontroliavimo transporto priemonėse, sandėliuose ir saugyklose, skirtose greitai užšaldytiems žmonėms vartoti skirtiems maisto produktams laikyti

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31992L0001

Oficialusis leidinys L 034 , 11/02/1992 p. 0028 - 0029 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 11 p. 0005  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 11 p. 0005

		Komisijos direktyva 92/1/EEB1992 m. sausio 13 d.dėl temperatūros kontroliavimo transporto priemonėse, sandėliuose ir saugyklose, skirtose greitai užšaldytiems žmonėms vartoti skirtiems maisto produktams laikytiEUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/108/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių greitai užšaldytus žmonėms vartoti skirtus maisto produktus, suderinimo [1], ypač į jos 11 straipsnį,kadangi šiuo atveju taikomose įstatymų nuostatose turi būti išdėstyti tik tie reikalavimai, kurie yra esminiai ir privalomi, siekiant taip kontroliuoti transporto priemonių, sandėlių bei saugyklų temperatūrą, kad ji visiškai atitiktų Direktyvos 89/108/EEB 5 straipsnyje nustatytas temperatūras;kadangi šioje direktyvoje siūlomos priemonės yra suderintos su Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomone,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠi direktyva reglamentuoja temperatūros kontroliavimą transporto priemonėse, sandėliuose ir saugyklose, skirtose greitai užšaldytiems maisto produktams laikyti.2 straipsnis1. Transporto priemonėse, sandėliuose ir saugyklose turi būti įrengti prietaisai, skirti dažnai ir reguliariai kontroliuoti oro temperatūrą, kurioje laikomi greitai užšaldyti žmogui vartoti skirti maisto produktai.Matavimo prietaisai skirti transporto priemonėms, turi būti patvirtinti šalies, kurioje transporto priemonė yra registruota kompetentingos institucijos.Tokiu būdu išmatuotos temperatūros duomenis operatorius privalo pažymėti atitinkamos dienos data ir laikyti ne trumpiau kaip metus arba ilgiau, priklausomai nuo produkto pobūdžio.2. Vykstant mažmeninei prekybai, kai produktai laikomi šaldymo vitrinose ir jie paskirstomi vietoje, oro temperatūra matuojama bent vienu gerai matomu termometru, kuris, jei šaldymo vitrina yra atvira, rodo temperatūrą grįžtančiojo į šaldomąjį įrenginį oro srauto pusėje, kur aiškiai pažymėta didžiausio pakrovimo linija.3. Valstybės narės gali leisti nukrypti nuo šio straipsnio pirmos dalies nuostatų ir suteikti galimybę oro temperatūrą matuoti gerai matomu termometru, kai mažmeninės prekybos parduotuvėse produktų atsargos yra laikomos mažesnėse nei 10 kubinių metrų talpos šaldymo kamerose.3 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1993 m. liepos 3 d., įgyvendina šią direktyvą, išskyrus geležinkelio sritį, kuriai direktyvos įgyvendinimo data bus nustatyta vėliau.Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1992 m. sausio 13 d.Komisijos varduMartin bangemannPirmininko pavaduotojas[1] OL L 40, 1989 2 11, p. 34.--------------------------------------------------


title: 1991 m. sausio 16 d. Komisijos direktyva, papildanti Tarybos direktyvą 88/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktuose naudojamomis kvapiosiomis medžiagomis ir jų gamybos žaliavomis, suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0071

Oficialusis leidinys L 042 , 15/02/1991 p. 0025 - 0026 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 20 p. 0064  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 20 p. 0064

		Komisijos direktyva1991 m. sausio 16 d.papildanti Tarybos direktyvą 88/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktuose naudojamomis kvapiosiomis medžiagomis ir jų gamybos žaliavomis, suderinimo(91/71/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1988 m. birželio 22 d. Tarybos direktyvą 88/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktuose naudojamomis kvapiosiomis medžiagomis ir jų gamybos žaliavomis, suderinimo [1], ypač į jos 6 straipsnio 4 dalį,kadangi valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų dėl galutiniam vartotojui parduoti skirtų kvapiųjų medžiagų ženklinimo skirtumas gali trukdyti laisvai šių produktų apyvartai ir sudaryti sąlygas nelygiavertei konkurencijai;kadangi pagrindinis visų teisinių nuostatų, reglamentuojančių kvapiųjų medžiagų ženklinimą, tikslas turėtų būti būtinybė informuoti ir apsaugoti vartotoją;kadangi, vadovaujantis Tarybos direktyvos 88/388/EEB 10 straipsnyje nustatyta tvarka, Maisto produktų nuolatiniam komitetui buvo pateiktas priemonių, kurių turi būti imtasi, projektas, ir komitetas savo nuomonės nepareiškė; kadangi po to vadovaudamasi ta pačia tvarka Komisija pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi, pateikė Tarybai;kadangi Taryba iki tam tikslui skirtų trijų mėnesių pabaigos nepatvirtino jokių priemonių, ir Komisija turi patvirtinti siūlomą priemonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisPridedamas toks straipsnis:"9a straipsnis1. Kvapiosios medžiagos, kurios skirtos parduoti galutiniam vartotojui, negali būti parduodamos, jei ant jų etikečių nėra aiškiai matomos, įskaitomos ir neištrinamos privalomos informacijos:a) arba žodžio "kvapioji medžiaga", arba specifinio kvapiosios medžiagos pavadinimo arba apibūdinimo;b) arba užrašo "skirta maisto produktams", arba konkrečios nuorodos į maisto produktą, kuriam yra skirta tokia kvapioji medžiaga;c) tinkamumo vartoti termino pagal Tarybos direktyvos 79/112/EEB [2] 3 straipsnio 1 dalies Nr. 4 ir 9 straipsnį;d) jei reikia, specialių laikymo ir vartojimo sąlygų;e) vartojimo rekomendacijų, jeigu jų nebuvimas užkirstų kelią tinkamam kvapiųjų medžiagų vartojimui;f) neto kiekis, išreikštas masės ar tūrio vienetais;g) gamintojo, pakuotojo arba Bendrijoje įsisteigusio pardavėjo vardas arba įmonės pavadinimas ir adresas;h) prekių partijos nuoroda arba žymuo pagal Tarybos direktyvą 89/396/EEB [3];i) jei tai yra kvapiųjų medžiagų mišinys su kitomis medžiagomis, svorio mažėjimo tvarka nurodoma:- kvapioji medžiaga arba kvapiosios medžiagos pagal pirmiau minėtą a punktą,- kitų medžiagų pavadinimai arba, jei įmanoma, ir jų E numeriai.2. Žodžiu "natūralios" arba bet kuriuo kitu žodžiu, kurio reikšmė iš esmės yra ta pati, gali būti vadinamos tik kvapiosios medžiagos, kurioje kvapiosios medžiagos komponento sudėtyje yra tik tų kvapiųjų medžiagų, kurios apibrėžtos 1 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktyje ir (arba) kvapiųjų medžiagų preparatų, kaip apibrėžta 1 straipsnio 2 dalies c punkte. "Natūralia" arba bet kuriuo kitu žodžiu, iš esmės turinčiu tą pačią reikšmę, negali būti vadinama prekybai skirta kvapioji medžiaga, kurios etiketėje yra nuoroda, kad tai maisto produktas arba kvapiosios medžiagos žaliava, nebent toks kvapiosios medžiagos komponentas yra tam tikrų fizinių, fermentacijos ar mikrobiologinių procesų arba tradicinių maisto gamybos procesų būdu išskirtas iš natūralaus maisto produkto arba tokio kvapiosios medžiagos šaltinio.3. Šiame straipsnyje reikalaujama informacija turi būti pateikta pirkėjui lengvai suprantama kalba, nebent buvo imtasi kitų priemonių užtikrinti, kad pirkėjas būtų informuotas. Ši nuostata nereiškia, kad minėta informacija negali būti pateikiama įvairiomis kalbomis."2 straipsnis1. Jei būtina, valstybės narės atitinkamai iš dalies pakeičia savo įstatymus ir kitus teisės aktus, kad:- šios direktyvos reikalavimus atitinkančiais produktais būtų leista prekiauti ne vėliau kaip nuo 1992 m. birželio 30 dienos,- draudimas prekiauti šios direktyvos reikalavimų neatitinkančiais produktais įsigaliotų nuo 1994 m. sausio 1 dienos.Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės, priimdamos visas šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1991 m. sausio 16 d.Komisijos varduMartin bangemannPirmininko pavaduotojas[1] OL L 184, 1988 7 15, p. 61.[2] OL L 33, 1979 2 8, p. 1.[3] OL L 186, 1989 6 30, p. 21.--------------------------------------------------