title: 2006 m. balandžio 5 d.  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/12/EB dėl atliekų   (Tekstas svarbus EEE)

text:
27.4.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 114/9

      EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2006/12/EB
   of 2006 m. balandžio 5 d.
   dėl atliekų
   (tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnį,
   atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
   kadangi:

               (1)

               1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 75/442/EEB dėl atliekų (3) buvo keletą kartų iš esmės keičiama (4). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.

               (2)

               Pagrindinis visų nuostatų dėl atliekų tvarkymo tikslas turėtų būti žmonių sveikatos ir aplinkos apsauga nuo kenksmingo poveikio, kylančio dėl atliekų surinkimo, vežimo, apdorojimo, saugojimo ir išvertimo.

               (3)

               Atliekų tvarkymo veiksmingumui Bendrijoje pagerinti reikia bendros terminijos ir atliekų sąvokos apibrėžimo.

               (4)

               Efektyvus ir nuoseklus atliekų šalinimo ir panaudojimo reglamentavimas, išskyrus tam tikras išimtis, turėtų būti taikomas kilnojamajam turtui, kurio savininkas atsikrato, ketina arba privalo atsikratyti.

               (5)

               Siekiant tausoti gamtinius išteklius, reikėtų skatinti atliekų panaudojimą ir regeneruotų produktų, tokių kaip žaliavos, panaudojimą. Gali reikėti patvirtinti specialias taisykles pakartotinai panaudojamoms atliekoms.

               (6)

               Valstybės narės, siekdamos aukšto aplinkos apsaugos lygio, be veiksmų, kuriais užtikrinamas atsakingas atliekų šalinimas ir panaudojimas, turi imtis priemonių, kurios ribotų atliekų susidarymą, ypač skatinti švarias technologijas ir produktus, kurie gali būti regeneruojami ir pakartotinai panaudojami, atsižvelgti į esamas arba potencialias rinkos galimybes dėl panaudojamų atliekų.

               (7)

               Be to, bet kokie valstybių narių teisės aktų skirtumai dėl atliekų šalinimo ir panaudojimo gali pakenkti aplinkai ir trukdyti funkcionuoti vidaus rinkai.

               (8)

               Bendrijai kaip visumai svarbu tapti autonomiška atliekų šalinimo prasme ir atskiroms valstybėms narėms reikėtų siekti tokio autonomiškumo.

               (9)

               Tam, kad būtų pasiekti šie tikslai, valstybėse narėse turėtų būti sudaryti atliekų tvarkymo planai.

               (10)

               Reikia sumažinti atliekų judėjimą, ir valstybės narės gali numatyti su tuo susijusias priemones savo tvarkymo planuose.

               (11)

               Siekiant užtikrinti aukštą apsaugos lygį ir veiksmingą kontrolę, būtina numatyti atliekų šalinimu ir panaudojimu užsiimančių įmonių tvirtinimą ir patikrinimą.

               (12)

               Atsižvelgiant į konkrečias sąlygas ir tuomet, jei jos laikosi aplinkos apsaugos reikalavimų, kai kurias įmones, kurios pačios regeneruoja savo atliekas arba užsiima jų panaudojimu, galima atleisti nuo reikalavimo turėti leidimą. Tokias įmones reikėtų registruoti.

               (13)

               Tam, kad atliekas būtų galima stebėti nuo jų susidarymo iki galutinio pašalinimo, kitos su atliekomis susijusios įmonės, tokios kaip atliekų surinkėjai, vežėjai ir brokeriai taip pat turi būti tvirtinamos arba registruojamos ir reikiamai patikrinamos.

               (14)

               Išlaidų dalis, nepadengta įplaukomis už atliekų apdorojimą, turėtų būti padengta pagal principą „teršėjas moka“.

               (15)

               Šiai direktyvai būtinos įgyvendinti priemonės turėtų būti priimtos vadovaujantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (5).

               (16)

               Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į vidaus teisę terminais, numatytais III priedo B dalyje,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   1.   Šioje direktyvoje:

               a)

               „atliekos“ reiškia medžiagą ar daiktą, patenkantį į I priede nustatytas kategorijas, kurių atliekų turėtojas atsikrato, ketina atsikratyti arba privalo atsikratyti;

               b)

               „gamintojas“ reiškia visus asmenis, dėl kurių veiklos susidaro atliekos („pirminis gamintojas“) ir (arba) visus asmenis, kurie vykdo pirminį tvarkymą, maišymą ar kitas operacijas, pakeičiančias šių atliekų pobūdį ar sudėtį;

               c)

               „turėtojas“ reiškia atliekų gamintoją arba fizinį ar juridinį asmenį, kuris tas atliekas turi;

               d)

               „tvarkymas“ reiškia atliekų surinkimą, vežimą, panaudojimą ir šalinimą, įskaitant šių operacijų priežiūrą ir šalinimo vietų priežiūrą, po jų uždarymo;

               e)

               „šalinimas“ reiškia bet kurią operaciją, išvardytą IIA priede;

               f)

               „panaudojimas“ reiškia bet kurią operaciją, išvardytą IIB priede;

               g)

               „surinkimas“ reiškia atliekų rinkimą, rūšiavimą ir (arba) atliekų sumaišymą tam, kad jas pervežtų.

         2.   1 dalies a punkte nurodytais atvejais Komisija, veikdama 18 straipsnio 3 dalyje numatyta tvarka, sudaro sąrašą atliekų, priklausančių I priede nurodytoms kategorijoms. Šis sąrašas yra reguliariai peržiūrimas ir prireikus pataisomas tokia pat tvarka.
   2 straipsnis
   1.   Ši direktyva netaikoma:

               a)

               dujų išmetimams į atmosferą;

               b)

               tam, ką reguliuoja kiti teisės aktai:

                           i)

                           radioaktyviosioms atliekoms;

                           ii)

                           atliekoms, susidarančioms žvalgant, išgaunant, tvarkant ir saugant mineralinius išteklius, ir atliekoms iš veikiančių karjerų;

                           iii)

                           kritusiems gyvuliams ir šioms žemės ūkio atliekoms: srutoms ir kitoms natūralioms nepavojingoms medžiagoms, naudojamoms žemės ūkyje;

                           iv)

                           nuotekoms, išskyrus skystas atliekas;

                           v)

                           netinkamoms naudoti sprogstamosioms medžiagoms.

         2.   Specialios taisyklės, taikomos ypatingais atvejais arba papildančios šios direktyvos taisykles dėl konkrečių atliekų kategorijų tvarkymo, gali būti nustatytos atskiromis direktyvomis.
   3 straipsnis
   1.   Valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, skatinančių:

               a)

               pirma, atliekų prevenciją arba atliekų gamybos ir jų kenksmingo poveikio mažinimą, ypač tokiomis priemonėmis:

                           i)

                           švarių technologijų, tausojančių gamtos išteklius, kūrimu;

                           ii)

                           technikos plėtra ir rinkai teikiamais produktais, kuriuos gaminant, naudojant ar šalinant būtų kuo mažiau arba ir visai neprisidedama prie atliekų kaupimosi ar žalos didėjimo bei taršos pavojaus;

                           iii)

                           kūrimu atitinkamų technologijų galutiniam pavojingų medžiagų, esančių panaudojimui skirtose atliekose, šalinimui;

               b)

               antra:

                           i)

                           atliekų panaudojimą jas regeneruojant, pakartotinai panaudojant ar kitokiu būdu gaunant antrines žaliavas, arba

                           ii)

                           atliekų kaip energijos šaltinio panaudojimą.

         2.   Valstybės narės informuoja Komisiją apie visas priemones, kurių ketina imtis siekdamos įgyvendinti šio straipsnio 1 dalyje nurodytus tikslus, išskyrus atvejus, kai taikoma 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/34/EB, nustatanti informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką (6). Apie šias priemones Komisija informuoja kitas valstybes nares ir 18 straipsnio 1 dalyje nurodytą komitetą.
   4 straipsnis
   1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad atliekos būtų panaudotos ar pašalintos nesukeliant pavojaus žmonių sveikatai ir nenaudojant procesų ar būdų, galinčių pakenkti aplinkai, visų pirma:

               a)

               nesukeliant pavojaus vandeniui, orui, dirvožemiui, augalams ir gyvūnams;

               b)

               nesukeliant triukšmo ar kvapų;

               c)

               nedarant neigiamo poveikio kraštovaizdžiui ar ypatingai svarbioms vietovėms.

         2.   Valstybės narės taip pat imasi būtinų priemonių uždrausti atliekų išmetimą, išvertimą ar nekontroliuojamą šalinimą.
   5 straipsnis
   1.   Kai reikia ar pageidautina, valstybės narės, bendradarbiaudamos su kitomis valstybėmis narėmis, imasi atitinkamų priemonių sudaryti integruotą ir tolygų atliekų šalinimo tinklą naudojant geriausią prieinamą gamybos būdą, nereikalaujantį pernelyg didelių išlaidų. Tinklas turi suteikti galimybę Bendrijai kaip visumai pačiai tvarkyti atliekų šalinimą, o valstybėms narėms siekti to tikslo individualiai, atsižvelgiant į geografines sąlygas ir būtinybę tam tikroms atliekų rūšims naudoti specialius įrenginius.
   2.   1 dalyje nurodytas tinklas turi suteikti galimybę atliekas šalinti bet kuriame iš artimiausių objektų tinkamais būdais ir technologijomis, kad būtų užtikrinta aukšto lygio visuomenės sveikatos ir aplinkos apsauga.
   6 straipsnis
   Valstybės narės įsteigia arba paskiria kompetentingą instituciją arba institucijas, atsakingas už šios direktyvos įgyvendinimą.
   7 straipsnis
   1.   Siekdama (-os) įgyvendinti 3, 4 ir 5 straipsniuose numatytus tikslus, 6 straipsnyje nurodyta (-os) kompetentinga institucija arba institucijos privalo kuo skubiau sudaryti vieną ar daugiau atliekų valdymo planų. Tokiuose planuose nurodoma:

               a)

               atliekų, kurias reikia panaudoti arba pašalinti, rūšis, kiekis ir kilmė;

               b)

               bendrieji techniniai reikalavimai;

               c)

               bet kurios specialios priemonės, skirtos konkrečioms atliekų rūšims;

               d)

               tinkamos šalinimo vietos ar objektai.

         2.   Planuose, nurodytuose 1 dalyje, gali būti nurodoma, pavyzdžiui:

               a)

               fiziniai ar juridiniai asmenys, įgalioti rūpintis atliekų tvarkymu;

               b)

               atliekų panaudojimo ar šalinimo darbų išlaidų sąmata;

               c)

               atitinkamos priemonės, skatinančios atliekų rinkimo, rūšiavimo ir tvarkymo racionalizavimą.

         3.   Rengdamos tokius planus, valstybės narės turi bendradarbiauti su kitomis valstybėmis narėmis ir Komisija. Apie tai jos informuoja Komisiją.
   4.   Valstybės narės gali imtis reikiamų priemonių užkirsti kelią atliekų judėjimui, neatitinkančiam atliekų valdymo planų. Apie visas tokias priemones jos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
   8 straipsnis
   Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad bet kuris atliekų turėtojas:

               a)

               pasirūpintų, kad atliekas sutvarkytų privatus ar valstybinis atliekų surinkėjas arba įmonė, vykdanti IIA arba IIB prieduose nurodytas operacijas, arba

               b)

               panaudotų ar pašalintų atliekas pats pagal šios direktyvos nuostatas.

         9 straipsnis
   1.   Kad galėtų įgyvendinti 4, 5 ir 7 straipsnius, bet kuri įmonė ar ūkio subjektas, vykdantis IIA priede numatytas operacijas, turi gauti atitinkamą 6 straipsnyje nurodytos kompetentingos institucijos leidimą.
   Tokiame leidime nurodoma:

               a)

               atliekų rūšis ir kiekis;

               b)

               techniniai reikalavimai;

               c)

               būtinos saugos priemonės;

               d)

               atliekų šalinimo vieta;

               e)

               tvarkymo būdas.

         2.   Leidimai gali būti išduodami tam tikram laikotarpiui, gali būti atnaujinami, išduodami su tam tikromis sąlygomis ir įpareigojimais arba, jei numatomas atliekų šalinimo būdas yra nepriimtinas ir žalingas aplinkai, gali būti atsisakoma išduoti leidimą.
   10 straipsnis
   4 straipsnio taikymo tikslais bet kuri IIB priede nurodytas operacijas vykdanti įmonė ar ūkio subjektas privalo gauti leidimą.
   11 straipsnis
   1.   Nepažeidžiant 1991 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyvos 91/689/EEB dėl pavojingų atliekų (7) 9 ar 10 straipsniuose numatyto reikalavimo gauti leidimą galima netaikyti:

               a)

               įmonėms ar ūkio subjektams, savo atliekas šalinantiems gamybos vietoje;
               ir

               b)

               įmonėms ar ūkio subjektams, panaudojantiems atliekas.

         2.   Išimtis, nurodyta 1 dalyje, gali būti taikoma tik:

               a)

               jei kompetentingos institucijos yra priėmusios kiekvienai veiklos rūšiai bendrąsias taisykles, nustatančias atliekų rūšis ir kiekius bei sąlygas, kai minimai veiklai gali būti netaikomas reikalavimas gauti leidimą, ir

               b)

               jei atliekų rūšys ir kiekiai bei jų šalinimo ar panaudojimo būdai atitinka 4 straipsnyje numatytas sąlygas.

         3.   Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos įmonės ar ūkio subjektai privalo užsiregistruoti kompetentingose institucijose.
   4.   Valstybės narės informuoja Komisiją apie bendrąsias taisykles, priimtas vadovaujantis 2 dalies a punktu.
   12 straipsnis
   Įmonės ar ūkio subjektai, kurių veikla – atliekų surinkimas ar pervežimas arba jų šalinimo ar perdirbimo organizavimas kitiems asmenims (tarpininkai), jei jiems nereikia gauti atitinkamų leidimų veiklai vykdyti, turi būti registruojami kompetentingose institucijose.
   13 straipsnis
   Įmones ar ūkio subjektus, vykdančius 9–12 straipsniuose nurodytas operacijas, reguliariai tikrina kompetentingos institucijos.
   14 straipsnis
   1.   Visos 9 ir 10 straipsniuose minimos įmonės ar ūkio subjektai:

               a)

               tvarko dokumentaciją apie I priede nurodytų atliekų ir IIA arba IIB priede nurodytų operacijų kiekį, pobūdį, kilmę ir, jei taikytina, paskirtį, surinkimo dažnumą, pervežimo ir tvarkymo būdus;

               b)

               paprašius suteikia šią informaciją 6 straipsnyje nurodytoms kompetentingoms institucijoms.

         2.   Valstybės narės gali reikalauti, kad 1 dalies nuostatų laikytųsi ir gamintojai.
   15 straipsnis
   Pagal principą „teršėjas moka“, atliekų šalinimo išlaidas privalo padengti:

               a)

               turėtojas, kurio atliekas tvarko atliekų surinkėjas arba įmonė, kaip numatyta 9 straipsnyje, ir (arba)

               b)

               ankstesni turėtojai arba produkto, iš kurio atliekos atsirado, gamintojai.

         16 straipsnis
   Valstybės narės kas treji metai siunčia Komisijai informaciją apie šios direktyvos įgyvendinimą pagal sektorius, kurioje atsispindi ir kitos atitinkamos Bendrijos direktyvos. Ši ataskaita parengiama Komisijos sudaryto klausimyno arba gairių pagrindu 18 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka. Klausimynas arba gairės atsiunčiamos valstybėms narėms prieš šešis mėnesius iki ataskaita apimamo laikotarpio pradžios. Ataskaita nusiunčiama Komisijai per devynis mėnesius nuo ja apimamo trejų metų trukmės ataskaitinio laikotarpio pabaigos.
   Komisija per devynis mėnesius po ataskaitų iš valstybių narių gavimo paskelbia Bendrijos pranešimą apie direktyvos įgyvendinimą.
   17 straipsnis
   Pakeitimai, reikalingi užtikrinti, kad šios direktyvos priedai atitiktų mokslo ir technikos pažangą, priimami 18 straipsnio 3 dalyje numatyta tvarka.
   18 straipsnis
   1.   Komisijai padeda komitetas.
   2.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje numatytas terminas yra vienas mėnuo.
   3.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
   Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje numatytas terminas yra trys mėnesiai.
   4.   Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.
   19 straipsnis
   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.
   20 straipsnis
   Direktyva 75/442/EEB yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į vidaus teisę terminais, numatytais III priedo B dalyje.
   Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal IV priede pateiktą atitikmenų lentelę.
   21 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   22 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre, 2006 m. balandžio 5 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BORRELL FONTELLES

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. WINKLER

      (1)  OL C 112, 2004 4 30, p. 46.

      (2)  2004 m. kovo 9 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 102 E, 2004 4 28, p. 106) ir 2006 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  OL L 194, 1975 7 25, p. 39. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (4)  Žr. III priedo A dalį.

      (5)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.

      (6)  OL L 204, 1998 7 21, p. 37. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. stojimo aktu.

      (7)  OL L 377, 1991 12 31, p. 20. Direktyva su pakeitimais, padarytais Direktyva 94/31/EB (OL L 168, 1994 7 2, p. 28).

      I PRIEDAS
      ATLIEKŲ KATEGORIJOS

                  Q1

                  Gamybos ar vartojimo liekanos, nenurodytos toliau.

                  Q2

                  Produktai, neatitinkantys gaminio charakteristikos.

                  Q3

                  Produktai, kurių vartojimo laikas pasibaigęs.

                  Q4

                  Išsipylusios, pamestos ar avariją patyrusios medžiagos, įskaitant bet kurias medžiagas, įrenginius ir kt., užterštus tokios avarijos metu.

                  Q5

                  Medžiagos, užterštos dėl planuotų veiksmų (pvz., valymo operacijų atliekos, pakavimo medžiagos, talpyklos ir t. t.).

                  Q6

                  Nenaudojamos dalys (pvz., netinkamos baterijos, panaudoti katalizatoriai ir t. t.).

                  Q7

                  Medžiagos, kurios nebetinka naudoti (pvz., užterštos rūgštys, užteršti tirpikliai, panaudotos grūdinimo druskos ir t. t.).

                  Q8

                  Pramoninių procesų liekanos (pvz., šlakai, distiliatorių nuosėdos ir t. t.).

                  Q9

                  Teršalų valymo atliekos (pvz., dujų plautuvų nuosėdos, frezavimo dulkės, panaudoti filtrai ir t. t.).

                  Q10

                  Apdirbimo/apdailos liekanos (pvz., tekinimo, frezavimo darbų atliekos ir t. t.).

                  Q11

                  Žaliavų gavybos ir tvarkymo atliekos (pvz., kalnakasybos atliekos, naftotiekių paplavos ir t. t.).

                  Q12

                  Sumaišytos medžiagos (pvz., naftos produktai, užteršti polichlorintu bifenilu ir t. t.).

                  Q13

                  Bet kurios medžiagos, junginiai ar produktai, kuriuos vartoti draudžia įstatymas.

                  Q14

                  Produktai, netinkami naudoti jų turėtojui (pvz., žemės ūkio, buitinės, biuro, komercinės ir prekybos atliekos ir t. t.).

                  Q15

                  Užterštos medžiagos, junginiai ar produktai, susidarantys dėl žemės darbų.

                  Q16

                  Bet kurios medžiagos, junginiai ar produktai, neminimi pirmiau išvardytose kategorijose.

      IIA PRIEDAS
      ATLIEKŲ ŠALINIMO OPERACIJOS

         Pastaba: Šiame priede šalinimo operacijos išvardytos tokia seka, kokia yra vykdomos. Pagal 4 straipsnį atliekos turi būti šalinamos nesukeliant pavojaus žmonių sveikatai ir nenaudojant procesų ar metodų, galinčių pakenkti aplinkai.

                  D1

                  Išvertimas ant žemės ar po žeme (pvz., sąvartynuose ir t. t.).

                  D2

                  Apdorojimas žemėje (pvz., biologinis skystų atliekų ar dumblo skaidymas dirvožemyje ir t. t.).

                  D3

                  Giluminis įpurškimas (pvz., pumpuojamų atliekų įpurškimas į šulinius, šachtas, druskos olas ar natūraliai susidariusias ertmes ir t. t.).

                  D4

                  Surinkimas į tvenkinius ant žemės paviršiaus (pvz., skystų atliekų ar dumblo supylimas į duobes, baseinus ar lagūnas ir t. t.).

                  D5

                  Šalinimas specialiai įrengtuose sąvartynuose (pvz., dėjimas į atskiras sekcijas, kurios uždengiamos ir izoliuojamos viena nuo kitos ir nuo aplinkos ir t. t.).

                  D6

                  Išmetimas į vandens telkinį, išskyrus jūras ir vandenynus.

                  D7

                  Išmetimas į jūras ir vandenynus, įskaitant įterpimą į jūros dugną.

                  D8

                  Biologinis apdorojimas, nenurodytas kitur šiame priede, dėl kurio susidaro galutiniai junginiai ar mišiniai, šalinami bet kuriuo D1–D7 ir D9–D12 būdu.

                  D9

                  Fizinis ir cheminis apdorojimas, nenurodytas kitur šiame priede, dėl kurio susidaro galutiniai junginiai ar mišiniai, šalinami bet kuriuo D1–D8 ir D10–D12 būdu (pvz., garinimas, džiovinimas, kalcinavimas ir t. t.).

                  D10

                  Deginimas sausumoje.

                  D11

                  Deginimas jūroje.

                  D12

                  Nuolatinis saugojimas (pvz., konteinerių laikymas šachtose ir t. t.).

                  D13

                  Maišymas prieš bet kurią iš D1–D12 operacijų.

                  D14

                  Perpakavimas prieš bet kurią iš D1–D13 operacijų.

                  D15

                  Saugojimas prieš bet kurią iš D1–D14 operacijų (išskyrus laikinąjį saugojimą susidarymo vietoje surinkimo metu).

      IIB PRIEDAS
      ATLIEKŲ PANAUDOJIMO OPERACIJOS

         Pastaba: Šiame priede atliekų naudojimo operacijos išvardytos tokia seka, kokia yra vykdomos. Pagal 4 straipsnį atliekos turi būti naudojamos nesukeliant pavojaus žmonių sveikatai ir nenaudojant procesų ar būdų, galinčių pakenkti aplinkai.

                  R1

                  Panaudojimas kaip kuro ar kitos priemonės energijai gauti.

                  R2

                  Tirpiklių atnaujinimas ir regeneracija.

                  R3

                  Organinių medžiagų, nenaudojamų kaip tirpikliai, perdirbimas (atnaujinimas) (įskaitant kompostavimą ir kitus biologinio perdirbimo metodus).

                  R4

                  Metalų ir metalų junginių perdirbimas (atnaujinimas).

                  R5

                  Kitų neorganinių medžiagų perdirbimas (atnaujinimas).

                  R6

                  Rūgščių ar bazių regeneracija.

                  R7

                  Užterštumui mažinti naudojamų komponentų atnaujinimas.

                  R8

                  Katalizės komponentų atnaujinimas.

                  R9

                  Pakartotinis naftos perdirbimas arba kitoks pakartotinis naftos produktų naudojimas.

                  R10

                  Apdorojimas žemėje, naudingas žemės ūkiui ar gerinantis aplinkos būklę.

                  R11

                  Atliekų, gautų iš R1–R10 naudojimo operacijų, panaudojimas.

                  R12

                  Pasikeitimas atliekomis, siekiant taikyti joms bet kurią iš R1–R11 naudojimo operacijų.

                  R13

                  Atliekų saugojimas prieš bet kurią iš R1–R12 naudojimo operacijų (išskyrus laikinąjį saugojimą prieš surinkimą atliekų susidarymo vietoje).

      III PRIEDAS
      A DALIS
      PANAIKINAMA DIREKTYVA SU VĖLESNIAIS PAKEITIMAIS

         (nurodyta 20 straipsnyje)

                  Tarybos direktyva 75/442/EEB (OL L 194, 1975 7 25, p. 39)

                  Tarybos direktyva 91/156/EEB (OL L 78, 1991 3 26, p. 32)

                  Tarybos direktyva 91/692/EEB (OL L 377, 1991 12 31, p. 48)

                  tik VI priede pateikta nuoroda į Direktyvą 75/442/EEB

                  Komisijos sprendimas 96/350/EB (OL L 135, 1996 6 6, p. 32)

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1)

                  tik III priedo 1 punktas

            B DALIS
      PERKĖLIMO Į VIDAUS TEISĘ TERMINŲ SĄRAŠAS

         (nurodytas 20 straipsnyje)

                  Direktyva

                  Perkėlimo terminas

                  75/442/EEB

                  1977 m. liepos 17 d.

                  91/156/EEB

                  1993 m. balandžio 1 d.

                  91/692/EEB

                  1995 m. sausio 1 d.

      IV PRIEDAS
      ATITIKMENŲ LENTELĖ

                  Direktyva 75/442/EEB

                  Ši direktyva

                  1 straipsnio įžanginė formuluotė

                  1 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  1 straipsnio a punkto pirma pastraipa

                  1 straipsnio 1 dalies a punktas

                  1 straipsnio a punkto antra pastraipa

                  1 straipsnio 2 dalis

                  1 straipsnio b–g punktai

                  1 straipsnio 1 dalies b–g punktai

                  2 straipsnis

                  2 straipsnis

                  3 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  3 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto įžanginė formuluotė

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto įžanginė formuluotė

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto pirma įtrauka

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktis

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto antra įtrauka

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktis

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto trečia įtrauka

                  3 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktis

                  3 straipsnio 1 dalies b punkto įžanginė formuluotė

                  3 straipsnio 1 dalies b punkto įžanginė formuluotė

                  3 straipsnio 1 dalies b punkto pirma įtrauka

                  3 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktis

                  3 straipsnio 1 dalies b punkto antra įtrauka

                  3 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktis

                  3 straipsnio 2 dalis

                  3 straipsnio 2 dalis

                  4 straipsnio pirmos pastraipos įžanginė formuluotė

                  4 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  4 straipsnio pirmos pastraipos pirma įtrauka

                  4 straipsnio 1 dalies a punktas

                  4 straipsnio pirmos pastraipos antra įtrauka

                  4 straipsnio 1 dalies b punktas

                  4 straipsnio pirmos pastraipos trečia įtrauka

                  4 straipsnio 1 dalies c punktas

                  4 straipsnio antra pastraipa

                  4 straipsnio 2 dalis

                  5 straipsnis

                  5 straipsnis

                  6 straipsnis

                  6 straipsnis

                  7 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos įžanginė formuluotė

                  7 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  7 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos pirma įtrauka

                  7 straipsnio 1 dalies a punktas

                  7 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antra įtrauka

                  7 straipsnio 1 dalies b punktas

                  7 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos trečia įtrauka

                  7 straipsnio 1 dalies c punktas

                  7 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos ketvirta įtrauka

                  7 straipsnio 1 dalies d punktas

                  7 straipsnio 1 dalies antros pastraipos įžanginė formuluotė

                  7 straipsnio 2 dalies įžanginė formuluotė

                  7 straipsnio 1 dalies antros pastraipos pirma įtrauka

                  7 straipsnio 2 dalies a punktas

                  7 straipsnio 1 dalies antros pastraipos antra įtrauka

                  7 straipsnio 2 dalies b punktas

                  7 straipsnio 1 dalies antros pastraipos trečia įtrauka

                  7 straipsnio 2 dalies c punktas

                  7 straipsnio 2 dalis

                  7 straipsnio 3 dalis

                  7 straipsnio 3 dalis

                  7 straipsnio 4 dalis

                  8 straipsnio įžanginė formuluotė

                  8 straipsnio įžanginė formuluotė

                  8 straipsnio pirma įtrauka

                  8 straipsnio a punktas

                  8 straipsnio antra įtrauka

                  8 straipsnio b punktas

                  9 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  9 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos įžanginė formuluotė

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos įžanginė formuluotė

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos pirma įtrauka

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a punktas

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos antra įtrauka

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos b punktas

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos trečia įtrauka

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos c punktas

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ketvirta įtrauka

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos d punktas

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos penkta įtrauka

                  9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos e punktas

                  9 straipsnio 2 dalis

                  9 straipsnio 2 dalis

                  10 straipsnis

                  10 straipsnis

                  11 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

                  11 straipsnio 1 dalis

                  11 straipsnio 1 dalies antros pastraipos įžanginė formuluotė

                  11 straipsnio 2 dalies įžanginė formuluotė

                  11 straipsnio 1 dalies antros pastraipos pirma įtrauka

                  11 straipsnio 2 dalies a punktas

                  11 straipsnio 1 dalies antros pastraipos antra įtrauka

                  11 straipsnio 2 dalies b punktas

                  11 straipsnio 2 dalis

                  11 straipsnio 3 dalis

                  11 straipsnio 3 dalis

                  11 straipsnio 4 dalis

                  12 straipsnis

                  12 straipsnis

                  13 straipsnis

                  13 straipsnis

                  14 straipsnio pirmos pastraipos įžanginė formuluotė

                  14 straipsnio 1 dalies įžanginė formuluotė

                  14 straipsnio pirmos pastraipos pirma įtrauka

                  14 straipsnio 1 dalies a punktas

                  14 straipsnio pirmos pastraipos antra įtrauka

                  14 straipsnio 1 dalies b punktas

                  14 straipsnio antra pastraipa

                  14 straipsnio 2 dalis

                  15 straipsnio įžanginė formuluotė

                  15 straipsnio įžanginė formuluotė

                  15 straipsnio pirma įtrauka

                  15 straipsnio a punktas

                  15 straipsnio antra įtrauka

                  15 straipsnio b punktas

                  16 straipsnio pirma pastraipa

                  16 straipsnio pirma pastraipa ir 18 straipsnio 2 dalis

                  16 straipsnio antra pastraipa

                  ___

                  16 straipsnio trečia pastraipa

                  16 straipsnio antra pastraipa

                  17 straipsnis

                  17 straipsnis

                  18 straipsnio 1 dalis

                  18 straipsnio 1 dalis

                  18 straipsnio 2 dalis

                  18 straipsnio 3 dalis

                  18 straipsnio 3 dalis

                  18 straipsnio 4 dalis

                  19 straipsnis

                  ___

                  20 straipsnis

                  19 straipsnis

                  ___

                  20 straipsnis

                  ___

                  21 straipsnis

                  21 straipsnis

                  22 straipsnis

                  I priedas

                  I priedas

                  IIA priedas

                  IIA priedas

                  IIB priedas

                  IIB priedas

                  ___

                  III priedas

                  ___

                  IV priedas


title: 1979 m. birželio 25 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijomis, apsaugančiomis nuo apvirtimo (statinis bandymas), suderinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31979L0622

Oficialusis leidinys L 179 , 17/07/1979 p. 0001 - 0030 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0010  specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 8 p. 0147  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0010  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 10 p. 0108  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 10 p. 0108

		Tarybos direktyva1979 m. birželio 25 d.dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijomis, apsaugančiomis nuo apvirtimo (statinis bandymas), suderinimo(79/622/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 100 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],kadangi techniniai reikalavimai, kuriuos traktoriai privalo atitikti pagal nacionalinius įstatymus, siejasi, inter alia, su konstrukcijomis, apsaugančiomis nuo apvirtimo, ir su šių konstrukcijų pritvirtinimu prie traktoriaus;kadangi šie reikalavimai pavienėse valstybėse narėse skiriasi; kadangi todėl būtina, kad visos valstybės narės nustatytų vienodus reikalavimus arba papildydamos jose galiojančias nuostatas, arba pakeisdamos jas naujomis, visų pirma siekiant sudaryti galimybę, kad EEB tipo patvirtinimo tvarka, apie kurią kalbama 1974 m. kovo 4 d. Tarybos direktyvoje 74/150/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ar miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimą, suderinimo [3], galėtų būti taikoma kiekvienam traktoriaus tipui;kadangi suvienodinta sudėtinių dalių tipo patvirtinimo tvarka suteikia galimybę kiekvienai valstybei narei patikrinti, ar laikomasi bendrų konstrukcijos ir bandymo reikalavimų ir, išsiuntus sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikato, užpildyto kiekvienam konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, ir jos pritvirtinimo prie traktoriaus tipui, kopiją, pranešti kitoms valstybėms narėms savo išvadas; kadangi uždėjus EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą ant visų konstrukcijų, pagamintų laikantis patvirtinto tipo reikalavimų, nėra jokios būtinybės techniškai tikrinti tokias konstrukcijas kitose valstybėse narėse,kadangi bendri reikalavimai dėl konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, kitų detalių ir techninių rodiklių, ypač matmenų, durų, nedūžtamojo stiklo, įtaisų, neleidžiančių apvirtusiam traktoriui keletą kartų virsti, ir dėl keleivių apsaugos bus nustatyti vėliau;kadangi suderintais reikalavimais iš esmės yra siekiama visoje Bendrijoje užtikrinti saugą keliuose ir dirbant; kadangi dėl šios priežasties būtina nustatyti įpareigojimą traktoriuose, kuriems taikomos šios direktyvos nuostatos, įmontuoti konstrukcijas, apsaugančias nuo apvirtimo; kadangi iki nustatytinos datos 1977 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvoje 77/536/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reguliuojančių ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijas, apsaugančias nuo apvirtimo, suderinimo [4] nurodytuose traktoriuose turėtų būti įmontuotos Direktyvos 77/536/EEB arba šios direktyvos nuostatas atitinkančios konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo;kadangi traktoriams skirtų nacionalinių įstatymų suderinimas apima valstybių narių patikrinimų, kuriuos kiekviena valstybė narė atlieka pagal bendrus reikalavimus, abipusį pripažinimą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Valstybės narės suteikia EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą visiems konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, ir jos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisų tipams, atitinkantiems I–V prieduose nustatytus konstrukcijos ir bandymų reikalavimus.2. EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusi valstybė narė imasi reikiamų priemonių patikrinti, kiek tai būtina ir, jeigu reikia, bendradarbiaudama su kitų valstybių narių kompetentingomis institucijomis, ar produkcijos pavyzdžiai atitinka patvirtintą tipą. Tokie patikrinimai atliekami rengiant atsitiktinius tikrinimus.2 straipsnisValstybės narės dėl kiekvieno konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, ir jos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaiso tipo, kurį jos patvirtina pagal 1 straipsnio nuostatas, traktoriaus ar konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, gamintojui arba gamintojo įgaliotam atstovui išduoda EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, atitinkantį VI priede pateiktą pavyzdį.Valstybės narės imasi visų atitinkamų priemonių, kad nebūtų naudojami ženklai, galintys kelti painiavą tarp konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo, kurioms pagal 1 straipsnio nuostatas suteiktas sudėtinės dalies tipo patvirtinimas, ir kitų įtaisų.3 straipsnis1. Jokia valstybė narė negali uždrausti pateikti į rinką konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo, arba jų pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisų dėl priežasčių, susijusių su jų konstrukcija, jeigu jie yra su EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu.2. Vis dėlto valstybė narė gali uždrausti pateikti į rinką konstrukcijas, apsaugančias nuo apvirtimo, su EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu, kurios aiškiai neatitinka patvirtinto tipo reikalavimų.Valstybė narė nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie priemones, kurių imtasi, ir nurodo priežastis, dėl kurių priimtas toks sprendimas.4 straipsnisKiekvienos valstybės narės kompetentingos institucijos kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms per vieną mėnesį nusiunčia sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikatų, kurių pavyzdys pateiktas VII priede, užpildytų kiekvienam konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, tipui, kuriam valstybės narės suteikia patvirtinimą arba atsisako suteikti patvirtinimą, kopijas.5 straipsnis1. Jeigu EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą suteikusi valstybė narė nustato, kad kai kurios konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, ir jų pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisai, turintys tą patį EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklą, neatitinka tipo, kurį valstybė narė yra patvirtinusi, reikalavimų, tokia valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad produkcijos pavyzdžiai atitiktų patvirtinto tipo reikalavimus. Šios valstybės narės kompetentingos institucijos kitos valstybės narės kompetentingoms institucijoms praneša apie priimtas priemones, kurios prireikus, jeigu pakartotinai ir šiurkščiai pažeidžiami nustatyti reikalavimai, gali apimti ir EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo paskelbimą netekusiu galios. Minėtos institucijos imasi tokių pat priemonių, jeigu kitos valstybės narės kompetentingos institucijos joms praneša apie reikalavimų nesilaikymą.2. Valstybių narių kompetentingos institucijos per vieną mėnesį viena kitoms praneša apie visus EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimus, paskelbtus netekusiais galios, ir apie priežastis, dėl kurių tokios priemonės imtasi.6 straipsnisKai remiantis nuostatomis, priimtomis įgyvendinant šią direktyvą, priimamas bet koks sprendimas atsisakyti suteikti EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimą konstrukcijai, apsaugančiai nuo apvirtimo, ir jos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisams, arba uždrausti juos pateikti į rinką ar naudoti, arba tokį tipo patvirtinimą paskelbti netekusiu galios, nurodomos išsamios tokio sprendimo priežastys. Apie tokį sprendimą pranešama suinteresuotai šaliai, kuri kartu yra informuojama apie jai prieinamas savo teisių gynimo priemones pagal valstybėse narėse galiojančius įstatymus ir apie terminus, per kuriuos leidžiama tokiomis savo teisių gynimo priemonėmis pasinaudoti.7 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti suteikti traktoriui EEB tipo patvirtinimą arba nacionalinį tipo patvirtinimą dėl priežasčių, susijusių su konstrukcija, apsaugančia nuo apvirtimo, arba jos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisais, jeigu jie yra su EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu ir jeigu laikomasi VIII priede išdėstytų reikalavimų.8 straipsnisJokia valstybė narė negali atsisakyti įregistruoti arba uždrausti parduoti, pradėti eksploatuoti arba naudoti traktorius dėl priežasčių, susijusių su konstrukcija, apsaugančia nuo apvirtimo, ir jos pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisais, jeigu jie yra su EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo ženklu ir jeigu laikomasi VIII priede išdėstytų reikalavimų.9 straipsnisŠi direktyva taikoma traktoriams, kaip apibrėžta Direktyvos 74/150/EEB 1 straipsnyje, atitinkantiems šiuos rodiklius:- jeigu traktoriaus užpakalinės ašies prošvaisa ne didesnė kaip 1000 mm,- jeigu pastovus arba mažiausias reguliuojamas vienos iš varomųjų ašių tarpvėžės plotis yra 1150 mm arba didesnis,- jeigu numatyta, kad traktoriui gali būti pritvirtinamas daugtaškis sukabintuvas nuimamiems agregatams ir padargų sukabintuvas,- kurių masė turi būti 800 kg ar didesnė, atitinkanti traktorių be krovinio svorį, kaip apibrėžta Direktyvos 74/150/EEB I priedo 2.4 skirsnyje, įskaitant konstrukciją, apsaugančią nuo apvirtimo, kuri pritvirtinta pagal šios direktyvos nuostatas, ir didžiausių matmenų padangas, kurias yra rekomendavęs gamintojas.10 straipsnis9 straipsnyje nurodytam traktoriui, pristatytam, kad jam būtų suteiktas EEB tipo patvirtinimas, turi būti pritvirtinta I–IV prieduose nustatytus reikalavimus atitinkanti konstrukcija, apsauganti nuo apvirtimo.Tačiau Direktyvos 77/536/EEB 9 straipsnyje apibrėžtiems traktoriams, kai jie pristatomi, kad jiems būtų suteiktas EEB tipo patvirtinimas, gali būti pritvirtinta minėtos direktyvos I–IV prieduose nustatytus reikalavimus atitinkanti konstrukcija, apsauganti nuo apvirtimo.11 straipsnisVisi pakeitimai, būtini šios direktyvos priedų reikalavimus derinant su technikos pažanga, priimami laikantis Direktyvos 74/150/EEB 13 straipsnyje nustatytos tvarkos.12 straipsnis1. Valstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios per aštuoniolika mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.2. Valstybės narės užtikrina, kad pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų, kurias jos priima šios direktyvos taikymo srityje, tekstai būtų perduoti Komisijai.13 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1979 m. birželio 25 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Le Theule[1] OL C 296, 1978 12 11, p. 69.[2] OL C 128, 1979 5 21, p. 18.[3] OL L 84, 1974 3 28, p. 10.[4] OL L 220, 1977 8 29, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDŲ SĄRAŠASI priedas: | EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sąlygos |II priedas: | Saugos konstrukcijų ir įtaisų, kuriais jos pritvirtinamos prie traktoriaus, stiprumo bandymų sąlygos |III priedas: | Bandymų atlikimo tvarka |IV priedas: | Paveikslai |V priedas: | Bandymų ataskaitos pavyzdys |VI priedas: | Ženklai |VII priedas: | EEB sudėtinės dalies tipo patvirtinimo sertifikatas |VIII priedas: | EEB tipo patvirtinimo sąlygos |IX priedas: | EEB tipo patvirtinimo sertifikato, išduoto traktoriui, priedas dėl saugos konstrukcijų ir jų pritvirtinimo prie traktoriaus įtaisų stiprumo (statiniai bandymai). |--------------------------------------------------


title: Tarybos direktyva 1991 m. birželio 10 d. dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31991L0308

Oficialusis leidinys L 166 , 28/06/1991 p. 0077 - 0083 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 10 tomas 1 p. 0068  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 10 tomas 1 p. 0068

		Tarybos direktyva1991 m. birželio 10 d.dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui(91/308/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos Steigimo sutartį ir ypač į jos 57 straipsnio 2 dalies pirmąjį ir trečiąjį sakinius bei 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1]bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonominių ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],kadangi kredito įstaigų ir finansų įstaigų panaudojimas pajamų, gautų iš nusikalstamos veiklos, plovimui (toliau — pinigų plovimas) gali sukelti rimtą grėsmę šių įstaigų mokumui ir stabilumui bei visos finansų sistemos patikimumui, ir tokiu būdu jos gali prarasti visuomenės pasitikėjimą;kadangi dėl nepakankamų Bendrijos veiksmų, kovojant su pinigų plovimu, o taip pat apsaugant savo finansų sistemas, valstybės narės gali imtis priemonių, prieštaraujančių vieningos rinkos sukūrimo principams; kadangi, palengvinant savo nusikalstamą veiklą, pinigų plovėjai gali pasinaudoti laisvu kapitalo judėjimu bei finansinių paslaugų teikimo laisve integruotoje finansų srityje, jeigu Bendrijos lygiu nebus priimtos suderinimo priemonės;kadangi pinigų plovimas daro didelę įtaką organizuoto nusikalstamumo ir ypač prekybos narkotikais augimui; kadangi vis labiau suvokiama, kad kova su pinigų plovimu yra viena iš efektyviausių priemonių šiai nusikalstamai veiklai, kuri sukelia rimtą grėsmę valstybių narių visuomenėms, sustabdyti;kadangi kovojant su organizuotu nusikalstamumu būtina daugiausia naudoti baudžiamąsias priemones; be to, ši kova turi būti vykdoma bendradarbiaujant teismo ir policijos institucijoms tarptautiniu mastu, taip kaip yra bendradarbiaujama kovojant su narkotikais pagal Jungtinių Tautų konvenciją dėl kovos su neteisėta narkotinių ir psichotropinių medžiagų apyvarta, priimtą Vienoje 1988 m. gruodžio 19 d. (toliau — Vienos konvencija), taip pat platesniu mastu kovojant su įvairia nusikalstama veikla pagal Europos Tarybos konvenciją dėl pinigų išplovimo ir nusikalstamu būdu įgytų pajamų paieškos, arešto bei konfiskavimo, pateiktą valstybių pasirašymui Strasbūre 1990 m. lapkričio 8 d.;kadangi kovojant su pinigų plovimu neturėtų būti taikomos vien tik baudžiamosios priemonės, nes taip pat galima labai efektyviai panaudoti finansų sistemą; kadangi šia prasme reikia atsižvelgti į Europos Tarybos rekomendacijas, priimtas 1980 m. birželio 27 d., taip pat į Esminių nuostatų deklaraciją, kurią 1988 m. gruodžio mėn. Bazelyje priėmė Dešimties valstybių grupės bankų priežiūros institucijos; be to, šie abu dokumentai yra svarbus žingsnis, apsaugant finansų sistemą nuo jos panaudojimo pinigų plovimui;kadangi pinigų plovimas yra paprastai vykdomas tarptautiniu mastu, siekiant geriau nuslėpti nusikalstamą šių pinigų kilmę; kadangi nacionaliniu lygiu priimtos priemonės, neatsižvelgiant į tarptautinį suderinimą bei bendradarbiavimą, turėtų labai ribotą poveikį;kadangi bet kokios šioje srityje Bendrijos priimtos priemonės turėtų atitikti veiksmams, kurių imasi kitos tarptautinės organizacijos; kadangi šia prasme, imdamasi bet kokių veiksmų, Bendrija turėtų atsižvelgti į rekomendacijas, kurias priėmė finansinių veiksmų, nukreiptų prieš pinigų plovimą, grupė, sudaryta 1989 m. liepos mėn. Paryžiuje įvykusiame Septynių labiausiai išsivysčiusių šalių vadovų susitikime;kadangi Europos Parlamentas keliose rezoliucijose yra pasiūlęs parengti Bendrijos visuotinę programą dėl kovos su prekyba narkotikais, į kurią įeitų nuostatos dėl kovos su pinigų plovimu;kadangi šioje direktyvoje naudojamas pinigų plovimo apibrėžimas yra pateiktas Vienos konvencijoje; kadangi pinigų plovimas yra susijęs ne tik su pajamomis, gautomis iš prekybos narkotikais, taip pat su pajamomis, gautomis iš kitokios nusikalstamos veiklos (organizuoto nusikalstamumo ir terorizmo), valstybės narės turėtų savo įstatymuose išplėsti šios direktyvos taikymą, apimant pajamas, gautas iš pirmiau minėtos nusikalstamos veiklos tiek, kiek jos gali būti išplautos, tuo pačiu pateisinant taikomas sankcijas;kadangi būtina uždrausti pinigų plovimą valstybių narių įstatymais, numatančiais atitinkamas priemones ir nuobaudas, ir tai yra būtina sąlyga, kovojant su šiuo reiškiniu;kadangi būtina užtikrinti, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos reikalautų iš savo klientų atskleisti jų tapatybę, užmezgant dalykinius santykius ar vykdant sandorius, kurie viršija tam tikras nustatytas normas, siekiant, kad pinigų plovėjai nepasinaudotų anonimiškumu savo nusikalstamai veiklai vykdyti; kadangi tokios nuostatos turi būti kaip galima plačiau naudojamos, apimant visus tikruosius pinigų savininkus;kadangi kredito įstaigos ir finansų įstaigos privalo ne mažiau kaip penkerius metus saugoti reikiamų tapatybės dokumentų kopijas arba jų išrašus, taip pat patvirtinančius įrodymus ir dokumentus, susijusius su sandoriais, arba jų kopijas, kurios pagal nacionalinius įstatymus gali būti pateiktos teismui kaip įrodymai, nagrinėjant pinigų plovimo bylas;kadangi siekiant išsaugoti finansinės sistemos mokumą ir patikimumą, o taip pat siekiant prisidėti prie kovos su šiuo reiškiniu būtina užtikrinti, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos ypač atidžiai patikrintų bet kokį sandorį, kuris, jų nuomone, gali būti savo pobūdžiu susijęs su pinigų plovimu; kadangi siekiant šio tikslo jos turėtų ypač atkreipti dėmesį į sandorius su trečiosiomis valstybėmis, kurios netaiko panašių teisinių normų, kovojant su pinigų plovimu, kaip Bendrija arba kitų lygiaverčių normų, nustatytų tarptautiniuose forumuose ir patvirtintų Bendrijoje;kadangi, siekiant šio tikslo, valstybės narės gali paprašyti kredito įstaigų ir finansų įstaigų, kad pastarosios raštu užfiksuotų patikrinimo, kurį jos privalo atlikti, rezultatus ir užtikrintų, kad šie rezultatai būtų prieinami valstybės institucijoms, atsakingoms už kovą su pinigų plovimu;kadangi finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui negali atlikti valstybės institucijos, atsakingos už kovą su šiuo reiškiniu, jeigu su jomis nebendradarbiauja kredito įstaigos ar finansų įstaigos bei pastarųjų priežiūros institucijos; kadangi tokiais atvejais turi būti panaikintas bankų profesinė paslaptis; kadangi privaloma pranešimų apie įtartinus sandorius sistema, kuri užtikrina, kad informacija yra perduodama pirmiau minėtoms valstybės institucijoms, nesukeliant atitinkamų klientų susirūpinimo, yra veiksmingiausias būdas tokiam bendradarbiavimui vykdyti; kadangi būtina parengti specialų apsaugos straipsnį, kuris atleistų kredito įstaigas ir finansų įstaigas bei jų vadovus ir darbuotojus nuo atsakomybės už konfidencialios informacijos atskleidimą;kadangi informacija, kurią gauna valstybės institucijos pagal šią direktyvą, gali būti naudojama tik kovai su pinigų plovimu; kadangi, nežiūrint to, valstybės narės gali nustatyti, kad ši informacija būtų panaudojama ir kitiems tikslams;kadangi kredito įstaigų ir finansų įstaigų įvesta vidinė kontrolė ir personalo apmokymo programa šioje srityje yra papildomos sąlygos, be kurių kitos šios direktyvos numatytos priemonės gali tapti neveiksmingomis;kadangi pinigų plovimas gali būti vykdomas ne tik per kredito įstaigas ir finansų įstaigas, bet taip per kitą profesinę veiklą bei įmonių kategorijas, valstybės narės turi išplėsti visų arba kai kurių šios direktyvos nuostatų taikymą, apimant profesijas ir įmones, kurių veikla gali būti ypač panaudota pinigų plovimui;kadangi svarbu, kad valstybės narės imtųsi priemonių, užtikrinant veiksmų suderinimą Bendrijoje, jeigu kyla įtarimas, kad profesijos ir veiklos, kurių vykdymas yra suderintas Bendrijos lygiu, yra naudojamos pinigų plovimui;kadangi kovos su pinigų plovimu veiksmingumas ypač priklauso nuo nacionalinių įstatymų vykdymo priemonių tikslaus suderinimo ir harmonizavimo; kadangi, vykdant šį suderinimą ir harmonizavimą įvairiuose tarptautiniuose forumuose, būtina, kad valstybės narės bendradarbiautų su Komisija per Kontaktų komitetą;kadangi, užtikrinant visišką šios direktyvos taikymą, kiekviena valstybė narė turėtų imtis tinkamų priemonių ir nustatyti tinkamas nuobaudas už šių priemonių pažeidimą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisŠioje direktyvoje:- "kredito įstaiga" — kredito įstaiga, apibrėžta Direktyvos 77/780/EEB [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/646/EEB [5], 1 straipsnio pirmoje įtraukoje, įskaitant kredito įstaigų, kurių buveinė yra už Bendrijos teritorijos ribų, filialus, esančius Bendrijos teritorijoje ir apibrėžtus šio straipsnio trečiojoje įtraukoje,- "finansų įstaiga" — kita nei kredito įstaiga, kurios pagrindinės veiklos tikslas yra vykdyti vieną arba daugiau operacijų, nurodytų Direktyvos 89/646/EEB priede esančio sąrašo 2-12 ir 14 punktuose, arba draudimo įmonė, kuriai tinkamai suteiktas leidimas pagal Direktyvą 79/267/EEB [6] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/619/EEB [7], jeigu ji vykdo šios direktyvos reglamentuojamą veiklą; šis apibrėžimas apima finansų įstaigų, kurių buveinė yra už Bendrijos teritorijos ribų, filialus, esančius Bendrijos teritorijoje,- "pinigų plovimas" — sąmoningai atliekami veiksmai:- turto perskaičiavimas arba perdavimas, žinant, kad šis turtas yra įgytas iš nusikalstamos veiklos arba dalyvaujant nusikalstamoje veikloje, siekiant nuslėpti arba užmaskuoti neteisėtą turto kilmę arba siekiant padėti bet kokiam asmeniui, kuris dalyvauja nusikalstamoje veikloje, išvengti teisinių šios veiksmų pasekmių,- turto tikrojo pobūdžio, šaltinio, vietos, disponavimo, judėjimo, nuosavybės teisių arba su nuosavybe susijusių teisių slėpimas arba užmaskavimas, žinant, kad šis turtas yra įgytas iš nusikalstamos veiklos arba dalyvaujant nusikalstamoje veikloje,- turto įsigijimas, turėjimas arba naudojimas, jo gavimo metu žinant, kad šis turtas atsirado iš nusikalstamos veiklos arba dalyvaujant nusikalstamoje veikloje,- dalyvavimas, bendrininkavimas, bandymas įvykdyti, pagalba, raginimas, parama ir patarimai, vykdant bet kuriuos iš ankstesnės pastraipose minimų veiksmų.Žinojimas, ketinimas arba motyvai, būtini kaip vienas iš aukščiau nurodytos veiklos elementų, gali būti numanomi pagal objektyvias faktines aplinkybes.Veikla yra pripažįstama pinigų plovimu net tada, kai veiksmai, dėl kurių atsirado turtas, skirtas pinigų plovimui, buvo vykdomi kitos valstybės narės teritorijoje arba trečiosios valstybės teritorijoje.- "Turtas" — bet koks natūrinis arba nenatūrinis, kilnojamasis arba nekilnojamasis, materialus arba nematerialus turtas bei teisės dokumentai arba priemonės, įrodančios nuosavybės teisę į šį turtą arba su juo susijusias teises.- "Nusikalstama veikla" — nusikaltimai, nurodyti Vienos konvencijos 3 straipsnio 1 dalies a punkte, arba bet kokia kita nusikalstama veikla, kuri yra taip apibrėžiama kiekvienoje valstybėje narėje, įgyvendinant šią direktyvą.- "Kompetentingos institucijos" — nacionalinės institucijos, kurios įstatymais arba kitais teisės aktais yra įgaliotos vykdyti kredito įstaigų arba finansų įstaigų priežiūrą.2 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad šioje direktyvoje apibrėžtas pinigų plovimas būtų draudžiamas.3 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos reikalautų iš klientų tapatybės dokumentų, užmezgant dalykinius santykius, ypač atidarant sąskaitą arba taupomąją sąskaitą arba teikiant vertybių apsaugos paslaugas.2. Reikalavimas nustatyti tapatybę taip pat taikomas vykdant bet kokius kitus nei 1 dalyje nurodytus sandorius su klientais, jeigu sandorio suma lygi arba viršija 15 tūkstančių ekiu, neatsižvelgiant į tai, ar šis sandoris yra atliekamas vienos operacijos ar kelių numanomai susijusių operacijų metu. Jeigu sandorio suma yra nežinoma jo vykdymo metu, sandoryje dalyvaujanti institucija pareikalauja tapatybės dokumentų, kai tik ji nustato, kad ši suma pasiekė nustatytą pinigų ribą.3. Nukrypstant nuo 1 ir 2 dalių nuostatų, tapatybės nustatymo reikalavimai, susijęs su draudimo sutartimis, kurios sudaromos su draudimo įmonėmis, apibrėžtomis direktyvoje 79/267/EEB, kai jos vykdo pastarosios direktyvos reglamentuojamą veiklą, netaikomi tais atvejais, kai reguliariai mokamos draudimo įmokos suma arba sumos per metus neviršija 1000 ekiu arba kai vienkartinės įmokos suma neviršija 2500 ekiu. Jeigu reguliariai mokamos draudimo įmokos suma arba sumos padidėja ir viršija nustatytą 1000 ekiu per metus normą, taikomas tapatybės nustatymo reikalavimas.4. Valstybės narės gali numatyti, kad tapatybės nustatymo reikalavimas nebūtų privalomas draudimo sutartims, priklausomoms pensijų schemoms, jeigu jos buvo sudarytos remiantis darbo sutartimi arba apdraustojo asmens profesine veikla, tačiau su sąlyga, kad šiose sutartyse nebūtų numatyta išpirkimo išlyga ir jų negalima būtų panaudoti kaip įkaito už paskolą.5. Jeigu abejojama, ar ankstesnėse dalyse minimi klientai veikia savo vardu, arba jeigu yra aišku, kad jie veikia ne savo vardu, kredito įstaigos ir finansų įstaigos imasi pakankamų priemonių, kad gautų informaciją apie tikrąją asmenų, kurių vardu veikia šie klientai, tapatybę.6. Įtarus pinigų plovimą, kredito ir finansų įstaigos privalo nustatyti asmens tapatybę, net jeigu sandorio suma neviršija nustatytos ribos.7. Kredito įstaigoms ir finansų įstaigoms netaikomas šio straipsnio numatytas tapatybės nustatymo reikalavimas, jeigu klientas yra kredito arba finansų įstaiga, kuriai taikoma ši direktyva.8. Valstybės narės gali nurodyti, kad tapatybės nustatymo reikalavimai, susiję su 3 ir 4 dalyse nurodytais sandoriais, yra laikomi įvykdyti, jeigu nustatoma, kad apmokėjimas už sandorį nurašomas iš sąskaitos, atidarytos kliento vardu kredito įstaigoje, kuriai taikoma ši direktyva pagal 1 dalies reikalavimus.4 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos saugo šiuos dokumentus, kurie gali būti pateikti kaip įrodymas atliekant bet kokį tyrimą, susijusį su pinigų plovimu:- tapatybės nustatymo atveju — reikiamo įrodymo kopijas arba nuorodas — ne mažiau kaip penkerius metus nuo ryšių su klientu pabaigos,- sandorių atveju — patvirtinančių įrodymų ir įrašų, kuriuos sudaro dokumentų originalai ar kopijos, kurie pagal nacionalinės teisės aktus yra priimtini teismui kaip įrodymas — ne mažiau kaip penkerius metus nuo kiekvieno sandorio įvykdymo datos.5 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos ypač atidžiai ištirtų bet kokį sandorį, kuris pagal savo pobūdį gali būti susijęs su pinigų plovimu.6 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos bei jų vadovai ir darbuotojai glaudžiai bendradarbiautų su valstybės institucijomis, atsakingomis už kovą su pinigų plovimu:- savo iniciatyva pranešdami šioms institucijoms apie bet kokį faktą, kuris gali būti pinigų plovimo požymiu,- šioms institucijoms paprašius, pateikdami joms visą reikalingą informaciją taikomų teisės aktų nustatyta tvarka.Pirmojoje pastraipoje nurodyta informacija yra perduodama institucijoms, atsakingoms už kovą su pinigų plovimu toje valstybėje narėje, kurioje yra informaciją perduodanti įstaiga. Paprastai informaciją perduoda kredito įstaigos arba finansų įstaigos paskirtas asmuo arba asmenys pagal 11 straipsnio 1 punkte nustatytą tvarką.Informacija, pateikta valstybės institucijoms pagal pirmąją pastraipą, gali būti panaudota tik kovai su pinigų plovimu. Tačiau valstybės narės gali numatyti, kad ši informacija būtų panaudojama ir kitiems tikslams.7 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos nevykdytų sandorių, žinant arba įtarus, jog šie sandoriai yra susiję su pinigų plovimu, iki tol, kol apie tai bus pranešta 6 straipsnyje nurodytoms valstybės institucijoms. Pagal nacionalinių teisės aktų nustatytą tvarką valstybės institucijos gali nurodyti, kad operacija nebūtų vykdoma. Įtarus, kad sandoris gali būti panaudotas pinigų plovimui, tačiau negalima jo nevykdyti arba bet koks delsimas gali sutrukdyti susekti įtartinos operacijos galutinį pinigų gavėją, atitinkamos kredito įstaigos ir finansų įstaigos privalo apie tai pranešti valstybės institucijoms iš karto po operacijos įvykdymo.8 straipsnisKredito įstaigos ir finansų įstaigos bei jų vadovai ir darbuotojai negali atskleisti atitinkamam klientui arba trečiosioms šalims, kad informacija buvo perduota valstybėms institucijoms pagal 6 ir 7 straipsnius arba kad vyksta pinigų plovimo tyrimas.9 straipsnisTai, kad kredito įstaigų arba finansų įstaigų vadovai arba darbuotojai gera valia praneša valstybės institucijoms, atsakingoms už kovą su pinigų plovimu, 6 ir 7 straipsnyje nurodytą informaciją, nėra informacijos atskleidimo apribojimo, numatyto sutartyje arba įstatymų ir kitų teisės aktų, pažeidimas ir už tai kredito įstaigoms ir finansų įstaigoms bei jų vadovams ir darbuotojams nekyla jokia atsakomybė.10 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad jeigu kompetentingos institucijos, vykdydamos kontrolės ir priežiūros priemones kredito įstaigose arba finansų įstaigose ar kitokiu būdu, nustato faktus, patvirtinančius pinigų plovimo operacijų vykdymą, jos privalo apie tai pranešti institucijoms, atsakingoms už kovą su pinigų plovimu.11 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos ir finansų įstaigos:1) nustato tinkamą vidaus kontrolės ir informacijos perdavimo tvarką, užkertant kelią operacijoms, susijusioms su pinigų plovimu;2) imasi tinkamų priemonių, kad jų darbuotojai būtų informuoti apie šios direktyvos nuostatas. Į šias priemones įeina atitinkamų darbuotojų dalyvavimas specialiose mokymo programose, apmokant juos atpažinti operacijas, kurios gali būti susijusios su pinigų plovimu, bei nurodant, kaip jie turėtų elgtis tokiais atvejais.12 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad visos arba kai kurios šios direktyvos nuostatos būtų taikomos ir kitoms profesinėms veikloms bei įmonių kategorijoms, nei 1 straipsnyje nurodytos kredito įstaigos ir finansų įstaigos, vykdančioms veiklą, kuri gali būti panaudota pinigų plovimui.13 straipsnis1. Prie Komisijos įkuriamas Kontaktų komitetas (toliau — Komitetas). Šio Komiteto funkcijos:a) nepažeidžiant Sutarties 169 ir 170 straipsnių, palengvinti šios direktyvos suderintą vykdymą, pastoviai konsultuojant įvairiais praktiniais klausimais, susijusiais su direktyvos taikymu, ir nustatant problemas, dėl kurių reikėtų pasikeisti nuomonėmis;b) palengvinti konsultacijas tarp valstybių narių, nustatant nacionaliniu lygiu griežtesnes arba papildomas sąlygas bei įsipareigojimus;c) kai reikia, patarti Komisijai dėl šios direktyvos papildymų arba dalinių pakeitimų bei patikslinimų, kuriuos reikėtų priimti, suderinant 12 straipsnio pasekmes;d) nustatyti, ar 12 straipsnis turėtų būti taikomas profesinėms veikloms arba įmonių kategorijoms, jeigu šios profesinės veiklos arba įmonių kategorijos vienoje valstybėje narėje buvo panaudotos pinigų plovimui.2. Į Komiteto funkcijas neįeina kompetentingų institucijų sprendimų, priimtų tam tikrais atvejais, įvertinimas.3. Komitetą sudaro valstybių narių paskirti asmenys bei Komisijos atstovai. Sekretoriatą paskiria Komisija. Pirmininkas yra Komisijos atstovas. Susirinkimus, savo paties iniciatyva arba valstybės narės delegacijai paprašius, šaukia pirmininkas.14 straipsnisKiekviena valstybė narė imasi tinkamų priemonių, kad būtų vykdomos visos šios direktyvos nuostatos, ir nustato nuobaudas, kurios taikomos pažeidus šios direktyvos pagrindu nustatytas priemones.15 straipsnisValstybės narės gali priimti arba palikti galiojančiomis griežtesnes nuostatas, kurios taikomos šios direktyvos reglamentuojamoje srityje, užkertant kelią pinigų plovimui.16 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1993 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą.2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.17 straipsnisPraėjus vieneriems metams po 1993 m. sausio 1 d., kai reikia, bet ne mažiau kaip kas trejus metus po šios datos, Komisija parengia pranešimą apie šios direktyvos vykdymą ir pateikia jį Europos Parlamentui ir Tarybai.18 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1991 m. birželio 10 d.Tarybos varduPirmininkasJ.-C. Juncker[1] OL C 106, 1990 4 28, p. 6 irOL C 319, 1990 12 19, p. 9.[2] OL C 324, 1990 12 24, p. 264 irOL C 129, 1991 5 20[3] OL C 332, 1990 12 31, p. 86.[4] OL L 322, 1977 12 17, p. 30.[5] OL L 386, 1989 12 30, p. 1.[6] OL L 63, 1979 3 13, p. 1.[7] OL L 330, 1990 11 29, p. 50.--------------------------------------------------


title: 2004 m. balandžio 20 d. Komisijos direktyva 2004/55/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėklatekstas svarbus EEE

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32004L0055

Oficialusis leidinys L 114 , 21/04/2004 p. 0018 - 0018

		Komisijos direktyva 2004/55/EB2004 m. balandžio 20 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla [1], ypač į jos 2 straipsnio 1a dalį ir 21a straipsnį,kadangi:(1) Direktyvoje 66/401/EEB pateiktas augalų, kurie laikomi pašariniais augalais, kaip apibrėžta toje direktyvoje, genčių ir rūšių sąrašas. Tame sąraše nurodyti hibridai, gauti sukryžminus tikrąjį eraičiną (Festuca pratensis Hudson) ir gausiažiedę svidrę (Lolium multiflorum Lam),(2) Reikėtų išplėsti Direktyvos 66/401/EEB taikymo sritį, kad į ją būtų įtraukti Festuca spp. ir Lolium spp. sukryžminimai.(3) Laikantis sėklai keliamų reikalavimų, pirmiau minimoje direktyvoje buvo nustatytas pupų (Vicia faba L.) sėklos mažiausias daigumas ( % švarios sėklos).(4) Šiuo metu Bendrijoje pasiektas pupų (Vicia faba L.) mažiausias daigumas yra mažesnis nei reikalaujama Direktyvoje 66/401/EEB.(5) Dėl to reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 66/401/EEB.(6) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 66/401/EEB iš dalies keičiama taip:1. 2 straipsnio 1 dalies A skyriaus a punkte žodžiai:"Festuca pratensis Hudson × Lolium multiflorum Lam.  Hibridai, gauti sukryžminus tikrąjį eraičiną ir gausiažiedę svidrę (įskaitant tarpgentinius hibridus) (x Festulolium)"pakeičiami žodžiais"Festuca spp. × Lolium spp.  Hibridai, gauti sukryžminus Festuca genties rūšis ir Lolium genties rūšis (× Festulolium)"2. II ir IV priedai iš dalies keičiami taip:a) II priedo I.2.A skirsnio lentelės 2 skiltyje įrašas, susijęs su Vicia faba – "85" pakeičiamas "80".b) IV priedo A skirsnio I punkto a papunkčio 4 dalis ir c punkto 4 dalis papildomos taip:"x Festulolium atveju Festuca ir Lolium genties rūšių pavadinimai."2 straipsnis1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2004 m. rugsėjo 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai šių nuostatų tekstą ir šių nuostatų bei šios direktyvos koreliacinę lentelę.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimtas Briuselyje, 2004 m. balandžio 20 d.Komisijos varduDavid ByrneKomisijos narys[1] OL 125, 1966 7 11, p. 2298/66. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/61/EB (OL L 165, 2003 7 3, p. 23).--------------------------------------------------


title: 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos Direktyva dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31989L0665

Oficialusis leidinys L 395 , 30/12/1989 p. 0033 - 0035 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 6 tomas 3 p. 0048  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 6 tomas 3 p. 0048

		Tarybos Direktyva1989 m. gruodžio 21 d.dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo(89/665/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],atsižvelgdama į Ekonominio ir socialinio komiteto nuomonę [3],kadangi Bendrijos direktyvos dėl viešųjų pirkimų, konkrečiai 1971 m. liepos 26 d. Tarybos Direktyva 71/305/EEB dėl viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/440/EEB [5], ir 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos Direktyva 77/62/EEB dėl viešojo prekių pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo [6] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 88/295/EEB [7], neturi jokių konkrečių nuostatų, užtikrinančių veiksmingą jų taikymą;kadangi nacionaliniu ir Bendrijos lygiu galiojantys principai, užtikrinantys šių direktyvų taikymą, ne visuomet yra pakankami, norint užtikrinti, kad būtų laikomasi atitinkamų Bendrijos nuostatų, ypač toje stadijoje, kur galima atitaisyti įvykusius pažeidimus;kadangi Bendrijos konkurencijai skverbiantis į viešųjų pirkimų sritį būtina gerokai padidinti skaidrumo ir nediskriminavimo garantijas; kadangi tam, kad būtų pasiekta apčiuopiamų rezultatų, reikalingos veiksmingos ir neatidėliotinos teisių gynimo priemonės, taikytinos Bendrijos teisės viešųjų pirkimų srityje arba nacionalinių šią teisę įgyvendinančių taisyklių pažeidimo atveju;kadangi veiksmingų priemonių nebuvimas arba esančių priemonių nepakankamumas tam tikrose valstybėse narėse sulaiko Bendrijos įmones nuo paraiškų dalyvauti konkurse pateikimo valstybėje narėje, kurioje yra įsikūrusi perkančioji organizacija; kadangi dėl šios priežasties valstybė narė privalo ištaisyti padėtį;kadangi todėl, kad viešųjų pirkimų sutarčių sudarymo procedūros trunka taip trumpai, kompetentingos peržiūros institucijos privalo, be kita ko, turėti įgaliojimus imtis tarpinių priemonių, skirtų sustabdyti tokią procedūrą arba bet kokių sprendimų, kuriuos priėmė perkančioji organizacija, įgyvendinimą; kadangi procedūrų trumpa trukmė reiškia, kad pirmiau minėtų pažeidimų klausimas turi būti sprendžiamas nedelsiant;kadangi būtina užtikrinti, kad visose valstybėse narėse egzistuotų deramos procedūros, leidžiančios anuliuoti neteisėtai priimtus sprendimus ir atlyginti asmenims, kuriems toks pažeidimas atnešė žalą;kadangi tais atvejais, kai įmonės nereikalauja peržiūros, tam tikri pažeidimai gali likti neatitaisyti, jei nebus atitinkamo veikiančio mechanizmo;kadangi atitinkamai, kai Komisija mano, jog kontrakto sudarymo procedūros metu buvo įvykdytas aiškus ir neabejotinas pažeidimas, ji turi būti pajėgi atkreipti į tai valstybės narės atsakingų institucijų ir perkančiosios organizacijos dėmesį, kad būtų imtasi deramų žingsnių skubiai atitaisyti bet kokį įtariamą pažeidimą;kadangi šios Direktyvos nuostatų taikymas praktikoje turi būti iš naujo apsvarstytas per ketverius metus nuo jos įgyvendinimo, remiantis informacija, kurią pateikia valstybės narės apie nacionalinių peržiūros procedūrų funkcionavimą,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad sutarčių sudarymo procedūrų, kurioms taikomos Direktyvos 71/305/EEB ir 77/62/EEB, atžvilgiu perkančiosios organizacijos priimti sprendimai galėtų būti veiksmingai ir, svarbiausia, kaip galima greičiau apsvarstyti iš naujo pagal tolesniuose straipsniuose, ir ypač 2 straipsnio 7 dalyje nurodytas sąlygas todėl, kad tokie sprendimai pažeidė Bendrijos teisę dėl viešųjų pirkimų arba nacionalines tą teisę įgyvendinančias taisykles.2. Valstybės narės užtikrina, kad nebūtų diskriminuojamos įmonės, teigiančios, kad sutarčių sudarymo procedūros metu jos patyrė žalą dėl šioje Direktyvoje numatytų skirtumų tarp Bendrijos teisę įgyvendinančių nacionalinių taisyklių bei kitų nacionalinių taisyklių.3. Valstybės narės užtikrina, kad remiantis išsamiomis taisyklėmis, kurias gali nustatyti valstybės narės, būtų įmanoma taikyti peržiūros procedūras bent jau kiekvienam suinteresuotam asmeniui, kuris nori arba norėjo, kad su juo būtų sudaryta tam tikra viešojo prekių pirkimo arba viešojo darbų pirkimo sutartis ir kuris dėl tariamo pažeidimo rizikavo ar rizikuoja patirti žalą. Visų pirma valstybės narės gali reikalauti, kad peržiūros siekiantis asmuo iš anksto informuotų perkančiąją organizaciją apie tariamą pažeidimą ir apie savo ketinimą reikalauti peržiūros.2 straipsnis1. Valstybės narės užtikrina, kad dėl 1 straipsnyje nurodytos peržiūros procedūros vykdomos priemonės apimtų nuostatas dėl įgaliojimų:a) kuo anksčiau imtis tarpinių priemonių, kuriomis siekiama atitaisyti tariamą konkrečių interesų pažeidimą arba užkirsti kelią jų tolesniam pažeidimui, įskaitant priemones sustabdyti arba užtikrinti viešųjų pirkimų sutarties sudarymo procedūros ar bet kurio sprendimo, kurį priėmė perkančioji organizacija, įgyvendinimo sustabdymą;b) anuliuoti arba užtikrinti neteisėtai priimtų sprendimų anuliavimą, įskaitant diskriminuojančių techninių, ekonominių ar finansinių specifikacijų, nurodytų konkurso skelbime, sutarties dokumentuose arba bet kuriuose su sutarties sudarymo procedūra susijusiuose dokumentuose, pašalinimą;c) priteisti atlyginti nuostolius tokį pažeidimą patyrusiems asmenims.2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyti įgaliojimai gali būti suteikti atskiroms institucijoms, atsakingoms už skirtingus peržiūros procedūros aspektus.3. Pačiose peržiūros procedūrose neprivalo būti automatiško sustabdymo poveikio sutarties sudarymo procedūrai, su kuria jos susijusios.4. Valstybės narės gali nuspręsti, kad svarstydama, ar įsakyti taikyti tarpines priemones atsakinga institucija gali atsižvelgti į galimas tų priemonių pasekmes visiems suinteresuotiems asmenims, kuriems gali būti padaryta žala, taip pat ir viešiems interesams, ir gali nuspręsti netaikyti tokių priemonių ten, kur jų neigiamos pasekmės viršytų teigiamas. Sprendimas netaikyti tarpinių priemonių neturi įtakos visoms kitoms asmens, prašančio taikyti tokias priemones, pretenzijoms.5. Valstybės narės gali numatyti, kad jeigu reikalaujama atlyginti nuostolius dėl to, kad sprendimas buvo priimtas neteisėtai, tokį ginčytiną sprendimą pirmiausia turi anuliuoti reikiamus įgaliojimus turinti institucija.6. Šio straipsnio 1 dalyje minimų įgaliojimų panaudojimą su konkurso nugalėtoju pasirašytos sutarties atžvilgiu lemia nacionalinės teisės aktai.Be to, išskyrus atvejus, kai sprendimas turi būti anuliuotas dar prieš žalos atlyginimą, valstybė narė gali numatyti, kad pasirašius kontraktą po jo suteikimo institucijos, atsakingos už peržiūros procedūras, įgaliojimai apribojami žalos atlyginimu visiems dėl pažeidimo nukentėjusiems asmenims.7. Valstybės narės užtikrina, kad sprendimai, kuriuos priima už peržiūros procedūras atsakingos institucijos, būtų veiksmingai įgyvendinami.8. Tais atvejais, kai už peržiūros procedūras atsakingos institucijos nėra teisminės, jos visada pateikia raštišką savo sprendimo paaiškinimą. Be to, tokiu atveju turi būti numatytos atitinkamos nuostatos, garantuojančios procedūras, kurių dėka visoms tariamai neteisėtoms priemonėms, kurių ėmėsi peržiūros institucija, arba visiems tariamiems jai suteiktų įgaliojimų panaudojimo trūkumams būtų taikomas nagrinėjimas teisme arba kokioje kitoje institucijoje, kuri laikoma teismu kaip apibrėžta EEB Sutarties 177 straipsnyje ir kuri nepriklauso nei nuo perkančiosios organizacijos, nei nuo peržiūros institucijų.Tokios nepriklausomos institucijos nariai skiriami ir atleidžiami iš pareigų taikant tuos pačius reikalavimus, kaip ir teisėjams, kiek tai liečia už jų skyrimą, jų kadenciją ir jų atleidimą atsakingą instituciją. Bent jau šios nepriklausomos institucijos pirmininkas privalo turėti tokią pačią juridinę ir profesinę kvalifikaciją kaip ir teisėjai. Ši nepriklausoma institucija priima savo sprendimus pagal tokią tvarką, kai išklausomos abi pusės, o priimti sprendimai kiekvienos valstybės narės nustatytu būdu yra teisiškai įpareigojantys.3 straipsnis1. Komisija gali taikyti procedūrą, kurią numato šis straipsnis, kai iki pasirašant sutartį ji mano, jog sutarties sudarymo procedūros, kuriai taikomos direktyvos 71/305/EEB ir 77/62/EEB, metu buvo aiškiai ir neabejotinai pažeistos Bendrijos nuostatos viešųjų pirkimų srityje.2. Komisija informuoja valstybę narę ir perkančiąją organizaciją apie priežastis, pastūmėjusias ją padaryti išvadą, kad įvyko aiškus ir neabejotinas pažeidimas, ir prašyti jį atitaisyti.3. Per 21 dieną nuo 2 dalyje minimo pranešimo gavimo atitinkama valstybė narė pateikia Komisijai:a) patvirtinimą, kad pažeidimas atitaisytas arbab) argumentuotą paaiškinimą, kodėl nebuvo padaryta jokių atitaisymų, arbac) informaciją apie tai, kad sutarties sudarymo procedūrą sustabdė perkančioji organizacija savo pačios iniciatyva arba vadovaudamasi 2 straipsnio 1 dalies a punkte numatytais įgaliojimais.4. Argumentuotas paaiškinimas, kaip numatyta 3 dalies b punkte, šalia kitų dalykų gali remtis tuo faktu, kad tariamas pažeidimas jau yra teisminės ar kitokios peržiūros proceso objektas, arba kad jis yra iš naujo svarstomas, kaip numatyta 2 straipsnio 8 dalyje. Tokiu atveju, kai tik paaiškėja tokio proceso rezultatai, valstybė narė informuoja Komisiją.5. Tais atvejais, kai buvo pateikta informacija, kad sutarties sudarymo procedūra buvo sustabdyta, kaip tai numatyta 3 dalies c punkte, valstybė narė informuoja Komisiją, kai sustabdymas yra atšaukiamas arba kai pradedama kita sutarties sudarymo procedūra, visiškai arba iš dalies susijusi su tuo pačiu objektu. Tokia informacija privalo patvirtinti, kad tariamas pažeidimas yra atitaisytas, arba pateikti argumentuotą paaiškinimą, kodėl nebuvo imtasi jokio atitaisymo.4 straipsnis1. Ne vėliau kaip per ketverius metus po šios direktyvos įgyvendinimo Komisija, konsultuodamasi su Viešojo pirkimo sutarčių patariamuoju komitetu, iš naujo apsvarsto tai, kaip buvo įgyvendintos šios direktyvos nuostatos ir, jei tai būtina, pateikia pasiūlymus dėl pataisų.2. Ne vėliau kaip kiekvienų metų kovo 1 dieną valstybės narės pateikia Komisijai informaciją apie savo nacionalinių peržiūros procedūrų veikimą per praėjusius kalendorinius metus. Tokios informacijos pobūdį nustato Komisija, konsultuodamasi su Viešojo pirkimo sutarčių patariamuoju komitetu.5 straipsnisValstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios iki 1991 m. gruodžio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų tekstus.6 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1989 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkėÉ. Cresson[1] OL C 230, 1987 8 28, p. 6 ir OL C 15, 1989 1 19, p. 8.[2] OL C 167, 1988 6 27, p. 77 ir OL C 323, 1989 12 27.[3] OL C 347, 1987 12 22, p. 23.[4] OL L 185, 1971 8 16, p. 5.[5] OL L 210, 1989 7 21, p. 1.[6] OL L 13, 1977 1 15, p. 1.[7] OL L 127, 1988 5 20, p. 1.--------------------------------------------------