title: 2001 m. liepos 3 d. Komisijos direktyva 2001/52/EB iš dalies keičianti Direktyvą 95/31/EB, nustatančią tam tikrus saldiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijusTekstas svarbus EEE.

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001L0052

Oficialusis leidinys L 190 , 12/07/2001 p. 0018 - 0020

		Komisijos Direktyva 2001/52/EB2001 m. liepos 3 d.iš dalies keičianti Direktyvą 95/31/EB, nustatančią tam tikrus saldiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus(tekstas svarbus EEE)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [1], su paskutinias pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/34/EB [2], ypač į jos 3 straipsnio 3 dalies a punktą,pasikonsultavusi su Maisto produktų moksliniu komitetu,kadangi:(1) 1994 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/35/EB dėl maisto produktuose naudojamų saldiklų [3], su pakeitimais, padarytais Direktyva 96/83/EB [4], nurodo chemines medžiagas, kurias galima naudoti kaip maisto produktų saldiklius.(2) 1995 m. liepos 5 d. Komisijos direktyva 95/31/EB, nustatanti tam tikrus saldiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus [5], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2000/51/EB [6], nustato grynumo kriterijus saldikliams, nurodytiems Direktyvoje 94/35/EB.(3) Atsižvelgiant į technikos pažangą, būtina iš dalies pakeisti Direktyvoje 95/31/EB nustatytus grynumo kriterijus manitoliui (E 421) ir acesulfamo kaliui (E 950).(4) Būtina atsižvelgti į Codex Alimentarius ir Jungtinio FAO/WHO maisto priedų ekspertų komiteto (JECFA) nustatytas saldiklių specifikacijas ir analizės metodus.(5) Yra būtina priderinti Direktyvą 95/31/EB.(6) Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 95/31/EB priedo tekstas apie E 421 manitolį ir E 950 acesulfamo K pakeičiamas šios direktyvos priedo tekstu.2 straipsnisValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2002 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.3 straipsnisŠi direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.4 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 2001 m. liepos 3 d.Komisijos varduDavid ByrneKomisijos narys[1] OL L 40, 1989 2 11, p. 27.[2] OL L 237, 1994 9 10, p. 1.[3] OL L 237, 1994 9 10, p. 3.[4] OL L 48, 1997 2 19, p. 16.[5] OL L 178, 1995 7 28, p. 1.[6] OL L 198, 2000 8 4, p. 41.--------------------------------------------------PRIEDAS"E 950 — ACESULFAMO KSinonimai | Acesulfamo kalis, 3,4-dihidro-6-metil-1,2,3-oksatiazin-4-on-2,2-dioksido kalio druska |ApibrėžimasCheminis pavadinimas | 6-metil-1, 2,3-oksatiazin-4-(3H)-on-2, 2-dioksido kalio druska |Einecs | 259–715–3 |Cheminė formulė | C4H4KNO4S |Molekulinė masė | 201,24 |Analizės duomenys | C4H4KNO4 S ne mažesnis kaip 99 % bevandenėje medžiagoje |Apibūdinimas | Bekvapiai balti kristaliniai milteliai. Maždaug 200 kartų saldesni nei sacharozė |IdentifikavimasA. Tirpumas | Labai gerai tirpus vandenyje, labai mažai tirpus etanolyje |B. Ultravioletinės spinduliuotės sugertis | Maksimumas atitinka 227 ± 2 nm, naudojant 10 mg 1000 ml vandens tirpalą |C. Teigiamas K jonų bandymas | Bandymas teigiamas (tiriamas likutis, gautas iškaitinant 2 g bandinio) |D. Nusodinimo bandymas | Į tirpalą, gautą 0,2 g bandinio ištirpinant 2 ml acto rūgšties ir 2 ml vandens, įlašinama keli lašai 10 % kobaltnitrito tirpalo. Susidaro geltonos nuosėdos |GrynumasNuodžiūvis | Ne didesnis kaip 1 % (105 °C, dvi valandos) |Organinės priemaišos | Teigiamas bandymas, nustatant 20 mg/kg UV aktyviųjų komponentų |Fluoridas | Ne daugiau kaip 3 mg/kg |Švinas | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |E 421 — MANITOLIS1.ManitolisSinonimai | D-manitolis |Apibrėžimas | Gaunamas kataliziškai hidrinant angliavandenių tirpalus, turinčius gliukozės ir (arba) fruktozės |Cheminis pavadinimas | D-manitolis |Einecs | 200–711–8 |Cheminė formulė | C6H14O6 |Molekulinė masė | 182,2 |Analizės duomenys | D-manitolio ne mažiau kaip 96 % ir ne daugiau kaip 102 % sausoje medžiagoje |Apibūdinimas | Balti bekvapiai kristaliniai milteliai |IdentifikavimasA. Tirpumas | Tirpus vandenyje, labai mažai tirpus etanolyje, beveik netirpus eteryje |B. Lydymosi temperatūros diapazonas | 164–169 oC |C. Plonasluoksnė chromatografija | Teigiamas bandymas |D. Savitasis sukimas | [α] 20D: +23o – +25o (borato tirpalas) |E. pH | 5–8 Į 10 ml 10 % m/v bandinio įpilama 5 ml sočiojo kalio chlorido tirpalo, matuojama pH |GrynumasNuodžiūvis | Ne daugiau kaip 0,3 % (105 o C, keturios valandos) |Redukuojantieji cukrūs | Ne daugiau kaip 0,3 % (išreiškiant gliukoze) |Suminis cukrų kiekis | Ne didesnis kaip 1 % (išreiškiant gliukoze) |Sulfatiniai pelenai | Ne daugiau kaip 0,1 % |Chloridai | Ne daugiau kaip 70 mg/kg |Sulfatai | Ne daugiau kaip 100 mg/kg |Nikelis | Ne daugiau kaip 2 mg/kg |Švinas | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |2.Manitolis, gautas rauginimo būduSinonimai | D-manitolis |Apibrėžimas | Gaunamas pertraukiamo rauginimo aerobinėmis sąlygomis būdu, naudojant paprastų mielių Zygosaccharomyces rouxii rūšį |Cheminis pavadinimas | D-manitolis |Einecs | 200–711–8 |Cheminė formulė | C6H14O6 |Molekulinė masė | 182,2 |Analizės duomenys | Ne mažiau kaip 99 %, išreiškiant sausai medžiagai |Apibūdinimas | Balti bekvapiai kristaliniai milteliai |IdentifikavimasA. Tirpumas | Tirpus vandenyje, labai mažai tirpus etanolyje, beveik netirpus eteryje |B. Lydymosi temperatūros diapazonas | 164–169 oC |C. Plonasluoksnė chromatografija | Teigiamas bandymas |D. Savitasis sukimas | [α] 20D: +23o – +25o (borato tirpalas) |E. pH | 5–8 Į 10 ml 10 % m/v ėminio tirpalo įpilkite 0,5 ml sotaus kalio chlorido tirpalo ir matuokite pH |GrynumasArabitolis | Ne daugiau kaip 0,3 % |Nuodžiūvis | Ne daugiau kaip 0,3 % (105 °C, keturios valandos) |Redukuojantieji cukrūs | Ne daugiau kaip 0,3 % (išreiškiant gliukoze) |Suminis cukrų kiekis | Ne didesnis kaip 1 % (išreiškiant gliukoze) |Sulfatiniai pelenai | Ne daugiau kaip 0,1 % |Chloridai | Ne daugiau kaip 70 mg/kg |Sulfatai | Ne daugiau kaip 100 mg/kg |Švinas | Ne daugiau kaip 1 mg/kg |Aerobinės mezofilinės bakterijos | Ne daugiau kaip 103 /g |Koliformai | 10-yje g nėra |Salmonella | 10-yje g nėra |E.coli | 10-yje g nėra |Staphylococcus aureus | 10-yje g nėra |Pseudomonas aeruginosa | 10-yje g nėra |Pelėsiai | Ne daugiau kaip 100/g |Mielės | Ne daugiau kaip 100/g" |--------------------------------------------------


title: 1993 m. birželio 1 d. Tarybos direktyva 93/23/EEB dėl statistinių kiaulininkystės tyrimų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31993L0023

Oficialusis leidinys L 149 , 21/06/1993 p. 0001 - 0004 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 50 p. 0042  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 50 p. 0042

		Tarybos direktyva 93/23/EEB1993 m. birželio 1 d.dėl statistinių kiaulininkystės tyrimųEUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],kadangi 1976 m. liepos 20 d. Tarybos Direktyva 76/630/EEB dėl valstybių narių atliekamų kiaulininkystės tyrimų [3] buvo keletą kartų pataisyta; ir kadangi yra būtina padaryti papildomas pataisas, todėl aiškumo sumetimais jos sąlygos turi būti iš naujo suformuluotos;kadangi jeigu to reikia turi būti įtraukta sąlyga dėl valstybių narių, kurių kiaulių populiacija sudaro tiktai nedidelę dalį visos Bendrijos kiaulių populiacijos siekiant sumažinti kasmetinių tyrimų skaičių;kadangi siekiant užtikrinti tinkamą bendros žemės ūkio politikos administravimą, ypač kuomet tai yra susiję su kiaulienos rinka, Komisijai yra reikalinga periodinė informacija apie gyvulininkystės ir kiaulienos gamybos srities tendencijas;kadangi duomenų surinkimas ir perdirbimas bei tyrimų organizavimas nacionaliniu lygiu turėtų ir toliau priklausyti valstybių narių statistinių tarnybų kompetencijai, ir Komisija turėtų būti atsakinga už statistinės informacijos koordinavimą ir harmonizaciją Europos lygiu bei ruošti suderintas metodologines instrukcijas, kurių reikia Bendrijos politikai įgyvendinti;kadangi siekiant paspartinti šios direktyvos įgyvendinimą yra būtinas tiesioginis bendradarbiavimas tarp valstybių narių ir Komisijos, o tai būtent turi būti atliekama per Žemės ūkio statistikos nuolatinį komitetą, įkurtą Sprendimu Nr. 72/279/EEB [4],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 SKIRSNIS POPULIACIJOS TYRIMASA. Nacionaliniu lygiuDažnumas ir tyrimo sritis1 straipsnis1. Valstybės narės kiekvienų metų balandžio, rugpjūčio ir gruodžio pirmosiomis dienomis atlieka statistinius kiaulių populiacijos tyrimus savo teritorijoje.2. Valstybėms narėms jų pageidavimu gali būti suteikti įgaliojimai atlikti balandžio ir rugpjūčio tyrimus pasirinktuose regionuose, darant prielaidą, kad tokie tyrimai apims ne mažiau, kaip 70 % kiaulių populiacijos.Valstybėms narėms, kurių kiaulių populiacija sudaro mažiau nei 3 milijonus galvų, gali būti suteikta teisė visai neatlikti balandžio ir rugpjūčio tyrimų.Vietoj 1 dalyje nurodytų statistinių tyrimų, valstybėms narėms jų pageidavimu gali būti suteikta teisė naudotis administraciniais duomenų šaltiniais.3. Svarstydama 2 dalyje nurodytus pageidavimus, Komisija priima sprendimą vadovaudamasi 17 straipsnyje išdėstyta procedūra.2 straipsnis1. Šioje direktyvoje terminas "kiaulė" reiškia Sus rūšies naminį gyvulį.2. 1 straipsnyje minėti tyrimai apima visas žemės ūkio valdose laikomas kiaules, vadovaujantis 17 straipsnyje išdėstyta procedūra. Tyrimų atlikimas apima tiek ūkių, kad apimtų ne mažiau, kaip 95 % kiaulių populiacijos, vadovaujantis paskutiniais žemės valdų struktūros tyrimais.3. Kiek tai įmanoma, valstybės narės 2 dalyje numatytų tyrimų rezultatus papildo kiaulių, neįtrauktų į tyrimus, įvertinta populiacija.Skirstymas pagal kategorijas3 straipsnis1. Tyrimai, numatyti 1 straipsnyje yra atliekami taip, kad pateiktų kiaulių populiacijos paskirstomos į tokias kategorijas:A. mažiau nei 20 kg gyvo svorio paršeliai;B. 20 kg ar daugiau, tačiau ne didesnio kaip 50 kg gyvo svorio kiaulės;C. peniukšliai, tarp kurių mėsiniai paršai ir mėsinės kiaulės, kurių gyvasis svoris yra:a) 50 kg ar daugiau, tačiau mažiau, nei 80 kg;b) 80 kg ar daugiau, tačiau mažiau, nei 110 kg;c) 110 kg ir daugiau;D. veislinės kiaulės, kurių gyvasis svoris yra 50 kg ir daugiau;a) paršai;b) sukergtos kiaulės, tarp kurių:b1) pirmą kartą sukergtos kiaulės;c) kitos kiaulės, tarp kurių:c1) dar nekergtos kiaulaitės.2. Kategorijos, išdėstytos 1 dalyje gali būti keičiamos taikant 17 straipsnyje numatytą procedūrą.3. Kategorijos nustatomos taikant 17 straipsnyje numatytą procedūrą.Tikslumas4 straipsnis1. Tyrimai, nurodyti 1 straipsnyje, yra atliekami išsamių tyrimų forma arba pateikiant tipiškus pavyzdžius.2. Kiekvienos valstybės narės pavyzdžių rinkimo paklaida dėl tyrimų, nurodytų 2 straipsnio 2 dalyje, negali viršyti 2 % (pasitikėjimo intervalas 68 %) bendro kiaulių skaičiaus.3. Be pavyzdžių schemos ir 2 straipsnio 3 dalyje nurodyto papildomo įvertinimo, valstybės narės privalo imtis bet kokių jų nuomone tinkamų priemonių siekdamos užtikrinti tyrimų rezultatų kokybę.Duomenų pateikimas5 straipsnis1. Valstybės narės privalo pranešti Komisijai išankstinius tyrimų rezultatus ir papildomą įvertinimą iki:- tų pačių metų birželio 15 d., jeigu tyrimai atliekami balandžio mėnesį,- tų pačių metų spalio 15 d., jeigu tyrimai atliekami rugpjūčio mėnesį,- kitų metų vasario 15 d., jeigu tyrimai atliekami gruodžio mėnesį.2. Valstybės narės privalo pranešti Komisijai tyrimų rezultatus ir papildomą įvertinimą, kaip nurodoma 4 straipsnio 2 dalyje, iki:- tų pačių metų rugpjūčio 1 d., jeigu tyrimai atliekami balandžio mėnesį,- tų pačių metų gruodžio 1 d., jeigu tyrimai atliekami rugpjūčio mėnesį,- kitų metų balandžio 1 d., jeigu tyrimai atliekami gruodžio mėnesį.B. Regioniniu lygiuTeritoriniai padaliniai6 straipsnis1. Galutiniai gruodžio mėnesio teritorinių padalinių tyrimų rezultatai yra renkami vadovaujantis 17 straipsnyje išdėstyta procedūra.2. Vadovaujantis 17 straipsnyje išdėstyta procedūra, Komisija gali patvirtinti valstybės narės prašymą naudotis regioniniu suskirstymu, nurodytu 1 dalyje, skaičiuojant galutinius balandžio ir rugpjūčio mėnesių rezultatus.3. Komisija gali keisti 1 dalyje nurodytus teritorinius padalinius, vadovaudamasi 17 straipsnyje išdėstyta procedūra.Duomenų pateikimas7 straipsnisValstybės narės praneša Komisijai 6 straipsnyje nurodytus duomenis iki kitų metų, einančių po nurodyto mėnesio, gegužės15 dienos.C. Skirstymas pagal kaimenės dydįDydžių klasės8 straipsnis1. Valstybės narės nacionaliniu lygiu privalo nelyginiais metais suskirstyti gruodžio mėnesio tyrimų rezultatus pagal dydį, kaip nurodyta 17 straipsnyje išdėstytos procedūros aprašyme.2. Vadovaujantis 17 straipsnyje išdėstyta procedūra, Komisija gali patvirtinti valstybės narės prašymą naudotis nurodytu 1 dalyje suskirstymu pagal dydį,, skaičiuojant galutinius lyginių metų rezultatus ir (arba) galutinius duoto metų mėnesio rezultatus.3. Dydžių klasifikacija, nurodyta 1 dalyje gali būti keičiama vadovaujantis 17 straipsnyje išdėstyta procedūra.Duomenų pateikimas9 straipsnisValstybės narės perduoda Komisijai 8 straipsnyje nurodytus duomenis iki kitų metų, einančių po nurodyto mėnesio, gegužės 15 dienos.II SKIRSNIS SKERDIMO STATISTINIAI DUOMENYS10 straipsnis1. Valstybės narės atlieka jų teritorijoje esančiose skerdyklose paskerstų kiaulių, kurių mėsa tinkama maistui, kiekio ir skerdienos svorio mėnesio statistinius tyrimus.Jeigu tai yra reikalinga, jos taip pat pateikia į pelną neįtrauktų skerdimo atvejų įvertinimą, siekdamos, kad statistiniai tyrimai apimtų visas jų teritorijoje paskerstas kiaules.2. Statistiniai tyrimai, paminėti 1 dalyje yra atliekami tokiai kategorijai:A. visas kiaulių skaičius.3. Skerdenos svoris, minimas 1 dalyje ir 2 dalyje nurodyta kategorija yra apibrėžiami vadovaujantis 17 straipsnyje išdėstyta procedūra.Duomenų pateikimas11 straipsnisValstybės narės praneša Komisijai 10 straipsnio 1 dalyje nurodytų statistinių tyrimų rezultatus per du mėnesius po nurodyto mėnesio.III SKIRSNIS PRODUKCIJOS PROGNOZĖS12 straipsnis1. Sudarydamos kiaulių atsargų ketvirčio prognozes, valstybės narės naudojasi tyrimų rezultatais ir kita turima informacija.Atsargos yra išreiškiamos kaip bendra vietos produkcija, kurią sudaro visos paskerstos kiaulės kartu su Bendrijos vidaus ir išorės prekybos gyvomis kiaulėmis balansu.2. Prognozės, nurodytos 1 dalyje yra sudaromos tokiai kategorijai:A. visas kiaulių skaičius.3. "Atsargų", minimų 1 dalyje, apibrėžimas gali būti pakeistas vadovaujantis 17 straipsnyje išdėstyta procedūra.Duomenų pateikimas13 straipsnisValstybės narės perduoda Komisijai 12 straipsnio 1 dalyje nurodytas prognozes trijų mėnesių laikotarpiams iki tokios datos:a) iki vasario 15 dienos, jeigu prognozės sudaromos iki trečiojo esamų metų ketvirčio (imtinai);b) iki birželio 15 dienos, jeigu prognozės yra sudaromos iki pirmojo kitų metų ketvirčio (imtinai);c) iki spalio 15 dienos, jeigu prognozės yra sudaromos iki antrojo kitų metų ketvirčio.IV SKIRSNIS BENDROJI DALIS14 straipsnisValstybės narės perduoda Komisijai 5, 7, 9, 11 ir 13 straipsniuose nurodytus duomenis vadovaudamosi 1990 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentu (Euratomas, EEB) Nr. 1588/90 dėl konfidencialių statistinių duomenų perdavimo Europos Bendrijų statistikos tarnybai [5].15 straipsnisKomisija, konsultuodamasi su valstybėmis narėmis, patikrina:a) pateiktus rezultatus;b) iškilusias technines problemas, ypač jeigu jos yra susijusios su tyrimų ir prognozių ruošimu ir atlikimu;c) tyrimų rezultatų ir įvertinimo patikimumą.16 straipsnisValstybės narės privalo pranešti Komisijai apie bet kokius metodologinius arba kitokius pakeitimus, galinčius turėti įtakos statistiniams tyrimams. Tai privalo būti padaryta ne vėliau, kaip praėjus trims mėnesiams po atitinkamo pakeitimo įsigaliojimo. Komisija praneša kitoms valstybėms narėms apie bet tokį gautą pranešimą atitinkamose darbo grupėse.17 straipsnis1. Jeigu yra privaloma laikytis šiame straipsnyje išdėstytos procedūros, Žemės ūkio statistikos nuolatinio komiteto (toliau – Komitetas) pirmininkas tiek savo iniciatyva, tiek valstybės narės atstovo prašymu nurodo Komiteto klausimą.2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui siūlomų imtis priemonių projektą. Komitetas pateikia savo nuomonę apie projektą per pirmininko nustatytą laiko tarpą, priklausomai nuo reikalo skubos. Nuomonė yra pateikiama 54 balsų dauguma, valstybių narių atstovų balsus skaičiuojant kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.3. a) Komisija imasi numatytų priemonių, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę;b) jeigu numatytos priemonės ir Komiteto nuomonė nesutampa, arba jeigu Komitetas nepateikia savo nuomonės, Taryba nedelsdama pateikia Komitetui siūlomų imtis priemonių sąrašą. Taryba veikia kvalifikuotos daugumos pagrindu.Jeigu praėjus trims mėnesiams po kreipimosi į Tarybą, Taryba nesiima jokios veiklos, siūlomos priemonės yra patvirtinamos Komisijoje.18 straipsnis1. Direktyva Nr. 76/630/EEB panaikinama nuo 1994 m. sausio 1 d.2. Bet kokia nuoroda į panaikintą direktyvą yra suprantama kaip nuoroda į šią direktyvą.19 straipsnisValstybės narės privalo iki 1994 m. sausio 1 d. priimti įstatymus, reglamentus ir administracines nuostatas, kurios yra būtinos siekiant laikytis šios direktyvos.Valstybėms narėms priėmus šias priemones, jose yra daroma nuoroda į šią direktyvą arba jos yra pateikiamos kartu su tokia nuoroda jeigu jos yra publikuojamos oficialiai. Tokios nuorodos darymo metodus nustato valstybės narės.20 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Liuksemburge, 1993 m. birželio 1 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Andersen[1] OL C 18, 1993 1 23, p. 12.[2] OL C 115, 1993 4 26.[3] OL L 223, 1976 8 16, p. 4, Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1057/91 (OL L 107, 1991 4 27, p. 11).[4] OL L 179, 1972 8 7, p. 1.[5] OL L 151, 1990 6 15, p. 1.--------------------------------------------------


title: 1986 m. birželio 20 d. Komisijos direktyva, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31986L0320

Oficialusis leidinys L 200 , 23/07/1986 p. 0038 - 0038 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 21 p. 0158  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 21 p. 0158

		Komisijos direktyva1986 m. birželio 20 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla(86/320/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 86/155/EEB [2], ypač į jos 2 straipsnio 1a dalį ir 21a straipsnį,kadangi, atsižvelgiant į mokslo ir technikos žinių raidą hibridų, gautų kryžminant rūšis, kurioms taikoma Direktyva 66/402/EEB, srityje, į šios direktyvos taikymo sritį reikėtų įtraukti hibridus, gautus kryžminant Sorghum bicolor ir Sorghum sudanense, dėl padidėjusios jų reikšmės Bendrijoje;kadangi, atsižvelgiant į mokslo ir technikos žinių raidą, reikėtų iš dalies pakeisti minėtos direktyvos I priedą, kad būtų patikslinti reikalavimai, kuriuos turi atitikti Sorghum rūšies pasėliai;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio, sodininkystės, daržininkystės ir miškininkystės sėklos bei dauginamosios medžiagos nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyva 66/402/EEB iš dalies keičiama taip:1) Į 2 straipsnio 1 dalies A pastraipą įrašomas toks tekstas:"Šis apibrėžimas taip pat taikomas hibridams, gautiems kryžminant šias rūšis:Sorghum bicolor (L.) Moench × Sorghum Sudanense (Piper) Stapf. | Hibridai, gauti kryžminant Sorghum ir sudaninį sorgą. |Jei nenurodyta kitaip, minėtų hibridų sėklai taikomi standartai ar kiti reikalavimai, keliami kiekvienos rūšies, iš kurios jos yra išvedamos, sėklai."2) I priedo 3 dalies C pastraipos b punkte tarp žodžio "sertifikuota" ir žodžio "sėkla" įrašomi žodžiai "hibridinių veislių".3) Į I priedo 3 dalies C pastraipą įrašomas šis punktas:"c) kryžmadulkių ar sintetinių Sorghum spp. veislių pasėliai atitinka šiuos standartus: žemės ūkio augalų, kurie pripažįstami aiškiai neatitinkančiais veislės požymių, skaičius neviršija:- auginant elitinę sėklą – vieno 30 m2,- auginant sertifikuotą sėklą – vieno 10 m2."2 straipsnisValstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios ne vėliau kaip 1987 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1986 m. birželio 20 d.Komisijos varduFrans AndriessenPirmininko pavaduotojas[1] OL 125, 1966 7 11, p. 2308/66.[2] OL L 118, 1986 5 7, p. 23.--------------------------------------------------


title: 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/8/EB dėl termofikacijos skatinimo, remiantis naudingosios šilumos paklausa vidaus energetikos rinkoje, ir iš dalies keičianti Direktyvą 92/42/EEB

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32004L0008

Oficialusis leidinys L 052 , 21/02/2004 p. 0050 - 0060

		Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/8/EB2004 m. vasario 11 d.dėl termofikacijos skatinimo, remiantis naudingosios šilumos paklausa vidaus energetikos rinkoje, ir iš dalies keičianti Direktyvą 92/42/EEBEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę [3],laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4],kadangi:(1) Šiuo metu Bendrijoje per mažai išnaudojama galimybė panaudoti termofikaciją kaip energijos taupymo priemonę. Didelio naudingumo termofikacijos skatinimas, remiantis naudingosios šilumos paklausa, yra vienas iš Bendrijos prioritetų, turint omenyje galimą termofikacijos naudą, taupant pirminius energijos šaltinius, išvengiant tinklo nuostolių bei mažinant teršalų, visų pirma šiltnamio efektą sukeliančių dujų, išmetimą. Be to, efektyvus energijos panaudojimas, taikant termofikaciją, gali teigiamai prisidėti, užtikrinant energijos tiekimo saugumą bei gerinant Europos Sąjungos ir jos valstybių narių konkurencinę padėtį. Todėl būtina imtis priemonių, užtikrinančių geresnį potencialios naudos išnaudojimą vidaus energetikos rinkoje.(2) 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/54/EB [5] nustato elektros energijos vidaus rinkos elektros gamybos, perdavimo, paskirstymo ir tiekimo bendras taisykles. Šiame kontekste termofikacijos plėtra prisideda prie konkurencijos didinimo, taip pat atsižvelgiant į naujus rinkos dalyvius.(3) Žaliojoje knygoje, pavadintoje "Dėl saugaus energijos tiekimo Europos strategijos", pažymėta, kad Europos Sąjunga yra labai priklausoma nuo išorinio energijos tiekimo, kuris šiuo metu sudaro 50 % viso reikiamo kiekio; jei išliks dabartinės tendencijos, planuojama, kad iki 2030 m. ši apimtis padidės iki 70 %. Priklausymas nuo importo ir augantis importo santykis didina tiekimo nutraukimo ar sunkumų pavojų. Tačiau tiekimo saugumas neturėtų būti suprantamas vien tik kaip priklausymo nuo importo mažinimo ir vietinės gamybos didinimo klausimas. Sprendžiant tiekimo saugumo klausimą, reikalingas platus spektras politinių iniciatyvų, kuriomis būtų siekiama, inter alia, diversifikuoti šaltinius ir technologijas bei gerinti tarptautinius santykius. Žaliojoje knygoje taip pat pažymėta, kad energijos tiekimo saugumas yra lemiamas veiksnys, užtikrinant būsimą tvariąją plėtrą. Žaliojoje knygoje pateikiama išvada, kad naujų priemonių, mažinančių energijos poreikį, priėmimas turės esminės reikšmės, mažinant priklausymą nuo importo bei šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą. 2001 m. lapkričio 15 d. savo sprendime dėl Žaliosios knygos [6] Europos Parlamentas paragino įgyvendinti iniciatyvas, skatinančias perėjimą prie efektyvių energijos gamybos jėgainių, įskaitant bendrą šilumos ir elektros energijos gamybą.(4) 2001 m. birželio 15–16 d. Europos Tarybos posėdyje Getenburge pateiktame Komisijos komunikate "Darni Europa, siekiant geresnio pasaulio: Europos Sąjungos tvarios plėtros strategija" klimato kaita įvardyta kaip viena iš pagrindinių tvarios plėtros kliūčių ir pabrėžta būtinybė naudoti švarią energiją bei imtis konkrečių veiksmų, siekiant mažinti energijos poreikį.(5) Platesnis termofikacijos naudojimas, siekiant taupyti pirminę energiją, galėtų būti svarbi dalis priemonių paketo, kurias reikia įgyvendinti, kad būtų laikomasi Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos Kioto protokolo, taip pat bet kurio kito priemonių paketo, kad būtų įvykdyti tolesni įsipareigojimai. Savo komunikate dėl Europos klimato kaitos programos pirmojo etapo įgyvendinimo Komisija įvardijo termofikacijos skatinimą kaip vieną iš priemonių, kurias reikia įgyvendinti, siekiant mažinti energetikos sektoriaus išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, bei paskelbė apie savo ketinimą 2002 m. pateikti pasiūlymą priimti direktyvą dėl termofikacijos skatinimo.(6) Savo 2002 m. rugsėjo 25 d. rezoliucijoje dėl Komisijos komunikato dėl Europos klimato kaitos programos pirmojo etapo įgyvendinimo [7] Europos Parlamentas sveikina idėją pateikti pasiūlymą sustiprinti Bendrijos priemones, skatinančias bendros šilumos ir elektros energijos gamybos naudojimą, bei ragina skubiai priimti direktyvą, skatinančią bendrą šilumos ir elektros energijos gamybą.(7) Termofikacijos reikšmė taip pat pripažinta 1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos rezoliucijoje [8] ir 1998 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento rezoliucijoje [9] dėl Bendrijos strategijos, siekiant skatinti bendrą šilumos ir elektros energijos gamybą.(8) Savo 2000 m. gegužės 30 d. ir 2000 m. gruodžio 5 d. išvadose Taryba patvirtino Komisijos veiksmų planą energijos naudingumui gerinti bei įvardijo termofikacijos skatinimą kaip vieną iš artimiausio laikotarpio prioritetinių sričių. Savo 2001 m. kovo 14 d. rezoliucijoje dėl darbų plano energijos naudingumui gerinti [10] Europos Parlamentas paragino Komisiją pateikti pasiūlymų, nustatančių termofikacijos skatinimo (kai tai turi prasmės, atsižvelgiant į aplinkos apsaugą) bendras taisykles.(9) 1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyva 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės [11], 2001 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/80/EB dėl tam tikrų teršalų, išmetamų į orą iš didelių kurą deginančių įrenginių, kiekio apribojimo [12] ir 2000 m. gruodžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/76/EB dėl atliekų deginimo [13] akcentuoja poreikį įvertinti termofikacijos galimybes naujuose įrenginiuose.(10) 2002 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl pastatų energetinio naudingumo [14] reikalauja, kad valstybės narės užtikrintų, jog prieš pradedant statyti naujus pastatus, kurių bendras naudingas vidaus plotas yra daugiau kaip 1000 m2, būtų apsvarstytas alternatyvių sistemų, tokių kaip elektros energijos ir šilumos termofikacijos, techninis, aplinkosauginis ir ekonominis pagrindimas, ir į būtų jį atsižvelgta.(11) Šioje direktyvoje didelio naudingumo termofikacija apibrėžiama kaip energijos kiekis, sutaupytas atskirą šilumos ir elektros energijos gamybą pakeitus bendra gamyba. Kai sutaupoma daugiau kaip 10 % energijos, tai vadinama didelio naudingumo termofikacija. Siekiant sutaupyti kuo daugiau energijos ir išvengti sutaupytos energijos nuostolių, daugiausia dėmesio reikia skirti termofikacijos įrenginių veikimo sąlygoms.(12) Sutaupytos pirminės energijos įvertinimo kontekste svarbu atsižvelgti į valstybių narių, kurios importuoja didžiąją dalį jų sunaudojamos elektros energijos, padėtį.(13) Siekiant skaidrumo, svarbu priimti suderintą pagrindinį termofikacijos apibrėžimą. Kai termofikacijos įrenginių įranga leidžia atskirai gaminti elektros energiją arba šilumą, išduodant kilmės garantiją ir statistikos tikslais ši gamyba neturėtų būti vadinama termofikacija.(14) Siekiant užtikrinti, kad pagal šią direktyvą termofikacijai teikiama parama būtų grindžiama naudingosios šilumos paklausa ir sutaupytu pirminės energijos kiekiu, būtina nustatyti kriterijus, kuriais remiantis nustatomas ir įvertinamas pagrindiniame apibrėžime apibūdintas termofikacijos gamybos energetinis naudingumas.(15) Šios direktyvos bendras tikslas turėtų būti nustatyti termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos skaičiavimo suderintąjį metodą bei būtinąsias jo taikymo rekomendacijas, atsižvelgiant į metodikas, kurias šiuo metu kuria Europos standartizavimo organizacijos. Turi būti numatyta šio metodo koregavimo galimybė, siekiant atsižvelgti į technikos pažangą. Laikantis proporcingumo principo, II ir III prieduose pateiktų skaičiavimų taikymas mikrotermofikacijos įrenginiams gali būti paremtas reikšmėmis, apskaičiuotomis atlikus tipų bandymo procedūras, kurias patvirtino kompetentinga nepriklausoma įstaiga.(16) Šioje direktyvoje naudojami termofikacijos ir didelio naudingumo termofikacijos apibrėžimai neužkerta kelio bet kuriais tikslais, išskyrus nustatytuosius šioje direktyvoje, nacionalinėje teisėje naudoti kitus apibrėžimus. Taip pat tikslinga naudoti atitinkamus apibrėžimus, kurie pateikti Direktyvoje 2003/54/EB ir 2001 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/77/EB dėl elektros, pagamintos iš atsinaujinančių energijos išteklių, skatinimo elektros energijos vidaus rinkoje [15].(17) Pagaminto naudingosios šilumos kiekio matavimas termofikacijos įrenginių gamybos taške akcentuoja poreikį užtikrinti, kad termofikacijos būdu pagaminta naudingoji šiluma nebūtų prarasta dėl didelių šilumos nuostolių paskirstymo tinkluose.(18) Elektros energijos ir šilumos santykis – tai techninė charakteristika, kurią reikia nustatyti, kad būtų galima apskaičiuoti termofikacijos būdu pagamintą elektros energijos kiekį.(19) Šioje direktyvoje sąvokos "termofikacijos įrenginiai" apibrėžimas taip pat gali būti taikomas įrenginiams, kuriais galima gaminti vien tik elektros energiją arba vien tik šilumos energiją, pavyzdžiui, pagalbinei degimo ir apdorojimo po degimo įrangai. Išduodant kilmės garantiją ir statistikos tikslais ši gamyba neturėtų būti vadinama termofikacija.(20) Sąvokos "mažos apimties termofikacija" apibrėžimas, inter alia, taikomas mikrotermofikacijos ir paskirstytosios termofikacijos įrenginiams, tokiems kaip įrenginiai, tiekiantys energiją ir šilumą į izoliuotus rajonus, arba skirti ribotiems gyvenamųjų, komercinių ar pramonės objektų poreikiams patenkinti.(21) Siekiant padidinti skaidrumą, vartotojui renkantis tarp termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos ir pagamintosios kitais būdais, būtina užtikrinti, kad, remiantis suderintomis atskaitinėmis reikšmėmis, būtų galima garantuoti didelio naudingumo termofikacijos kilmę. Kilmės garantavimo programos pačios savaime nesuteikia teisės naudotis nacionalinių paramos mechanizmų teikiama nauda.(22) Svarbu, kad visų rūšių elektros energijai, pagamintai termofikacijos būdu, būtų taikomos kilmės garantijos. Svarbu, kad kilmės garantijos būtų aiškiai atkirtos nuo keičiamųjų pažymėjimų.(23) Siekiant, kad termofikacija geriau įsiskverbtų į rinką per vidutinės trukmės laikotarpį, tikslinga reikalauti, kad visos valstybės narės parengtų ir paskelbtų ataskaitas, analizuojančias didelio naudingumo termofikacijos nacionalinį potencialą, bei pateiktų tose ataskaitose atskirą termofikacijos kliūčių bei įgyvendintų priemonių, užtikrinančių garantijų sistemos patikimumą, analizę.(24) Valstybės parama turi atitikti Bendrijos rekomendacijų dėl valstybės paramos aplinkos apsaugai [16] nuostatas, įskaitant dėl paramos nekaupiamojo pobūdžio. Pagal šias rekomendacijas šiuo metu leidžiama teikti tam tikrų rūšių valstybės paramą, kai galima pagrįsti, kad paramos priemonės yra naudingos aplinkai dėl ypatingai didelio perdirbimo naudingumo, dėl to, kad šios priemonės leis sumažinti energijos sunaudojimą arba dėl to, kad gamybos procesas bus mažiau kenksmingas aplinkai. Tam tikrais atvejais ši parama bus būtina, siekiant toliau išnaudoti termofikacijos potencialą, visų pirma siekiant atsižvelgti į poreikį įsisavinti išorines išlaidas.(25) Valstybės paramos programos, skirtos skatinti termofikaciją, pagrindinį dėmesį turėtų skirti termofikacijos rėmimui, atsižvelgiant į ekonomiškai pagrindžiamą šildymo ir šaldymo paklausą.(26) Nacionaliniu lygiu valstybės narės naudoja skirtingus termofikacijos rėmimo mechanizmus, įskaitant paramą investicijomis, atleidimą nuo mokesčių ar jų sumažinimą, žaliuosius pažymėjimus bei tiesiogines kainų rėmimo programas. Svarbi priemonė šios direktyvos tikslui pasiekti yra tų mechanizmų tinkamo veikimo garantavimas, kol pradės veikti Bendrijos suderintieji pagrindai, kad būtų išsaugotas investuotojų pasitikėjimas. Komisija planuoja stebėti padėtį ir informuoti apie sukauptą nacionalinių paramos programų taikymo patirtį.(27) Perduodant ir paskirstant didelio naudingumo termofikacijos būdu pagamintą elektros energiją būtų taikomos Direktyvos 2001/77/EB 7 straipsnio 1, 2 ir 5 dalių nuostatos, taip pat atitinkamos Direktyvos 2003/54/EB nuostatos. Kol termofikacijos gamintojas tampa reikalavimus atitinkančiu vartotoju, kaip apibrėžta Direktyvos 2003/54/EB 21 straipsnio 1 dalyje, tarifai, taikomi įsigyjant termofikacijos gamintojams kartais reikalingą papildomą elektros energijos kiekį, turi būti nustatomi remiantis objektyviais, aiškiais ir nediskriminaciniais kriterijais. Galima paspartinti didelio naudingumo termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos, visų pirma pagamintosios mažos apimties ir mikrotermofikacijos įrenginiais, prieigą prie tinklo sistemos, su sąlyga, jei pateikiamas pranešimas Komisijai.(28) Mažesnio kaip 400 kW galingumo termofikacijos įrenginiai, kuriems taikomi 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvoje 92/42/EEB dėl naudingumo koeficiento reikalavimų naujiems karšto vandens katilams, deginantiems skystąjį arba dujinį kurą [17], pateikti apibrėžimai, greičiausiai neatitiks šiame dokumente nustatytų minimalių naudingumo reikalavimų, todėl jie neturėtų būti priskiriami tos direktyvos taikymo sričiai.(29) Reikia atsižvelgti į specifinę termofikacijos sektoriaus, kuriam priklauso daug smulkių ir vidutinio dydžio gamintojų, struktūrą, ypač kai peržiūrimos leidimų statyti termofikacijos įrenginius išdavimo administracinės procedūros.(30) Siekiant įgyvendinti šios direktyvos tikslą sukurti termofikacijos skatinimo pagrindus, svarbu pabrėžti, kad investicijoms į termofikacijos įrenginius būtina užtikrinti stabilią ekonominę ir administracinę aplinką. Valstybės narės turėtų būti skatinamos atsižvelgti į šią būtinybę ir kurti paramos programas, kurių trukmės laikotarpis būtų bent ketveri metai, taip pat vengti dažnai keisti administracines procedūras, t. t. Be to, valstybės narės turėtų būti skatinamos užtikrinti, kad, sudarant valstybės paramos programas, būtų laikomasi laipsniško nutraukimo principo.(31) Termofikacijos bendras naudingumas ir tvarumas priklauso nuo daugelio veiksnių, tokių kaip naudojama technologija, kuro rūšys, apkrovos kreivės, įrenginio dydis, taip pat nuo šilumos savybių. Dėl praktinių priežasčių, taip pat remiantis faktu, kad, vartojant pagamintą šilumą skirtingais tikslais, reikalingi skirtingi šilumos temperatūros lygiai, ir kad šie bei kiti sunkumai daro poveikį termofikacijos naudingumui, termofikaciją galima suskirstyti į šias klases: "pramoninė termofikacija", "šildymo termofikacija" ir "žemės ūkio termofikacija".(32) Laikantis Sutarties 5 straipsnyje nustatytų subsidiarumo ir proporcingumo principų, termofikacijos skatinimo pagrindus vidaus energetikos rinkoje sukuriančius bendruosius principus reikia nustatyti Bendrijos lygiu, o detalaus įgyvendinimo klausimus reikia palikti valstybėms narėms, taip sudarant kiekvienai valstybei narei pasirinkti režimą, kuris geriausiai atitinka konkrečią valstybės narės situaciją. Šia direktyva neviršijama to, kas būtina minėtiems tikslams pasiekti.(33) Šiai direktyvai įgyvendinti reikalingas priemones reikia priimti pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [18],PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisTikslasŠios direktyvos tikslas yra padidinti energijos naudingumą ir pagerinti tiekimo saugumą, sukuriant pagrindą skatinti ir plėtoti šilumos ir elektros energijos didelio naudingumo termofikaciją, pagrįstą naudingosios šilumos paklausa ir pirminės energijos taupymu energetikos vidaus rinkoje, atsižvelgiant į konkrečias nacionalines aplinkybes, ypač susijusiąsias su klimato ir ekonominėmis sąlygomis.2 straipsnisTaikymo sritisŠi direktyva taikoma termofikacijai, kaip apibrėžta 3 straipsnyje, ir I priede išvardytoms termofikacijos technologijoms.3 straipsnisApibrėžimaiŠioje direktyvoje naudojami šie apibrėžimai:a) "termofikacija" – tai vienalaikė gamyba, kai to paties proceso metu gaminama šiluminė energija bei elektros ir (arba) mechaninė energija;b) "naudingoji šiluma" – tai termofikacijos proceso metu pagaminta šiluma, skirta tenkinti ekonomiškai pagrįstą šildymo ar šaldymo paklausą;c) "ekonomiškai pagrįsta paklausa" – tai paklausa, neviršijanti šildymo ir šaldymo poreikių, kurią kitu atveju rinkos sąlygomis patenkintų ne termofikacija, o kiti energijos gamybos procesai;d) "termofikacijos būdu pagaminta elektros energija" – tai elektros energija, pagaminta naudingosios šilumos gamybos proceso metu, kuriai apskaičiuoti naudojama II priede pateikta metodika;e) "atsarginė elektros energija" – tai elektros energija, kurią elektros energijos tinklas tiekia visais atvejais, kai termofikacijos procesas nutraukiamas, įskaitant kai atliekamas jo techninis aptarnavimas, arba sutrinka;f) "trūkstamas elektros energijos kiekis" – tai elektros energija, tiekiama per elektros energijos tinklą, kai elektros paklausa yra didesnė už termofikacijos proceso elektros energijos gamybą;g) "bendras naudingumas" – tai elektros ir mechaninės energijos gamybos bei naudingosios šilumos gamybos, padalintos iš kuro kiekio, kuris sunaudotas šilumos gamybai termofikacijos proceso metu, ir elektros energijos bei mechaninės energijos bendros gamybos apimties metinė suma;h) "naudingumas" – tai naudingumas, apskaičiuotas remiantis kuro rūšių "grynosiomis šiluminėmis vertėmis" (kurios taip pat vadinamos "žemesnėmis šiluminėmis vertėmis");i) "didelio naudingumo termofikacija" – tai termofikacija, atitinkanti III priede nustatytus kriterijus;j) "atskiros gamybos naudingumo atskaitos vertės" – tai alternatyvios atskiros šilumos ir elektros energijos gamybos, vietoje kurios planuojama naudoti termofikacijos procesą, naudingumas;k) "elektros energijos ir šilumos santykis" – tai termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos ir naudingosios šilumos santykis, pilnai veikiant termofikacijos režimu, remiantis konkrečių įrenginių darbiniais duomenimis;l) "termofikacijos įrenginiai" – tai įrenginiai, galintys veikti termofikacijos režimu;m) "mikro termofikacijos įrenginiai" – tai termofikacijos įrenginiai, kurių didžiausias galingumas yra mažiau kaip 50 kW;n) "mažos apimties termofikacija" – tai mažesnio kaip 1 MW gamybinio pajėgumo termofikacijos įrenginiai;o) "termofikacijos gamyba" – tai termofikacijos būdu pagamintos elektros ir mechaninės energijos bei naudingosios šilumos suma.Be to, taikomi Direktyvoje 2003/54/EB ir Direktyvoje 2001/77/EB nustatyti atitinkami apibrėžimai.4 straipsnisTermofikacijos naudingumo kriterijai1. Kad būtų galima nustatyti termofikacijos naudingumą pagal III priedo nuostatas, Komisija, laikydamasi 14 straipsnio 2 dalyje pateiktos tvarkos, iki 2006 m. vasario 21 d. patvirtina atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos suderintąsias naudingumo atskaitines vertes. Šias suderintąsias naudingumo atskaitos vertes sudaro matrica tam tikrų verčių, diferencijuotų pagal atitinkamus veiksnius, įskaitant pagaminimo metus ir kuro rūšis, šios vertės nustatomos remiantis dokumentais pagrįsta analize, inter alia, atsižvelgiant į duomenis, surinktus realiomis darbinio naudojimo sąlygomis, elektros energijos tarptautinius mainus, kuro mišinį ir klimato sąlygas, taip pat į naudojamas termofikacijos technologijas, laikantis III priede nustatytų principų.2. Komisija, laikydamasi 14 straipsnio 2 dalyje pateiktos tvarkos, 1 dalyje nurodytas atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos suderintąsias naudingumo atskaitos vertes pirmą kartą peržiūri 2011 m. vasario 21 d., o vėliau – kas ketveri metai, atsižvelgdama į technologijos naujoves bei energijos šaltinių pasiskirstymo pokyčius.3. Valstybės narės, kurios šią direktyvą įgyvendina iki tol, kol Komisija patvirtina 1 dalyje nurodytas atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos suderintąsias naudingumo atskaitos vertes, iki 1 dalyje nustatytos datos turi patvirtinti savo nacionalines atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos suderintąsias naudingumo atskaitos vertes, kurios naudojamos pirminės energijos apimtims, sutaupytoms taikant termofikaciją, apskaičiuoti pagal III priede pateiktą metodiką.5 straipsnisDidelio naudingumo termofikacijos įrenginiais pagamintos elektros energijos kilmės garantija1. Atsižvelgdamos į 4 straipsnio 1 dalyje nurodytas suderintąsias naudingumo atskaitos vertes, valstybės narės ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo šių verčių patvirtinimo dienos užtikrina, kad būtų galima garantuoti didelio naudingumo termofikacijos įrenginiais pagamintos elektros energijos kilmę, remiantis kiekvienos valstybės narės nustatytais objektyviais, skaidriais ir nediskriminuojančiais kriterijais. Jos turi užtikrinti, kad ši elektros energijos kilmės garantija leistų gamintojams įrodyti, kad jų parduodama elektros energija pagaminta didelio naudingumo termofikacijos būdu, ir kad ta garantija išduota šiuo konkrečiu tikslu, gavus gamintojo prašymą.2. Valstybės narės gali paskirti vieną ar kelias su gamybos ir paskirstymo veikla nesusijusias kompetentingas institucijas prižiūrėti 1 dalyje nurodytų kilmės garantijų išdavimą.3. Valstybės narės arba kompetentingosios institucijos nustato atitinkamus mechanizmus, užtikrinančius, kad kilmės garantijos būtų tikslios ir patikimos, ir 10 straipsnio 1 dalyje nurodytoje ataskaitoje apibūdina priemones, įgyvendintas siekiant užtikrinti garantijų sistemos patikimumą.4. Kilmės garantijos programos pačios savaime nereiškia, kad suteikiama teisė naudotis nacionalinių paramos mechanizmų teikiama nauda.5. Kilmės garantijoje:- nurodoma kuro šaltinio, iš kurio buvo pagaminta atitinkama elektros energija, žemesnioji šiluminė vertė, nurodomas kartu su elektros energija pagamintos šilumos panaudojimas, taip pat nurodomos pagaminimo datos ir vietos,- nurodomas didelio naudingumo termofikacijos būdu pagal II priedą pagamintos elektros energijos kiekis, kuriam suteikiama garantija,- nurodomas sutaupytos pirminės energijos kiekis, apskaičiuotas pagal III priedą, remiantis Komisijos nustatytomis suderintosiomis naudingumo atskaitos vertėmis, kaip nurodyta 4 straipsnio 1 dalyje.Valstybės narės kilmės garantijoje gali pateikti papildomos informacijos.6. Šias pagal 1 dalį išduotas kilmės garantijas tarpusavyje valstybės narės išskirtinai pripažįsta kaip 5 dalyje išvardytų elementų įrodymą. Bet kuris atsisakymas pripažinti kilmės garantiją kaip šį įrodymą, visų pirma remiantis priežastimis, susijusiomis su sukčiavimo prevencija, turi būti pagrįstas objektyviais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais.Atsisakius pripažinti kilmės garantiją, Komisija gali priversti atsisakiusiąją šalį ją pripažinti, visų pirma atsižvelgiant į objektyvius, skaidrius ir nediskriminacinius kriterijus, kuriais pagrįstas šis pripažinimas.6 straipsnisDidelio naudingumo termofikacijos nacionalinis potencialas1. Valstybės narės atlieka nacionalinio potencialo taikyti didelio naudingumo termofikaciją, įskaitant didelio naudingumo mikrotermofikaciją, analizę.2. Ši analizė:- turi būti paremta gerai dokumentuotais moksliniais duomenimis ir atitikti IV priede išvardytus kriterijus,- turi įvertinti visą didelio naudingumo termofikacijos potencialą, tenkinant naudingosios šilumos ir šaldymo paklausą, taip pat galimybes gauti termofikacijos metu naudojamo kuro ir kitų energijos išteklių,- turi pateikti atskirą analizę, nagrinėjančią kliūtis, kurios gali sutrukdyti realizuoti didelio naudingumo termofikacijos nacionalinį potencialą. Konkrečiai, šioje analizėje turi būti išnagrinėtos kliūtys, susijusios su kuro kaina ir išlaidomis bei galimybe jo gauti, su tinklo sistemos klausimais, su administracinėmis procedūromis susijusios kliūtys bei kliūtys, susijusios su energijos kainos išorinių sąnaudų per mažo įsisavinimo.3. Valstybės narės ne vėliau kaip 2007 m. vasario 21 d. atlieka pastangų padidinti didelio našumo termofikacijos dalį rezultatų pirmąjį įvertinimą; paskesni įvertinimai atliekami kas ketveri metai, ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki nustatytos datos gavus Komisijos prašymą.7 straipsnisParamos programos1. Valstybės narės užtikrina, kad termofikacijai (esamiems ir būsimiems įrenginiams) teikiama parama būtų pagrįsta naudingosios šilumos paklausa ir sutaupytu pirminės energijos kiekiu, atsižvelgiant į esamas galimybes mažinti energijos paklausą kitomis ekonomiškai įmanomomis ar aplinkai palankiomis priemonėmis, tokiomis kaip kitos energijos naudingumą didinančios priemonės.2. Nepažeidžiant Sutarties 87 ir 88 straipsnių, Komisija įvertina, kaip taikomi valstybių narių naudojami paramos mechanizmai, pagal kuriuos termofikacijos gamintojas, remiantis valstybinių institucijų nustatytomis taisyklėmis, gauna tiesioginę ar netiesioginę paramą, kurios poveikis gali varžyti prekybą.Komisija nagrinėja, ar šie mechanizmai prisideda prie Sutarties 6 straipsnyje ir 174 straipsnio 1 dalyje iškeltų tikslų įgyvendinimo.3. 11 straipsnyje minėtoje ataskaitoje Komisija pateikia gerai dokumentuotą analizę, apžvelgiančią šio straipsnio 2 dalyje nurodytų įvairių paramos mechanizmų taikymo ir koegzistencijos patirtį. Ataskaitoje įvertinama šių paramos sistemų sėkmė, įskaitant sąnaudų efektyvumo požiūriu, skatinant didelio naudingumo termofikacijos naudojimą, atitinkantį 6 straipsnyje minėtą nacionalinį potencialą. Ataskaitose taip pat įvertinama apimtis, kuria paramos programos prisidėjo, kuriant stabilias sąlygas investicijoms į termofikaciją.8 straipsnisElektros energijos tinklo sistema ir tarifų klausimai1. Siekiant užtikrinti didelio naudingumo termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos perdavimą ir paskirstymą, taikomos Direktyvos 2001/77/EB 7 straipsnio 1, 2 ir 5 dalys bei atitinkamos Direktyvos 2003/54/EB nuostatos.2. Kol termofikacijos gamintojas tampa reikalavimus atitinkančiu vartotoju kaip apibrėžta Direktyvos 2003/54/EB 21 straipsnio 1 dalyje, valstybės narės turi imtis atitinkamų priemonių, užtikrinančių, kad tarifai, taikomi įsigyjant atsarginę elektros energiją ar trūkstamą elektros energijos kiekį, būtų nustatomi remiantis paskelbtais tarifais bei sąlygomis.3. Valstybės narės gali paspartinti didelio naudingumo termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos, visų pirma pagamintosios mažos apimties ir mikrotermofikacijos įrenginiais, prieigą prie tinklo sistemos, su sąlyga, jei pateikiamas pranešimas Komisijai.9 straipsnisAdministracinės procedūros1. Valstybės narės arba valstybių narių paskirtos kompetentingos įstaigos įvertina esamą teisinę ir reguliavimo bazę, atsižvelgiant į įgaliojimo procedūras ar Direktyvos 2003/54/EB 6 straipsnyje nustatytas kitas procedūras, kurios taikomos didelio naudingumo termofikacijos įrenginiams.Šis įvertinimas atliekamas, siekiant:a) skatinti, kad termofikacijos įrenginių projektai atitiktų naudingosios šilumos gamybos ekonomiškai pagrįstą paklausą ir nebūtų gaminama daugiau šilumos nei naudingoji šiluma;b) mažinti reguliavimo ir kitas kliūtis, trukdančias didinti termofikaciją;c) supaprastinti ir paspartinti atitinkamo administracinio lygio procedūras; ird) užtikrinti, kad taisyklės būtų objektyvios, skaidrios ir nediskriminuojančios, bei visiškai atsižvelgtų į įvairių termofikacijos technologijų ypatumus.2. Tam tikrais atvejais, atsižvelgdamos į nacionalinės teisės kontekstą, valstybė narės pateikia informaciją apie laipsnį, kuris pasiektas:a) koordinuojant atskirų administravimo institucijų darbą, atsižvelgiant į paraiškų gauti įgaliojimus padavimo terminus, priėmimo tvarką ir apdorojimą;b) rengiant rekomendacijas dėl 1 dalyje nurodytos veiklos įgyvendinimo bei termofikacijos gamintojams skirtos gamybos perspektyvaus planavimo tvarkos pagrindimo; irc) skiriant valdžios institucijas veikti tarpininkių teisėmis, sprendžiant valdžios institucijų, atsakingų už įgaliojimų išdavimą, ir paraiškas gauti įgaliojimus padavusių subjektų ginčus.10 straipsnisValstybių narių ataskaitos1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2006 m. vasario 21 d. paskelbia ataskaitą apie analizės ir įvertinimų, atliktų pagal 5 straipsnio 3 dalį, 6 straipsnio 1 dalį, 9 straipsnio 1 dalį ir 9 straipsnio 2 dalį, rezultatus.2. Valstybės narės ne vėliau kaip 2007 m. vasario 21 d., o vėliau – kas ketveri metai, gavusios atitinkamą Komisijos prašymą, kuris pateikiamas ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki paskelbimo dienos, paskelbia ataskaitą apie 6 straipsnio 3 dalyje nurodyto įvertinimo rezultatus.3. Valstybės narės iki 2004 m. gruodžio pabaigos pirmą kartą pateikia Komisijai atitinkamus 2003 m. duomenis, o vėliau kasmet pateikia statistikos duomenis apie nacionaliniu mastu termofikacijos būdu pagamintus elektros energijos ir šilumos kiekius, apskaičiuotus pagal II priede pateiktą metodiką.Jos taip pat pateikia metinę statistiką apie termofikacijos pajėgumus bei termofikacijai naudojamas kuro rūšis. Valstybės narės taip pat gali pateikti statistiką apie pirminę energiją, kuri buvo sutaupyta taikant termofikaciją; šie duomenys apskaičiuojami pagal III priede pateiktą metodiką.11 straipsnisKomisijos ataskaitos1. Remdamasi pagal 10 straipsnį pateiktomis ataskaitomis, Komisija apžvelgia šios direktyvos taikymą ir iki 2008 m. vasario 21 d., o vėliau – kas ketveri metai pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimo pažangą.Šioje ataskaitoje visų pirma:a) nagrinėjama pažanga, realizuojant 6 straipsnyje nurodytą didelio naudingumo termofikacijos nacionalinį potencialą;b) pateikiamas pagrindines termofikacijos sąlygas vidaus rinkoje apibrėžiančių taisyklių ir procedūrų nustatymo, remiantis objektyviais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais, laipsnio įvertinimas, tinkamai atsižvelgiant į termofikacijos privalumus;c) nagrinėjama įvairių termofikacijos rėmimo mechanizmų taikymo ir koegzistavimo patirtis;d) apžvelgiamos šiuolaikinėmis technologijomis pagrįstos atskirosios gamybos naudingumo atskaitinės vertės.Tam tikrais atvejais Komisija kartu su ataskaita pateikia tolesnių pasiūlymų Europos Parlamentui ir Tarybai.2. Vertindama 1 dalies a punkte nurodytą pažangą, Komisija atsižvelgia į 6 straipsnyje nurodyto didelio naudingumo termofikacijos nacionalinio potencialo pasiekto ar planuojamo realizavimo laipsnį, atsižvelgiant į valstybių narių priemones, sąlygas, įskaitant klimato sąlygas, bei vidaus energetikos rinkos poveikį ir kitų Bendrijos iniciatyvų, tokių kaip 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB, nustatanti prekybos šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimais sistemą Bendrijoje ir iš dalies pakeičianti Tarybos direktyvą 96/61/EB [19], reikšmę.Tam tikrais atvejais Komisija pateikia tolesnių pasiūlymų Europos Parlamentui ir Tarybai, pirmiausia siekiant sudaryti didelio naudingumo termofikacijos plėtros Bendrijoje veiksmų planą.3. Vertindama skaičiavimo metodų tolesnio suderinimo apimtį, kaip nustatyta 4 straipsnio 1 dalyje, Komisija atsižvelgia į skaičiavimų poveikį vidaus energetikos rinkai ir jų koegzistavimą, kaip nurodyta 12 straipsnyje, II ir III prieduose, taip pat atsižvelgiant į nacionalinių paramos mechanizmų taikymo patirtį.Tam tikrais atvejais Komisija pateikia tolesnių pasiūlymų Europos Parlamentui ir Tarybai dėl skaičiavimo metodų tolesnio suderinimo.12 straipsnisAlternatyvieji skaičiavimai1. Norėdamos iš ataskaitose pateiktų skaičių atimti galimą elektros energijos kiekį, kuris nebuvo pagamintas taikant termofikacijos procesą, iki 2010 m. pabaigos valstybės narės gali taikyti kitus metodus nei nustatytasis II priedo b punkte, su sąlyga, jei tam iš anksto pritaria Komisija. Tačiau 5 straipsnio 1 dalyje ir 10 straipsnio 3 dalyje nurodytais tikslais termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos kiekis apskaičiuojamas pagal II priedą.2. Pagal III priedo c punktą valstybės narės gali apskaičiuoti pirminės energijos kiekį, sutaupytą naudojant šilumos ir elektros bei mechaninės energijos gamybą, netaikydamos II priedo nuostatų to paties proceso netermofikuotajai šilumai ir elektros energijai atimti. Ši gamyba gali būti vertinama kaip didelio naudingumo termofikacija, jei ji atitinka III priedo a punkte nustatytus naudingumo kriterijus, ir jei didesnio kaip 25 MW elektros energijos gamybinio pajėgumo termofikacijos įrenginių naudingumas yra daugiau kaip 70 % Tačiau šios gamybos metu termofikacijos būdu pagamintos energijos kiekis, naudojamas išduodant kilmės garantiją ir statistikos tikslais, nustatomas pagal II priedą.3. Iki 2010 m. valstybės narės, naudodamos alternatyviąją metodiką, gali termofikaciją pripažinti didelio naudingumo termofikacija netikrindamos, ar termofikacijos gamyba atitinka III priedo a punkto kriterijus, jei nacionaliniu lygiu įrodyta, kad pagal šią alternatyviąją skaičiavimo metodiką nustatyta termofikacijos gamyba apskritai paėmus atitinka III priedo a punkto kriterijus. Kai išduodama šios gamybos kilmės garantija, garantijoje nurodytas termofikacijos gamybos naudingumas neturi viršyti III priedo a punkte nustatytų kriterijų ribinių verčių, nebent jei pagal III priedą atlikti skaičiavimai rodo priešingai. Tačiau šios gamybos metu termofikacijos būdu pagamintos energijos kiekis, naudojamas išduodant kilmės garantiją ir statistikos tikslais, nustatomas pagal II priedą.13 straipsnisPeržiūrėjimas1. II priedo a punkte nustatytos ribinės vertės, naudojamos termofikacijos būdu pagamintos energijos kiekiui apskaičiuoti, su technikos pažanga derinamos laikantis 14 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.2. III priedo a punkte nustatytos ribinės vertės, naudojamos termofikacijos gamybos apimčiai ir sutaupytam pirminės energijos kiekiui apskaičiuoti, su technikos pažanga derinamos laikantis 14 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.3. II priedo d punkte pateiktos elektros energijos ir šilumos santykio apskaičiavimo rekomendacijos su technikos pažanga derinamos laikantis 14 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.14 straipsnisKomiteto procedūra1. Komisijai padeda Komitetas.2. Darant nuorodą į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į minėto sprendimo 8 straipsnį.Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis – trys mėnesiai.3. Komitetas patvirtina savo darbo tvarkos taisykles15 straipsnisPerkėlimasValstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2006 m. vasario 21 d., įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.16 straipsnisDirektyvos 92/42/EEB pakeitimasDirektyvos 92/42/EEB 3 straipsnio 1 dalis papildoma šia įtrauka:"— termofikacijos įrenginiai, kaip apibrėžta 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/8/EB dėl termofikacijos skatinimo, remiantis naudingosios šilumos paklausa vidaus energetikos rinkoje [20]."17 straipsnisĮsigaliojimasŠi direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.18 straipsnisAdresataiŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Strasbūre, 2004 m. vasario 11 d.Europos Parlamento varduPirmininkasP. CoxTarybos varduPirmininkasM. McDowell[1] OL C 291 E, 2002 11 26, p. 182.[2] OL C 95, 2003 4 23, p. 12.[3] OL C 244, 2003 10 10, p. 1.[4] 2003 m. gegužės 13 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje), 2003 m. rugsėjo 8 d. Tarybos bendroji pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2003 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).[5] OL L 176, 2003 7 15, p. 37.[6] OL C 140 E, 2002 6 13, p. 543.[7] OL C 273 E, 2003 11 14, p. 172.[8] OL C 4, 1998 1 8, p. 1.[9] OL C 167, 1998 6 1, p. 308.[10] OL C 343, 2001 12 5, p. 190.[11] OL C 257, 1996 10 10, p. 26.[12] OL L 309, 2001 11 27, p. 1.[13] OL L 332, 2000 12 28, p. 91.[14] OL L 1, 2003 1 4, p. 65.[15] OL L 283, 2001 10 27, p. 33.[16] OL C 37, 2001 2 3, p. 3.[17] OL L 167, 1992 6 22, p. 17. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 93/68/EEB (OL L 220, 1993 8 30, p. 1).[18] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.[19] OL L 275, 2003 10 25, p. 32.[20] OL L 52 2004 2 21, p. 50.--------------------------------------------------I PRIEDASTermofikacijos technologijos, kurioms taikoma ši direktyvaa) Kombinuotojo ciklo dujų turbina su šilumos atgavimub) Atgalinio spaudimo garų turbinac) Garų kondensacinė išgavimo turbinad) Dujų turbina su šilumos atgavimue) Vidaus degimo variklisf) Mikroturbinosg) Stirlingo varikliaih) Degalų kamerosi) Garo varikliaij) Organiniai Rankine ciklaik) Bet kurio kito tipo technologijos ar jų deriniai, kuriems taikomas 3 straipsnio a dalyje pateiktas apibrėžimas.--------------------------------------------------II PRIEDASTermofikacijos būdu pagamintos elektros energijos kiekio apskaičiavimasTermofikacijos būdu pagamintos elektros energijos kiekiui apskaičiuoti naudojamos vertės nustatomos remiantis planuojamu ar faktiniu įrenginio darbu įprastomis eksploatavimo sąlygomis. Mikrotermofikacijos įrenginiais pagamintos elektros energijos kiekį galima apskaičiuoti remiantis patvirtintosiomis vertėmis.a) Tariama, kad termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos kiekis lygus to įrenginio metinei elektros energijos gamybai, matuojant ties pagrindinių generatorių išėjimu;i) I priede išvardytų b, d, e, f, g ir h tipo termofikacijos įrenginių, kuriems valstybės narės nustato bent 75 % bendrą naudingumą, irii) I priede išvardytų a ir c tipo termofikacijos įrenginių, kuriems valstybės narės nustato bent 80 % bendrą naudingumą.b) Kai termofikacijos įrenginių metinis bendras naudingumas yra žemesnis už a punkto i įtraukoje nurodytą vertę (I priede išvardyti b, d, e, f, g ir h tipo termofikacijos įrenginiai) arba kai jų metinis bendras naudingumas yra žemesnis už a punkto ii įtraukoje nurodytą vertę (I priede išvardyti a ir c tipo termofikacijos įrenginiai), termofikacijai apskaičiuoti naudojama ši formulė:ECHP = HCHP . Ckur:ECHP  tai termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos kiekis,C  tai elektros energijos ir šilumos santykis,HCHP  tai termofikacijos būdu pagamintos naudingosios šilumos kiekis (šiuo tikslu apskaičiuojamas iš bendro šilumos kiekio atėmus bet kurią šilumą, pagamintą atskiruose katiluose arba naudojant garų ištraukimą iš garų generatoriaus prieš jiems patenkant į turbiną).Termofikacijos būdu pagamintos elektros energijos kiekio apskaičiavimas turi būti pagrįstas faktiniu elektros energijos ir šilumos santykiu. Kai termofikacijos įrenginio faktinis elektros energijos ir šilumos santykis nežinomas, I priede išvardytais a, b, c, d ir e tipo termofikacijos įrenginiais pagamintos elektros energijos kiekiui apskaičiuoti (ypač statistiniais tikslais) galima naudoti šias nustatytąsias vertes, su sąlyga, jei apskaičiuotas termofikacijos elektros energijos kiekis yra mažesnis už to įrenginio bendrą elektros energijos gamybą arba jai lygus:Įrenginio tipas | Nustatytasis elektros energijos ir šilumos santykis, C |Kombinuotojo ciklo dujų turbina su šilumos atgavimu | 0,95 |Atgalinio spaudimo garų turbina | 0,45 |Garų kondensacinė išgavimo turbina | 0,45 |Dujų turbina su šilumos atgavimu | 0,55 |Vidaus degimo variklis | 0,75 |Kai valstybės narės įveda I priede išvardytų f, g, h, i, j ir k tipų termofikacijos įrenginių elektros energijos ir šilumos santykio nustatytąsias vertes, šias nustatytąsias vertes reikia paskelbti ir apie jas pranešti Komisijai.c) Kai termofikacijos proceso metu sunaudojamų degalų energijos turinio dalis susigrąžinama chemikalų pavidalu ir perdirbama, prieš skaičiuojant a ir b dalyse naudojamą bendrą naudingumą, tą dalį galima atimti iš sunaudojamo degalų kiekio.d) Valstybės narės gali nustatyti, kad elektros energijos ir šilumos santykis – tai elektros energijos ir šilumos santykis, remiantis konkretaus įrenginio darbiniais duomenimis, kai tas įrenginys veikia žemesnio pajėgumo termofikacijos režimu.e) Laikydamasi 14 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, Komisija parengia išsamias II priedo įgyvendinimo ir taikymo rekomendacijas, įskaitant dėl energijos ir šilumos santykio nustatymo.f) Skaičiavimams pagal a ir b punktus atlikti valstybės narės gali taikyti ne vienerių metų, o kitus ataskaitų pateikimo laikotarpius.--------------------------------------------------III PRIEDASTermofikacijos proceso naudingumo nustatymo metodikaTermofikacijos naudingumui ir sutaupytam pirminės energijos kiekiui apskaičiuoti naudojamos vertės, nustatytos remiantis planuojamu ar faktiniu įrenginio veikimu įprastomis eksploatavimo sąlygomis.a) Didelio naudingumo termofikacijaŠioje direktyvoje didelio naudingumo termofikacija turi atitikti šiuos reikalavimus:- b punkte nustatyta tvarka apskaičiuotas termofikacijos įrenginių termofikacijos gamybos metu sutaupytas pirminės energijos kiekis turi sudaryti bent 10 %, palyginus su šilumos ir elektros energijos atskirosios gamybos atskaitinėmis vertėmis,- pirminę energiją taupančių mažų ir mikrotermofikacijos įrenginių gamybą galima pripažinti didelio naudingumo termofikacija.b) Sutaupytos pirminės energijos kiekio apskaičiavimo tvarkaII priede apibrėžtos termofikacijos gamybos metu sutaupytas pirminės energijos kiekis apskaičiuojamas pagal šią formulę:+++++ TIFF +++++Kur:PES  tai sutaupytos pirminės energijos kiekis,CHP Hη  tai termofikacijos gamybos šiluminis naudingumas, apibrėžtas kaip naudingosios šilumos termofikacijos gamybos kiekis per metus, padalintas iš degalų kiekio, sunaudoto visai termofikacijos būdu pagamintai šilumai ir elektros energijai pagaminti,Ref Hη  tai atskirosios šilumos gamybos naudingumo atskaitinė vertė,CHP Eη  tai termofikacijos gamybos elektros energijos naudingumas, apibrėžtas kaip elektros energijos termofikacijos gamybos kiekis per metus, padalintas iš degalų kiekio, sunaudoto visai termofikacijos būdu pagamintai šilumai ir elektros energijai pagaminti. Kai termofikacijos įrenginys gamina mechaninę energiją, prie elektros energijos metinės termofikacijos gamybos galima pridėti papildomą elementą, kuris atspindi elektros energijos kiekį, lygiavertį mechaninės energijos kiekiui. Šis papildomas elementas nesukuria teisės išduoti kilmės garantijas pagal 5 straipsnį,Ref Eη  tai atskirosios elektros energijos gamybos naudingumo atskaitinė vertė.c) Sutaupytos pirminės energijos kiekio apskaičiavimas, taikant 12 straipsnio 2 dalyje nustatytą alternatyvią skaičiavimo tvarkąKai proceso sutaupytos pirminės energijos kiekis apskaičiuojamas pagal 12 straipsnio 2 dalį, sutaupytos pirminės energijos kiekiui apskaičiuoti naudojama b dalyje pateikta formulė,"CHP Hη" pakeičiant "Hη", ir"CHP Eη" pakeičiant "Eη",kur:Hη  tai proceso šiluminis naudingumas, apibrėžtas kaip šilumos gamybos kiekis per metus, padalintas iš degalų kiekio, sunaudoto visai pagamintai šilumai ir elektros energijai pagaminti,Eη  tai proceso elektros energijos naudingumas, apibrėžtas kaip elektros energijos gamybos kiekis per metus, padalintas iš degalų kiekio, sunaudoto visai pagamintai šilumai ir elektros energijai pagaminti. Kai termofikacijos įrenginys gamina mechaninę energiją, prie elektros energijos metinės termofikacijos gamybos galima pridėti papildomą elementą, kuris atspindi elektros energijos kiekį, lygiavertį mechaninės energijos kiekiui. Šis papildomas elementas nesukuria teisės išduoti kilmės garantijas pagal 5 straipsnį.d) Skaičiavimams pagal šio priedo b ir c punktus atlikti valstybės narės gali taikyti ne vienerių metų, o kitus ataskaitų pateikimo laikotarpius.e) Mikro termofikacijos įrenginių sutaupytos pirminės energijos skaičiavimai gali būti atliekami patvirtintų duomenų pagrindu.f) Atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos naudingumo atskaitinės vertės4 straipsnio 1 dalyje ir šio priedo b punkte pateiktoje formulėje nurodytų atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos naudingumo atskaitinių verčių nustatymo principai nustato atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos, vietoje kurios planuojama naudoti termofikaciją, darbinį naudingumą.Naudingumo atskaitinės vertės apskaičiuojamos pagal šiuos principus:1. Nustatant 3 straipsnyje apibrėžtų termofikacijos įrenginių naudingumo atskaitines vertes, palyginimas su atskirąja elektros energijos gamyba atliekamas pagal tų pačių kuro rūšių palyginimo principą.2. Kiekvienas termofikacijos įrenginys lyginamas su to termofikacijos įrenginio pagaminimo metais rinkoje siūloma geriausia ir ekonomiškai pateisinama atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos technologija.3. Senesnių kaip 10 metų termofikacijos įrenginių naudingumo atskaitinės vertės – tai 10 metų senumo įrenginių atskaitinės vertės.4. Atskirosios elektros energijos ir šilumos gamybos naudingumo atskaitinės vertės turi atspindėti valstybių narių klimato skirtumus.--------------------------------------------------IV PRIEDASDidelio naudingumo termofikacijos nacionalinio potencialo analizės kriterijaia) Atliekant 6 straipsnyje nurodytą nacionalinio potencialo analizę, nagrinėjami šie veiksniai:- kuro rūšys, kurios, tikėtina, bus naudojamos termofikacijos potencialui realizuoti, įskaitant išvadas dėl termofikacijos potencialo, didinant atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimą nacionalinėse šilumos rinkose,- I priede išvardyti termofikacijos įrenginių tipai, kurie, tikėtina, bus naudojami termofikacijos potencialui realizuoti,- atskirosios elektros energijos ir šilumos arba, tam tikrais atvejais – mechaninės energijos tipas, kurį, tikėtina, pakeis didelio naudingumo termofikacija,- potencialo suskirstymas į esamų pajėgumų modernizavimą ir naujų pajėgumų statybą.b) Analizėje turi būti išnagrinėti atitinkami mechanizmai, pagal kuriuos vertinamas sąnaudų, skirtų didinti didelio naudingumo termofikacijos dalį nacionalinėje energetikos sistemoje, efektyvumas, atsižvelgiant į sutaupytą pirminę energiją. Išlaidų efektyvumo analizėje taip pat reikia atsižvelgti į prisiimtus nacionalinius įsipareigojimus, kuriuos Bendrija prisiėmė pagal Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos Kioto protokolą.c) Nacionalinio termofikacijos potencialo analizėje apibūdinamas laikotarpių iki 2010, 2015 ir 2020 m. potencialas bei, kai įmanoma, pateikiamos kiekvieno iš šių laikotarpių išlaidų sąmatos.--------------------------------------------------


title: 1982 m. kovo 22 d. Tarybos Direktyva dėl gyvsidabrio išleidimo iš chloro šarminės elektrolizės pramonės ribinių verčių ir kokybės siektinų normų

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31982L0176

Oficialusis leidinys L 081 , 27/03/1982 p. 0029 - 0034 specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 15 tomas 3 p. 0142  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 15 tomas 3 p. 0142  specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 3 p. 0211  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 3 p. 0211

		Tarybos Direktyva1982 m. kovo 22 d.dėl gyvsidabrio išleidimo iš chloro šarminės elektrolizės pramonės ribinių verčių ir kokybės siektinų normų(82/176/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 100 ir 235 straipsnius,atsižvelgdama į 1976 m. gegužės 4 d. Tarybos direktyvą 76/464/EEB dėl tam tikrų į Bendrijos vandenis išleidžiamų pavojingų medžiagų sukeltos taršos1 ir ypač jos 6 straipsnį [1],atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [2],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [3],atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [4],kadangi siekiant apsaugoti Bendrijos vandenis nuo tam tikrų pavojingų medžiagų sukeltos taršos, Direktyvos 76/464/EEB 3 straipsnyje yra numatyta išankstinių leidimų sistema, nustatanti šios direktyvos priedo I sąraše išvardytų teršalų išleidimo normas; kadangi tos pačios direktyvos 6 straipsnyje numatyta, kad tokioms teršalų išleidimo normoms turi būti nustatytos ribinės vertės, o tokių medžiagų veikiamiems vandenims — ir kokybės siektinos normos;kadangi gyvsidabris ir jo junginiai yra įtraukti į I sąrašą;kadangi valstybės narės privalo taikyti ribines vertes, išskyrus tuos atvejus, kai jos gali laikytis kokybės siektinų normų;kadangi dėl to, kad vandenis gyvsidabriu daugiausia teršia šarminių chloridų elektrolizės pramonė, ribinės vertės šiai pramonei ir kokybės siektinos normos vandenims, į kuriuos ši pramonė išleidžia gyvsidabrį, turėtų būti nustatytos pirmiausia; kadangi dėl to tokiems teršalų išleidimams reikėtų gauti išankstinius leidimus;kadangi tokiomis kokybės siektinomis normomis turi būti siekiama panaikinti gyvsidabrio taršą įvairiuose vandenyse, kuriems gali kenkti gyvsidabris iš chloro šarminės elektrolizės pramonės įrenginių;kadangi kokybės siektinos normos turi būti nustatytos kaip tik tokiu tikslu, o ne siekiant įvesti vartotojų apsaugos ar vandenų kilmės produktų prekybos taisykles;kadangi turėtų būti numatytas monitoringas, kad valstybės narės galėtų parodyti, jog laikosi kokybės siektinų normų;kadangi turėtų būti nuostatos, pagal kurias valstybės narės stebėtų gyvsidabriu teršiamus vandenis ir galėtų veiksmingai taikyti šią direktyvą; kadangi Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnis nenumato tokio monitoringo; kadangi Sutartyje nenumatyti būtini įgaliojimai, todėl reikia remtis jos 235 straipsniu;kadangi svarbu, kad Komisija kas penkerius metus siųstų Tarybai lyginamuosius vertinimus, kaip valstybės narės taiko šią direktyvą;kadangi požeminiams vandenims yra skirta speciali direktyva ir jiems netaikoma ši direktyva,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnis1. Ši direktyva- pagal Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnio 1 dalį nustato iš pramonės įmonių, apibrėžtų šios direktyvos 2 straipsnio (d) punkte, gyvsidabrio išleidimo normų ribines vertes,- pagal Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnio 2 dalį nustato vandenims, į kuriuos išleidžiamas gyvsidabris, kokybės siektinas normas,- pagal Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnio 4 dalį nustato terminus, nuo kada reikia pradėti vykdyti sąlygas, nurodytas valstybių narių kompetentingųjų institucijų išduotuose leidimuose dėl išleidžiamų teršalų,- pagal Direktyvos 76/464/EEB 12 straipsnio 1 dalį nustato pamatinius matavimo metodus, leidžiančius nustatyti gyvsidabrio kiekį nuotėkose ir vandenyse,- pagal Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnio 3 dalį nustato monitoringą ir reikalauja, kad valstybės narės bendradarbiautų, jei nuotėkos kenkia ne vienos, o kelių valstybių narių vandenims.2. Ši direktyva taikoma vandenims, minimiems Direktyvos 76/646/EEB 1 straipsnyje, išskyrus požeminius vandenis.2 straipsnisŠioje direktyvojea) "gyvsidabris" reiškia:- cheminį elementą gyvsidabrį,- gyvsidabrį, įeinantį į bet kurį jo junginį;b) "ribinės vertės" reiškiavertes, nurodytas I priede;c) "kokybės siektinos normos" reiškiareikalavimus, nurodytus II priede;d) "pramonės įmonė" reiškiaįmonę, kurioje gyvsidabrio elementais elektrizuojami šarminiai chloridai;e) "esama įmonė" reiškiapramonės įmonę, kuri veikė šios direktyvos pranešimo dieną;f) "nauja įmonė" reiškia:- pramonės įmonę, kuri pradėjo veikti nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos,- esamą pramonės įmonę, kurios šarminių chloridų elektrolizės pajėgumai gyvsidabrio elementų pagalba buvo gerokai padidinti nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos.3 straipsnis1. Ribinės vertės, terminai nuo kada reikia pradėti tų ribinių verčių laikytis, ir išleidžiamų teršalų monitoringas yra nustatyta I priede.2. Direktyvos 76/464/EEB 3 straipsnyje nurodytų leidimų nuostatos turi būti tokios pat griežtos kaip ir šios direktyvos I priedo nuostatos, išskyrus atvejus, kai valstybė narė laikosi Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnio 3 dalies pagal šios direktyvos II ir IV priedus.Leidimus būtina peržiūrėti bent kas ketverius metus.3. Nepažeisdamos šio straipsnio 1 ir 2 dalių nei Direktyvos 76/464/EEB nuostatų, valstybės narės gali išduoti leidimus naujoms įmonėms tik tada, jei tokiuose leidimuose nurodytos normos atitinka geriausias prieinamas technikos priemones nuo gyvsidabrio keliamos taršos apsaugoti.Kurį būdą valstybė narė pasirinktų, kai numatomos priemonės dėl techninių priežasčių neatitinka geriausių prieinamų technikos priemonių, valstybė narė prieš išduodama leidimą pateikia Komisijai įrodymus, pagrindžiančius tokias priežastis.Komisija per tris mėnesius siunčia valstybėms narėms pranešimą, išdėstydama savo nuomonę apie antroje pastraipoje minimą nukrypti leidžiančią nuostatą.4. Pamatinis tyrimo metodas, naudotinas nustatant gyvsidabrį, yra parašytas III priedo 1 punkte. Kitus metodus galima naudoti su sąlyga, jei tokių metodų aptikimo riba, tikslumas, patikimumas yra bent tokio lygio, kaip nurodyta III priedo 1 punkte. Nuotėkų srauto matavimo tikslumas pateiktas III priedo 2 punkte.4 straipsnisValstybės narės yra atsakingos už pramoninių nuotėkų veikiamų vandenų stebėjimą.Kai nuotėkos kenkia kelių valstybių narių vandenims, tos valstybės narės turi bendradarbiauti derindamos monitoringą.5 straipsnis1. Pagal informaciją, kurią Komisijai paprašius teikia valstybės narės pagal Direktyvos 76/464/EEB 13 straipsnį, ypač apie:- leidimuose nustatytas gyvsidabrio išleidimo normas,- nacionalinio tinklo, sudaryto gyvsidabrio koncentracijoms nustatyti, atliktų matavimų duomenis,Komisija atlieka lyginamąjį vertinimą, kaip valstybės narės diegia šią direktyvą.2. Lyginamąjį vertinimą, minimą šio straipsnio 1 dalyje, Komisija Tarybai siunčia kas penkerius metus.Jei pasikeičia mokslo žinios apie gyvsidabrio nuodingumą, jo ypatybę ilgai išsilaikyti ir kauptis gyvuose organizmuose bei nuosėdose arba jei patobulėja geriausios prieinamos technikos priemonės, Komisija pateikia Tarybai atitinkamus pasiūlymus prireikus sugriežtinti ribines vertes ir kokybės siektinas normas.6 straipsnis1. Valstybės narės priima teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1983 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie juos valstybės narės nedelsiant praneša Komisijai.2. Valstybės narės perduoda Komisijai nacionalinių teisės aktų, priimtų šios direktyvos reglamentuojamoje srityje, nuostatų tekstus.7 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1982 m. kovo 22 d.Tarybos varduPirmininkasL. Tindemans[1] OL L 129, 1976 5 18, p. 23.[2] OL C 169, 1979 7 6, p. 2.[3] OL C 341, 1980 12 31, p. 24.[4] OL C 83, 1980 4 2, p. 16.--------------------------------------------------I PRIEDASRibinės vertės, terminai, nuo kada reikia jų laikytis, ir išleidžiamų teršalų monitoringas1. Žemiau pateiktoje lentelėje duotos koncentracija išreikštos ribinės vertės, kurių iš principo negalima viršyti.Matavimo vienetas | Mėnesio vidutinės ribinės vertės, kurių nuo liepos 1 d. negalima viršyti | Pastabos |1983 | 1986 |Regeneruotas sūrymas ir sunaudotas sūrymasGyvsidabrio mikrogramai vienam litrui | 75 | 50 | Taikoma visam gyvsidabrio kiekiui visose gyvsidabrio turinčiose nuotėkose, išleidžiamose iš pramonės įmonės |Bet kuriuo atveju ribinės vertės, išreikštos kaip maksimali koncentracija, negali būti didesnės už vertes, išreikštas kaip maksimalus kiekis, padalijus iš vandens kiekio, reikalingo vienai tonai chloro gamybos pajėgumų.2. Tačiau kadangi gyvsidabrio koncentracija nuotėkose priklauso nuo vandens kiekio, kuris įvairiose įmonėse ir įvairiuose procesuose yra skirtingas, bet kuriuo atveju būtina laikytis ribinių verčių, išreikštų išleidžiamo gyvsidabrio kiekio santykiu su chloro gamybos pajėgumais, duotų žemiau pateikiamoje lentelėje.Matavimo vienetas | Mėnesio vidutinės ribinės vertės, kurių nuo liepos 1 d. negalima viršyti | Pastabos |1983 | 1986 |Regeneruotas sūrymasGyvsidabrio gramai vienai tonai chloro gamybos pajėgumų | 0,5 | 0,5 | Taikoma gyvsidabriui, esančiam iš chloro gamybos agregato išleidžiamose nuotėkose || 1,5 | 1,0 | Taikoma visam gyvsidabrio kiekiui visose gyvsidabrio turinčiose nuotėkose, išleidžiamose iš pramonės įmonės |Prarastas sūrymasGyvsidabrio gramai vienai tonai chloro gamybos pajėgumų | 8,0 | 5,0 | Taikoma visam gyvsidabrio kiekiui visose gyvsidabrio turinčiose nuotėkose, išleidžiamose iš pramonės įmonės |3. Dienos vidutinės ribinės vertės yra keturis kartus didesnės už atitinkamo mėnesio vidutines ribines vertes, nurodytas 1 ir 2 punktuose.4. Norint patikrinti, ar išleidžiamos nuotėkos atitinka normas, nustatytas pagal šiame priede nurodytas ribines vertes, būtina nustatyti monitoringą. Jame turi būti numatyta:- kasdien kas 24 valandas imti tipišką nuotėkų mėginį ir matuoti mėginyje gyvsidabrio koncentraciją,- per tą laiką matuoti bendrą nuotėkų srautą.Per mėnesį išleisto gyvsidabrio kiekis apskaičiuojamas sudedant kasdien per tą mėnesį išleisto gyvsidabrio kiekius. Po to gauta suma dalijama iš chloro gamybinių pajėgumų.--------------------------------------------------II PRIEDASKokybės siektinos normosValstybėms narėms, kurios taiko Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnio 3 dalyje numatytą išimtį, teršalų išleidimo normos, kurias jos turi nustatyti ir užtikrinti, kad būtų jų laikomasi, kaip nurodyta tos direktyvos 5 straipsnyje, turi būti apskaičiuotos taip, kad gyvsidabrio, išleidžiamo iš chloro šarminės elektrolizės įrenginių, koncentracija teršiamoje teritorijoje atitiktų žemiau nurodytas kokybės siektinas normas. Kompetentingoji institucija kiekvienu atveju turi nustatyti teršiamą teritoriją ir iš 1 dalyje išvardytų kokybės siektinų normų parinkti tokią ar tokias siektinas normas, kurios, jos nuomone, yra būtinos, atsižvelgiant į teršiamos teritorijos naudojimą ir į tai, kad šios direktyvos tikslas — panaikinti bet kokią taršą.1. Siekiant panaikinti taršą, kaip apibrėžia Direktyva 76/464/EEB, ir laikantis tos direktyvos 2 straipsnio, nustatomos tokios kokybės siektinos normos:1.1. Gyvsidabrio koncentracija tipiškame šviežios žuvies mėginyje, paimtame kaip indikatorius, neturi sudaryti daugiau kaip 0,3 mg/kg šviežios žuvies svorio.1.2. Bendros gyvsidabrio koncentracijos metinis aritmetinis vidurkis teršalų veikiamuose vidaus paviršiniuose vandenyse neturi būti didesnis kaip 1 μg/l.1.3. Gyvsidabrio koncentracijos metinis aritmetinis vidurkis teršalų veikiamuose estuarijų vandenyse neturi būti didesnis kaip 0,5 μg/l.1.4. Ištirpusio gyvsidabrio koncentracijos metinis aritmetinis vidurkis teršalų veikiamuose teritoriniuose jūros vandenyse ir jūros pakrančių vandenyse, išskyrus estuarijų vandenis, neturi būti didesnis kaip 0,3 μg/l.1.5. Vandenų kokybė priklausomai nuo jame esančio gyvsidabrio turi būti pakankama, kad atitiktų bet kurios kitos tokiems vandenims taikomos Tarybos direktyvos reikalavimus.2. Laikui bėgant, gyvsidabrio koncentracija nuosėdose ir vėžiagyviuose neturi žymiau didėti.3. Kai tam tikros teritorijos vandenims taikoma keletas kokybės reikalavimų, vandenų kokybė turi atitikti visus tuos reikalavimus.4. Iki 1986 m. birželio 30 d. kokybės siektinų normų, nurodytų 1.2, 1.3 ir 1.4 punktuose, skaitmeninės reikšmės gali būti išimties tvarka arba dėl būtinų techninių priežasčių dauginamos iš 1,5 su sąlyga, kad Komisija apie tai bus iš anksto įspėta.--------------------------------------------------III PRIEDASPamatinis matavimo metodas1. Kaip pamatinis analizės metodas nustatant gyvsidabrio kiekį vandenyse, žuvies mėsoje, nuosėdose ir vėžiagyviuose yra naudojama beliepsnė atominės absorbcijos spektrofotometrija, tinkamai iš anksto paruošus mėginį ypač atsižvelgiant į išankstinę gyvsidabrio oksidaciją ir po to vykstančią gyvsidabrio jonų Hg (II) redukciją.Aptikimo riba [1] turi būti tokia, kad gyvsidabrio koncentraciją galima būtų išmatuoti ± 30 % tikslumu ir ± 30 % patikimumu, esant tokiai koncentracijai:- teršalams — viena dešimtoji maksimalios leistinos gyvsidabrio koncentracijos, nurodytos leidime,- paviršiniuose vandenyse — viena dešimtoji gyvsidabrio koncentracijos, nurodytos kokybės siektinoje normoje,- žuvyse ir vėžiagyviuose — viena dešimtoji gyvsidabrio koncentracijos, nurodytos kokybės siektinoje normoje,- nuosėdose — viena dešimtoji gyvsidabrio koncentracijos mėginyje arba 0,05 mg/kg sausų medžiagų priklausomai nuo to, kuris dydis yra didesnis.2. Srauto matavimai turi būti atliekami ± 20 % tikslumu.[1] Šie terminai apibrėžti 1979 m. spalio 9 d. Tarybos direktyvoje 79/869/EEB dėl matavimo metodų, mėginių ėmimo dažnumo ir geriamajam vandeniui imti skirtų paviršinių vandenų tyrimo valstybėse narėse (OL L 271, 1979 10 29, p. 44).--------------------------------------------------IV PRIEDASKokybės siektinų normų monitoringas1. Kiekvienam pagal šią direktyvą išduotam leidimui kompetentingoji institucija nurodo apribojimus, monitoringą ir terminus, kada ir kaip reikia užtikrinti, kad būtų laikomasi atitinkamų kokybės siektinų normų.2. Pagal Direktyvos 76/464/EEB 6 straipsnio 3 dalį valstybės narės apie kiekvieną pasirinktą ir taikomą kokybės siektiną normą Komisijai praneša tokią informaciją:- išleidžiamų teršalų vietas ir jų pasklidimo būdus,- teritorijas, kur taikomos kokybės siektinos normos,- mėginių ėmimo vietas,- mėginių ėmimo dažnumą,- mėginių ėmimo ir matavimo būdus,- gautus duomenis.3. Mėginiai turi tipiškai atspindėti būdingą teršalų veikiamos teritorijos vandenų kokybę, jie turi būti imami pakankamai dažnai, kad galima būtų pastebėti vandenyse vykstančius pokyčius, atsižvelgiant į natūralius hidrologinio režimo svyravimus. Sūriavandenių žuvų tyrimams turi būti pasirinktas pakankamas mėginių ir rūšių skaičius.4. II priedo 1.1 punkte nurodytai kokybės siektinai normai kompetentingoji institucija turi parinkti žuvų rūšis, kurios būtų laikomos tyrimo indikatoriais. Tai gali būti tokios pakrančių vandenyse besiveisiančios arba vietoje žvejojamos sūriavandenės rūšys: menkės, jūrinės lydekos, plekšnės, skumbrijos, juodalopės menkės ir plokščiosios žuvys.--------------------------------------------------


title: 2009 m. lapkričio 10 d. Komisijos direktyva 2009/137/EB, iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/22/EB dėl matavimo priemonių nuostatas dėl matavimo priemonių prieduose MI-001–MI-005 nustatytų didžiausių leidžiamųjų paklaidų (Tekstas svarbus EEE)

text:
11.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 294/7

      KOMISIJOS DIREKTYVA 2009/137/EB
   2009 m. lapkričio 10 d.
   iš dalies keičianti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/22/EB dėl matavimo priemonių nuostatas dėl matavimo priemonių prieduose MI-001–MI-005 nustatytų didžiausių leidžiamųjų paklaidų
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA
   atsižvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/22/EB dėl matavimo priemonių (1), ypač į jos 16 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyva 2004/22/EB suderina matavimo priemonių, turinčių matavimo funkciją, apibrėžtą atskiruosiuose matavimo priemonių prieduose MI-001–MI-010, pateikimo į rinką ir (arba) naudojimo pradžios reikalavimus. Matavimo priemonės turi atitikti esminius reikalavimus, nustatytus I priede ir atitinkamame atskirajame matavimo priemonės priede.

               (2)

               Direktyvos 2004/22/EB atskiruosiuose matavimo priemonių prieduose nurodyti reikalavimai, pritaikyti skirtingų tipų matavimo priemonėms. Šie reikalavimai apima konkrečias nuostatas dėl leidžiamųjų paklaidų, kad būtų užtikrintas matavimo priemonių tikslumas ir veikimas, ir kad matavimo paklaida norminėmis veikimo sąlygomis ir nesant trikdžių nebūtų didesnė už nustatytą didžiausios leidžiamosios paklaidos (DLP) vertę.

               (3)

               Kadangi dujų skaitikliams ir tūrio perskaičiavimo įtaisams buvo sukurtos naujos specifikacijos, itin konkretus MI-002 priedo 2.1 punkto reikalavimas galėtų kliudyti techninei pažangai bei naujovėms ir trukdyti dujų skaitiklių išleidimui į laisvą apyvartą. Todėl jis turėtų būti pakeistas bendresniu veikimo reikalavimu.

               (4)

               Direktyvos 2004/22/EB I priedo 7.3 punkte numatyta bendra apsauga nuo per didelio ir už nustatytų paklaidų ribų esančio komunalinių paslaugų matavimo priemonių tendencingo paklaidos poslinkio. Tačiau patirtis parodė, kad, siekiant užtikrinti, kad nebūtų piktnaudžiaujama matavimo priemonės didžiausia leidžiamąja paklaida ir sistemingai teikiama nauda vienai iš sandorio šalių, taip pat būtina reikalauti šių matavimo priemonių apsaugos nuo pernelyg tendencingo paklaidos poslinkio nustatytose paklaidų ribose.

               (5)

               Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisės aktų leidybos (2) 34 punktą valstybės narės savo ir Bendrijos interesų labui yra raginamos parengti lenteles, kurios kuo labiau iliustruotų šios direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.

               (6)

               Todėl Direktyvą 2004/22/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (7)

               Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2004/22/EB 15 straipsnio 1 dalį įsteigto Matavimo priemonių komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 2004/22/EB atskirieji matavimo priemonių priedai MI-001–MI-005 iš dalies keičiami pagal šios direktyvos priedą.
   2 straipsnis
   1.   Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2010 gruodžio 1 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus šiai direktyvai įgyvendinti. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą.
   Jos taiko šias nuostatas nuo 2011 m. birželio 1 d.
   Priimdamos šias nuostatas valstybės narės daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
   2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.
   3 straipsnis
   Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje 2009 m. lapkričio 10 d.

            Komisijos vardu

         Günter VERHEUGEN

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 135, 2004 4 30, p. 1.

      (2)  OL C 321, 2003 12 31, p. 1.

      PRIEDAS
      Direktyva 2004/22/EB iš dalies keičiama taip:

                  1)

                  MI-001 priedo specialiųjų reikalavimų „DLP“ skirsnis papildomas 6a punktu:

                              „6a.

                              Naudojant skaitiklį neturi būti piktnaudžiaujama DLP arba sistemingai teikiama nauda vienai iš šalių.“

                  2)

                  MI-002 priedas iš dalies keičiamas taip:

                              a)

                              I dalies 2.1 punkto pastraipa po lentele pakeičiama taip:
                              „Naudojant dujų skaitiklį neturi būti piktnaudžiaujama DLP arba sistemingai teikiama nauda vienai iš šalių.“

                              b)

                              II dalies 8 punktas po pastabos papildomas šia pastraipa:
                              „Naudojant tūrio perskaičiavimo įtaisą neturi būti piktnaudžiaujama DLP arba sistemingai teikiama nauda vienai iš šalių.“

                  3)

                  MI-003 priedo specialiųjų reikalavimų 3 punktas papildomas šia pastraipa:
                  „Naudojant skaitiklį neturi būti piktnaudžiaujama DLP arba sistemingai teikiama nauda vienai iš šalių.“

                  4)

                  MI-004 priedo specialiųjų reikalavimų 3 punktas papildomas šia pastraipa:
                  „Naudojant vientisą šilumos skaitiklį neturi būti piktnaudžiaujama DLP arba sistemingai teikiama nauda vienai iš šalių.“

                  5)

                  MI-005 priedo specialiųjų reikalavimų 2 punktas papildomas 2.8 punktu:

                              „2.8.

                              Naudojant matavimo sistemą neturi būti piktnaudžiaujama DLP arba sistemingai teikiama nauda vienai iš šalių.“


title: 1984 m. liepos 26 d. Komisijos Direktyva iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 82/471/EEB dėl tam tikrų produktų, naudojamų gyvūnams šerti, priedą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31984L0443

Oficialusis leidinys L 245 , 14/09/1984 p. 0021 - 0027 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 18 p. 0043  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 32 p. 0095  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 18 p. 0043  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 32 p. 0095

		Komisijos Direktyva1984 m. liepos 26 d.iš dalies keičianti Tarybos direktyvos 82/471/EEB dėl tam tikrų produktų, naudojamų gyvūnams šerti, priedą(84/443/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1982 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvą 82/471/EEB dėl tam tikrų produktų, naudojamų gyvūnams šerti [1], ypač į jos 6 straipsnį,kadangi Direktyvoje 82/471/EEB yra numatyta priedo turinį nuolatos derinti prie mokslo ir technikos žinių pažangos;kadangi grupę "nebaltyminiai azoto junginiai ir panašūs produktai" tikslinga dar suskirstyti, aiškiai atskiriant produktus, kurie yra "nebaltyminiai azoto junginiai" ir "aminorūgščių hidroksianalogai"; kadangi dėl tokio padalijimo ir atsižvelgiant į atliktų tyrimų rezultatus tam tikromis sąlygomis turėtų būti leista naudoti naujus produktus;kadangi buvo pripažinta, kad būtina keisti priede nustatytas kai kurių produktų sudėties charakteristikas ir specialiąsias nuostatas;kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Pašarų nuolatinio komiteto nuomonę,PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:1 straipsnisDirektyvos 82/471/EEB priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nurodyta šios direktyvos priede.2 straipsnisValstybės narės ne vėliau kaip iki 1985 m. birželio 30 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina 1 straipsnį. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.3 straipsnisŠi direktyva skirta valstybėms narėms.Priimta Briuselyje, 1984 m. liepos 26 d.Komisijos varduPoul DalsagerKomisijos narys[1] OL L 213, 1982 7 21, p. 8.--------------------------------------------------PRIEDAS1.2.3.4. 3 skilties antraštė"Cheminė produkto paskirtis arba mikroorganizmo nustatymas"keičiamaį"Maistinės medžiagos paskirtis arba mikroorganizmo nustatymas".Angliškame tekste 4 skilties antraštė"Nutrient substrate (specifications, if any)"keičiama antrašte"Culture substrate (specifications, if any)".Įrašoma ši išnaša:"Kiekis, nustatytas arba skelbiamas pagal 5 ir 7 skiltis, taikomas pačiam produktui."2 punktas"Nebaltyminiai azoto junginiai ir panašūs tokių rūšių produktai"keičiamas šiuo tekstu:1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |Produktų grupės pavadinimas | Produkto pavadinimas | Maistinės sudedamosios dalies žymėjimas arba mikroorganizmo identiškumo duomenys | Kultūros substratas (jo specifikacijos, jei yra) | Produkto sudėtis | Gyvūnų rūšis | Specialiosios nuostatos |2.Nebaltyminiai azoto junginiai2.1.Karbamidas ir jo dariniai | 2.1.1.Karbamidas, techniškai grynas | CO(NH2)2 | — | Karbamidas: ne mažiau kaip 97 % | Atrajojantieji (nuo atrajojimo pradžios) | Nuorodos produkto etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "Karbamidas", "Biuretas", "Karbamido fosfatas" arba "Diureidoizobutanas" pagal aplinkybes,azoto kiekis; taip pat fosforo kiekis, jei tai 2.1.3 produktas,gyvūno rūšis arba kategorija.Nuorodos kombinuotųjų pašarų etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "Karbamidas", "Biuretas", "Karbamido fosfatas" arba "Diureidoizobutanas" pagal aplinkybes,produkto kiekis pašaruose,baltymų, atitinkančių nebaltyminį azotą, procentinė suminio neapdorotų baltymų kiekio dalis,nuoroda naudojimo instrukcijoje į suminį nebaltyminio azoto kiekį, kuris kiekvienos gyvūnų rūšies arba kategorijos paros davinyje neturėtų būti viršytas. |2.1.2.Biuretas, techniškai grynas | CO(NH2)2 — NH | — | Biuretas: ne mažiau kaip 97 % |2.1.3.Karbamido fosfatas, techniškai grynas | CO(NH2)2. H3PO4 | — | Azotas: ne mažiau kaip 16,5 % Fosforas: ne mažiau kaip 18 % |2.1.4.Diureidoizobutanas, techniškai grynas | (CH3)2 — (CH)2 — (NHCONH2)2 | — | Azotas: ne mažiau kaip 30 % Izobutanalis: ne mažiau kaip 35 % |2.2.Amonio druskos | 2.2.1.Amonio laktatas, gautas fermentavimo būdu naudojant Lactobacillus bulgaricus | CH3CHOHCOONH4 | Išrūgos | Azoto, išreikšto kaip neapdoroti baltymai: ne mažiau kaip 44 % | Atrajojantieji (nuo atrajojimo pradžios) | Nuorodos, daromos produkto etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "Amonio laktatas, gautas fermentavimo būdu",azoto, išreikšto kaip neapdoroti baltymai, kiekis,neapdorota kalcionuotoji soda,drėgmė,gyvūnų rūšis arba kategorija.Nuorodos, daromos kombinuotųjų pašarų etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "Amonio laktatas, gautas fermentavimo būdu",produkto kiekis pašare,baltymų, atitinkančių nebaltyminį azotą, procentinė dalis nuo suminio neapdorotų baltymų kiekio,nuoroda naudojimo instrukcijoje į suminį nebaltyminio azoto kiekį, kuris kiekvienos gyvūnų rūšies arba kategorijos paros davinyje neturėtų būti viršytas. |2.3.Aminorūgščių gamybos fermentavimo būdu šalutiniai produktai | 2.3.1.Koncentruoti šalutinių produktų tirpalai, gauti gaminant L-glutamo rūgštį fermentavimo būdu su Corynebacterium melassecola | Amonio druskos ir kiti azoto junginiai | Sacharozė, melasa, krakmolo produktai ir jų hidrolizatai | Azoto, išreikšto kaip neapdoroti baltymai: ne mažiau kaip 48 % Drėgmės: ne daugiau kaip 28 % | Atrajojantieji (nuo atrajojimo pradžios) | Nuorodos, daromos kombinuotųjų pašarų etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "L-glutamo rūgšties gamybos šalutiniai produktai", jei tai 2.3.1 produktas, "L-lizino gamybos šalutiniai produktai", jei tai 2.3.2 produktas,azoto, išreikšto kaip neapdoroti baltymai, kiekis,neapdorota kalcionuotoji soda,drėgmė,gyvūnų rūšis arba kategorija.Nuorodos, daromos kombinuotųjų pašarų etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "L-glutamo rūgšties gamybos šalutiniai produktai", jei tai 2.3.1 produktas, "L-lizino gamybos šalutiniai produktai", jei tai 2.3.2 produktas,produkto kiekis pašarebaltymų, atitinkančių nebaltyminį azotą, procentinė suminio neapdorotų baltymų kiekio dalis, |2.3.2.Koncentruoti šalutinių produktų tirpalai, gauti gaminant L-liziną fermentavimo būdu su Brevibacterium lactofermentum. | Amonio druskos ir kiti azoto junginiai | Sacharozė, melasa, krakmolo produktai ir jų hidrolizatai | Azoto, išreikšto kaip neapdorot baltymai: ne mažiau kaip 45 % | Atrajojantieji (nuo atrajojimo pradžios) |3.Aminorūgštys ir jų druskos | 3.1.DL-metioninas, techniškai grynas | CH3S(CH2)2 — CH(NH2)- COOH | — | DL-metionino: ne mažiau kaip 98 % | Visos gyvūnų rūšys | Nuorodos, daromos produkto etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "DL-metioninas", jei tai 3.1 produktas; "N — hidroksimetil-DL-metionino kalcio druskos dihidratas", jei tai 3.2 produktas,DL-metionino ir drėgmės kiekis,gyvūnų rūšis arba kategorija, jei tai 3.2 produktas. || 3.2.N-hidroksimetil-DL-metionino kalcio druskos dihidratas, techniškai grynas | (CH3S(CH2)2 — CH(NH-CH2OH)-COO)2Ca. 2H2O | — | DL-metionino: ne mažiau kaip 67 % Formaldehido: ne daugiau kaip 14 % Kalcio: ne mažiau kaip 9 % | Atrajojantieji (nuo atrajojimo pradžios) | || 3.3.L-lizinas, techniškai grynas | NH2(CH2)4 — CH(NH2)-COOH | — | L-lizino: ne mažiau kaip 98 % | Visos gyvūnų rūšys | Nuorodos, daromos produkto etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "L-lizinas", jei tai 3.3 produktas, "L-lizino monohidrochloridas", jei tai 3.4 produktas, "L-lizino sulfatas ir jo fermentavimo šalutiniai produktai", jei tai 3.5 produktas,L-lizino ir drėgmės kiekis. || 3.4.L-lizino monohidrochloridas, techniškai grynas | NH2(CH2)4 — CH(NH2)-COOH. HCI | — | L-lizino: ne mažiau kaip 78 % || 3.5.L-lizino sulfatas, gautas fermentavimo būdu naudojant Corynebacterium glutamicum | [NH2 — (CH2)4 — CH(NH2)-COOH)2. H2SO4 | Cukraus sirupas, melasa, grūdai, krakmolo produktai ir jų hidrolizatai | L-lizino: ne mažiau kaip 40 % || 3.6.L-treoninas, techniškai grynas | CH3 — CH(OH)- CH(NH2)-COOH | — | L-treonino: ne mažiau kaip 98 % | Visos gyvūnų rūšys | Nuorodos, daromos produkto etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas "L-treoninas",L-treonino ir drėgmės kiekis. |4.Aminorūgščių hidroksianalogai | 4.1.1.DL-2-hidroksi-4-metilmerkapto sviesto rūgštis | (CH3S-(CH2)2 — CH(OH)-COOH | — | Monomerinės rūgšties: ne mažiau kaip 65 % | Visos gyvūnų rūšys, išskyrus atrajojančiuosius | Nuorodos, daromos produkto etiketėje arba ant pakuotės: pavadinimas (2 skiltis),monomerinės rūgšties ir drėgmės kiekis,gyvūnų rūšis arba kategorija. || 4.1.2.DL-2-hidroksi-4-metilmerkapto sviesto rūgšties kalcio druska | (CH3S-(CH2)2 — CH(OH)-COO)2Ca | — | Monomerinės rūgšties: ne mažiau kaip 83 % Kalcio: ne mažiau kaip 12 % |--------------------------------------------------