29.12.2017

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 348/7

            TARYBOS DIREKTYVA (ES) 2017/2455
      2017 m. gruodžio 5 d.
      kuria iš dalies keičiamos Direktyvos 2006/112/EB ir Direktyvos 2009/132/EB nuostatos, susijusios su tam tikromis pridėtinės vertės mokesčio prievolėmis, taikomomis paslaugų teikimui ir nuotolinei prekybai prekėmis
      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 113 straipsnį,
      atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
      teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
      atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
      atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
      laikydamasi specialios teisėkūros procedūros,
      kadangi:

                  (1)

                  Tarybos direktyvoje 2006/112/EB (3) numatytos specialios apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu (PVM) schemos neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems telekomunikacijų, transliavimo ar elektroniniu būdu teikiamas paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims;

                  (2)

                  Tarybos direktyvoje 2009/132/EB (4) numatyta neapmokestinti PVM nedidelės vertės smulkių siuntų importo;

                  (3)

                  atlikus tų 2015 m. sausio 1 d. pradėtų taikyti specialių schemų vertinimą, nustatytos kelios tobulintinos sritys. Pirma, turėtų būti sumažinta valstybėje narėje įsisteigusioms labai mažoms įmonėms, retkarčiais teikiančioms tokias paslaugas kitose valstybėse narėse, tenkanti našta, susijusi su PVM prievolių vykdymu kitose valstybėse narėse nei jų įsisteigimo valstybė narė. Todėl turėtų būti nustatyta visoje Bendrijoje taikoma riba, kurios nepasiekus tos tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos pridėtinės vertės mokesčiu būtų toliau apmokestinamos tų įmonių įsisteigimo valstybėje narėje. Antra, reikalavimas laikytis visose valstybėse narėse, į kurias tiekiamos prekės ar kuriose teikiamos paslaugos, galiojančių sąskaitų faktūrų išrašymo reikalavimų, sukuria didelę naštą. Todėl, siekiant sumažinti įmonėms tenkančią naštą, turėtų būti taikomos specialiomis schemomis besinaudojančio prekių tiekėjo ar paslaugų teikėjo registravimosi valstybėje narėje galiojančios sąskaitų faktūrų išrašymo taisyklės. Trečia, apmokestinamieji asmenys, kurie nėra įsisteigę Bendrijoje, bet yra registruoti PVM mokėtojais kurioje nors valstybėje narėje (pavyzdžiui, dėl to, kad toje valstybėje narėje retkarčiais vykdo PVM apmokestinamus sandorius), negali naudotis nei specialia schema Bendrijoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, nei specialia schema Bendrijoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims. Todėl tokiems apmokestinamiesiems asmenims turėtų būti leista naudotis specialia schema Bendrijoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims;

                  (4)

                  be to, atlikus 2015 m. sausio 1 d. pradėtų taikyti specialių schemų, pagal kurias apmokestinamos telekomunikacijų, transliavimo ar elektroniniu būdu teikiamos paslaugos, vertinimą, paaiškėjo, kad laikotarpis, per kurį reikalaujama pateikti PVM deklaraciją, būtent – 20 dienų po mėnesio, einančio po pasibaigusio mokestinio laikotarpio, už kurį pateikiama deklaracija, yra per trumpas, visų pirma tais atvejais, kai paslaugos teikiamos per telekomunikacijų tinklą, sąsają arba portalą ir kai, manytina, paslaugas per tą tinklą, sąsają ar portalą teikia tinklo, sąsajos ar portalo operatorius, kuris, norėdamas užpildyti PVM deklaraciją, turi surinkti informaciją iš kiekvieno atskiro paslaugų teikėjo. Atlikus vertinimą taip pat paaiškėjo, kad reikalavimas atlikti taisymus atitinkamo mokestinio laikotarpio PVM deklaracijoje labai apsunkina apmokestinamuosius asmenis, nes dėl to jiems gali tekti kiekvieną ketvirtį iš naujo pateikti kelias PVM deklaracijas. Todėl PVM deklaracijos pateikimo terminas turėtų būti pailgintas nuo 20 dienų iki mėnesio, einančio po pasibaigusio mokestinio laikotarpio, pabaigos, o apmokestinamiesiems asmenims turėtų būti leidžiama ankstesnių PVM deklaracijų taisymus atlikti paskesnėje deklaracijoje, o ne mokestinių laikotarpių, su kuriais susiję taisymai, deklaracijose;

                  (5)

                  kad apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems neapmokestinamiesiems asmenims kitas nei telekomunikacijų, transliavimo ar elektroniniu būdu teikiamas paslaugas, nereikėtų registruotis PVM mokėtojais kiekvienoje valstybėje narėje, kurioje tos paslaugos apmokestinamos PVM, valstybės narės turėtų leisti tokias paslaugas teikiantiems apmokestinamiesiems asmenims naudotis PVM registravimo, deklaravimo ir mokėjimo IT sistema, kad jie galėtų deklaruoti ir mokėti toms paslaugoms taikomą PVM vienoje valstybėje narėje;

                  (6)

                  dėl vidaus rinkos sukūrimo, globalizacijos ir technologinių pokyčių sparčiai išaugo elektroninė prekyba, taigi ir nuotolinė prekyba prekėmis, tiekiamomis tiek iš vienos valstybės narės į kitą, tiek iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių į Bendriją. Atitinkamos direktyvų 2006/112/EB ir 2009/132/EB nuostatos turėtų būti pritaikytos prie šių pokyčių, atsižvelgiant į apmokestinimo paskirties šalyje principą ir poreikį apsaugoti valstybių narių mokestines pajamas, sudaryti vienodas sąlygas atitinkamoms įmonėms ir kuo labiau sumažinti joms tenkančią naštą. Todėl speciali schema telekomunikacijų, transliavimo ar elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje, bet ne vartojimo valstybėje narėje įsisteigę apmokestinamieji asmenys, turėtų būti pradėta taikyti ir Bendrijos vidaus nuotolinei prekybai prekėmis, o nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, turėtų būti nustatyta panaši speciali schema. Tos sąvokos turėtų būti apibrėžtos siekiant aiškiai nustatyti priemonių, taikomų Bendrijos vidaus nuotolinei prekybai prekėmis ir nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, taikymo sritį;

                  (7)

                  nuotolinei prekybai prekėmis, tiekiamomis tiek iš vienos valstybės narės į kitą, tiek iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių į Bendriją, sąlygos sudaromos iš esmės naudojant elektroninę sąsają, pavyzdžiui, prekyvietę, platformą, portalą ir panašias priemones, dažnai pasinaudojant ne muitinės sandėliavimo procedūromis. Nors valstybės narės gali numatyti, kad tokiais atvejais asmuo, neturintis prievolės sumokėti PVM, laikomas asmeniu, kuriam tenka prievolė solidariai sumokėti PVM, paaiškėjo, kad to nepakanka užtikrinti, kad PVM būtų surinktas efektyviai ir veiksmingai. Todėl norint pasiekti tą tikslą ir sumažinti administracinę naštą pardavėjams, mokesčių administratoriams ir vartotojams būtina, kad apmokestinamieji asmenys, sudarantys sąlygas nuotolinei prekybai prekėmis naudojantis tokia elektronine sąsaja, dalyvautų surenkant PVM už šią prekybą, nustatant, kad jie yra asmenys, laikomi vykdančiais šią prekybą. Nuotolinės prekybos prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių į Bendriją, atveju tai turėtų būti taikoma tik prekybai prekėmis, kurios siunčiamos arba gabenamos siuntose, kurių vidinė vertė neviršija 150 EUR; jei ši suma viršijama, importuojant, muitinės tikslais reikalaujama pateikti išsamią muitinės deklaraciją;

                  (8)

                  apskaitos registrai, susiję su apmokestinamųjų asmenų vykdomu prekių tiekimu ar paslaugų teikimu, kuriems sąlygos sudaromos naudojantis elektronine sąsaja, pavyzdžiui, prekyviete, platforma, portalu ar panašiomis priemonėmis, turi būti saugomi bent dešimt metų, kad valstybės narės galėtų patikrinti, ar tų prekių tiekimo ar paslaugų teikimo PVM deklaracija yra teisinga. Dešimties metų laikotarpis atitinka galiojančias nuostatas dėl apskaitos registrų. Jei apskaitos registruose yra asmens duomenų, jie turėtų būti tvarkomi laikantis Sąjungos teisės aktų dėl duomenų apsaugos;

                  (9)

                  siekiant sumažinti naštą įmonėms, besinaudojančioms specialia schema Bendrijos vidaus nuotolinei prekybai prekėmis, turėtų būti panaikinta prievolė vykdant tokią prekybą išrašyti sąskaitą faktūrą. Siekiant užtikrinti teisinį tikrumą tokioms įmonėms, tų prekių tiekimo apibrėžtyje turėtų būti aiškiai nurodyta, kad ji taikoma ir tais atvejais, kai prekės gabenamos ar siunčiamos tiekėjo vardu, be kita ko, kai tiekėjas netiesiogiai dalyvauja gabenant ar siunčiant prekes;

                  (10)

                  speciali schema nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, turėtų būti taikoma tik prekybai prekėms, kurių vidinė vertė neviršija 150 EUR ir kurios tiesiogiai siunčiamos įsigyjančiam asmeniui Bendrijoje iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių; jei ši suma viršijama, importuojant muitinės tikslais reikalaujama pateikti išsamią muitinės deklaraciją. Akcizais apmokestinamoms prekėms ši schema neturėtų būti taikoma, kadangi importuojant akcizai yra PVM apmokestinamosios vertės dalis. Siekiant išvengti dvigubo apmokestinimo, turėtų būti nustatyta, kad pagal tą specialią schemą deklaruojamos prekės importo metu pridėtinės vertės mokesčiu neapmokestinamos;

                  (11)

                  be to, kad nebūtų iškraipoma Bendrijoje ir ne Bendrijoje esančių tiekėjų konkurencija ir kad nebūtų prarandama mokestinių pajamų, būtina panaikinti Direktyvoje 2009/132/EB numatytą prekių, siunčiamų nedidelės vertės smulkiose siuntose, importui taikomą neapmokestinimą;

                  (12)

                  apmokestinamajam asmeniui, besinaudojančiam specialia schema, skirta nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, turėtų būti leidžiama paskirti Bendrijoje įsisteigusį tarpininką asmeniu, kuriam tenka prievolė sumokėti PVM ir vykdyti toje specialioje schemoje nustatytas prievoles jo vardu ir jo naudai;

                  (13)

                  siekiant apsaugoti valstybių narių mokestines pajamas, šia specialia schema besinaudojantis Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo turėtų būti įpareigotas paskirti tarpininką. Tačiau tas įpareigojimas neturėtų būti taikomas tuo atveju, kai jis yra įsisteigęs šalyje, su kuria Sąjunga yra sudariusi savitarpio pagalbos susitarimą;

                  (14)

                  siekiant užtikrinti vienodas sąlygas įgyvendinti šios direktyvos nuostatas, pagal kurias turi būti sudarytas trečiųjų šalių, su kuriomis Sąjunga yra sudariusi savitarpio pagalbos susitarimą, kurio taikymo sritis panaši į Tarybos direktyvos 2010/24/ES (5) ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 904/2010 (6) taikymo sritis, sąrašas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (7). Trečiųjų šalių sąrašo sudarymas yra tiesiogiai susijęs su administraciniu bendradarbiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje, todėl Komisijai turėtų padėti Reglamento (ES) Nr. 904/2010 58 straipsniu įsteigtas Administracinio bendradarbiavimo nuolatinis komitetas;

                  (15)

                  sparčiai išaugus elektroninei prekybai ir dėl to padidėjus į Bendriją importuojamų smulkių siuntų, kurių vidinė vertė neviršija 150 EUR, skaičiui, valstybės narės turėtų sistemingai leisti taikyti specialias importo PVM deklaravimo ir mokėjimo procedūras. Tos procedūros gali būti taikomos, jei nesinaudojama specialia schema nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių. Jei importo valstybėje narėje nenumatyta sistemingai taikyti lengvatinį tarifą pagal šią specialią procedūrą, galutinis vartotojas turėtų turėti galimybę pasirinkti standartinę importo procedūrą, kad galėtų pasinaudoti lengvatinio PVM tarifo taikymo galimybe;

                  (16)

                  nustatant šios direktyvos nuostatų taikymo datą, atitinkamais atvejais atsižvelgta į laiką, kurio reikia, kad būtų parengtos priemonės, būtinos šiai direktyvai įgyvendinti, ir kad valstybės narės galėtų pritaikyti savo PVM registravimo, deklaravimo ir mokėjimo IT sistemas;

                  (17)

                  kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. supaprastinti PVM prievoles, valstybės narės negali deramai pasiekti, ir todėl to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;

                  (18)

                  pagal 2011 m. rugsėjo 28 d. bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų (8) valstybės narės pagrįstais atvejais įsipareigojo prie pranešimų apie perkėlimo priemones pridėti vieną ar daugiau dokumentų, kuriuose paaiškinamos direktyvos sudėtinių dalių ir nacionalinių perkėlimo priemonių atitinkamų dalių sąsajos. Šios direktyvos atveju teisės aktų leidėjas laikosi nuomonės, kad tokių dokumentų perdavimas yra pagrįstas;

                  (19)

                  todėl direktyvos 2006/112/EB ir 2009/132/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistos,

            PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
      1 straipsnis
      Direktyvos 2006/112/EB pakeitimai, įsigaliojantys nuo 2019 m. sausio 1 d.
      Nuo 2019 m. sausio 1 d. Direktyva 2006/112/EB iš dalies keičiama taip:

                  1)

                  58 straipsnis pakeičiamas taip:
                  „58 straipsnis
                  1.   Toliau išvardytų paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui vieta yra ten, kur tas asmuo yra įsisteigęs, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena:

                              a)

                              telekomunikacijų paslaugos;

                              b)

                              radijo ir televizijos transliavimo paslaugos;

                              c)

                              elektroniniu būdu teikiamos paslaugos, visų pirma II priede nurodytos paslaugos.

                        Jeigu paslaugos teikėjas ir paslaugas įsigyjantis asmuo bendrauja elektroniniu paštu, tai savaime nereiškia, kad suteikta paslauga yra elektroniniu būdu suteikta paslauga.
                  2.   1 dalis netaikoma, jei tenkinamos šios sąlygos:

                              a)

                              paslaugų teikėjas yra įsisteigęs arba, jei jis nėra įsisteigęs, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena tik vienoje valstybėje narėje;

                              b)

                              paslaugos teikiamos neapmokestinamiesiems asmenims, kurie yra įsisteigę, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena bet kurioje kitoje nei a punkte nurodytoji valstybėje narėje, ir

                              c)

                              bendra b punkte nurodytų paslaugų teikimo vertė be PVM einamaisiais kalendoriniais metais neviršija ir praėjusiais kalendoriniais metais neviršijo 10 000 EUR ar lygiavertės sumos nacionaline valiuta.

                        3.   Jei kalendoriniais metais viršijama 2 dalies c punkte nurodyta riba, nuo to momento pradedama taikyti 1 dalis.
                  4.   Valstybė narė, kurios teritorijoje yra įsisteigę arba, jei jie nėra įsisteigę, turi nuolatinę gyvenamąją vietą, arba paprastai gyvena 2 dalyje nurodyti paslaugų teikėjai, suteikia tiems paslaugų teikėjams teisę nuspręsti, kad paslaugų teikimo vieta būtų nustatyta pagal 1 dalį; tas sprendimas bet kuriuo atveju galioja dvejus kalendorinius metus.
                  5.   Valstybės narės imasi tinkamų priemonių stebėti, ar apmokestinamasis asmuo tenkina 2–4 dalyse nurodytas sąlygas.
                  6.   2 dalies c punkte nurodytos sumos nacionaline valiuta atitinkama vertė apskaičiuojama taikant Tarybos direktyvos (ES) 2017/2455 (*1) priėmimo dieną Europos Centrinio Banko paskelbtą valiutos kursą.

                     (*1)  2017 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva (ES) 2017/2455, kuria iš dalies keičiamos Direktyvos 2006/112/EB ir Direktyvos 2009/132/EB nuostatos, susijusios su tam tikromis pridėtinės vertės mokesčio prievolėmis, taikomomis paslaugų teikimui ir nuotolinei prekybai prekėmis (OL L 348, 2017 12 29, p. 7).“;"

                  2)

                  219a straipsnis pakeičiamas taip:
                  „219a straipsnis
                  1.   Sąskaitų faktūrų išrašymui taikomos taisyklės, galiojančios toje valstybėje narėje, kuri pagal V antraštinės dalies nuostatas laikoma valstybe nare, kurioje tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos.
                  2.   Nukrypstant nuo 1 dalies, sąskaitų faktūrų išrašymui taikomos šios taisyklės:

                              a)

                              taisyklės, galiojančios valstybėje narėje, kurioje prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas yra įsteigęs savo verslą arba turi nuolatinį padalinį, iš kurio tiekia prekes ar teikia paslaugas, arba, nesant tokios įsisteigimo vietos ar nuolatinio padalinio, kurioje jis turi nuolatinę gyvenamąją vietą, arba paprastai gyvena, jei:

                                          i)

                                          prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas nėra įsisteigęs valstybėje narėje, kuri pagal V antraštinės dalies nuostatas laikoma valstybe nare, kurioje tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos, arba jo padalinys toje valstybėje narėje nedalyvauja tiekiant prekes ar teikiant paslaugas, kaip apibrėžta 192a straipsnio b punkte, o asmuo, kuriam tenka prievolė sumokėti PVM, yra asmuo, kuriam tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos, nebent įsigyjantis asmuo išrašo sąskaitą faktūrą (sąskaitos faktūros išsirašymas);

                                          ii)

                                          pagal V antraštinės dalies nuostatas nelaikoma, kad prekės tiekiamos ar paslaugos teikiamos Bendrijos viduje;

                              b)

                              taisyklės, galiojančios valstybėje narėje, kurioje yra registruotas prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas, besinaudojantis viena iš XII antraštinės dalies 6 skyriuje nurodytų specialių schemų.

                        3.   Šio straipsnio 1 ir 2 dalys taikomos nedarant poveikio 244–248 straipsniams.“;

                  3)

                  358a straipsnio 1 punktas pakeičiamas taip:
                  „1)   Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo– apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsteigęs savo verslo ir neturi nuolatinio padalinio Bendrijos teritorijoje;“;

                  4)

                  361 straipsnio 1 dalies e punktas pakeičiamas taip:

                              „e)

                              pranešimą, kad asmuo nėra įsteigęs savo verslo ir neturi nuolatinio padalinio Bendrijos teritorijoje.“

            2 straipsnis
      Direktyvos 2006/112/EB pakeitimai, įsigaliojantys nuo 2021 m. sausio 1 d.
      Nuo 2021 m. sausio 1 d. Direktyva 2006/112/EB iš dalies keičiama taip:

                  1)

                  14 straipsnis papildomas šia dalimi:
                  „4.   Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
                  1)   Bendrijos vidaus nuotolinė prekyba prekėmis– prekių, kurias tiekėjas siunčia ar gabena arba kurios siunčiamos ar gabenamos jo vardu, tiekimas, įskaitant atvejus, kai tiekėjas netiesiogiai dalyvauja gabenant ar siunčiant prekes iš kitos valstybės narės nei ta, kurioje baigiasi prekių siuntimas ar gabenimas įsigyjančiam asmeniui, jei tenkinamos šios sąlygos:

                              a)

                              prekės tiekiamos apmokestinamajam asmeniui arba neapmokestinamajam juridiniam asmeniui, kurio prekių įsigijimai Bendrijos viduje nėra PVM objektas pagal 3 straipsnio 1 dalį, arba kitam neapmokestinamajam asmeniui;

                              b)

                              tiekėjo arba jo vardu tiekiamos prekės nėra naujos transporto priemonės ar prekės, tiekiamos po jų surinkimo ar instaliavimo (atlikus bandomąjį jų patikrinimą arba be jo);

                        2)   nuotolinė prekyba prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių– prekių, kurias tiekėjas siunčia ar gabena arba kurios siunčiamos ar gabenamos jo vardu, tiekimas, įskaitant atvejus, kai tiekėjas netiesiogiai dalyvauja gabenant ar siunčiant prekes iš trečiosios teritorijos ar trečiosios šalies, įsigyjančiam asmeniui valstybėje narėje, jei tenkinamos šios sąlygos:

                              a)

                              prekės tiekiamos apmokestinamajam asmeniui arba neapmokestinamajam juridiniam asmeniui, kurio prekių įsigijimai Bendrijos viduje nėra PVM objektas pagal 3 straipsnio 1 dalį, arba kitam neapmokestinamajam asmeniui;

                              b)

                              tiekėjo arba jo vardu tiekiamos prekės nėra naujos transporto priemonės ar prekės, tiekiamos po jų surinkimo ar instaliavimo (atlikus bandomąjį jų patikrinimą arba be jo).“;

                  2)

                  pridedamas šis straipsnis:
                  „14a straipsnis
                  1.   Jei apmokestinamasis asmuo, naudodamas elektroninę sąsają, pavyzdžiui, prekyvietę, platformą, portalą ar panašias priemones, sudaro sąlygas nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių siuntose, kurių vidinė vertė neviršija 150 EUR, laikoma, kad tas apmokestinamasis asmuo pats gauna ir tiekia tas prekes.
                  2.   Jei apmokestinamasis asmuo, naudodamas elektroninę sąsają, pavyzdžiui, prekyvietę, platformą, portalą ar panašias priemones, Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui sudaro sąlygas tiekti prekes neapmokestinamajam asmeniui Bendrijoje, laikoma, kad sąlygas tiekti prekes sudarantis apmokestinamasis asmuo pats gauna ir tiekia tas prekes.“;

                  3)

                  33 straipsnis pakeičiamas taip:
                  „33 straipsnis
                  Nukrypstant nuo 32 straipsnio:

                              a)

                              nuotolinės prekybos prekių tiekimo Bendrijos viduje vieta laikoma šių prekių buvimo vieta tuo momentu, kai baigiasi prekių siuntimas ar gabenimas prekes įsigyjančiam asmeniui;

                              b)

                              nuotolinės prekybos prekių, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių į kitą valstybę narę, nei ta, kurioje baigiasi prekių siuntimas ar gabenimas įsigyjančiam asmeniui, tiekimo vieta laikoma šių prekių buvimo vieta tuo momentu, kai baigiasi prekių siuntimas ar gabenimas prekes įsigyjančiam asmeniui;

                              c)

                              nuotolinės prekybos prekių, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių į valstybę narę, kurioje baigiasi prekių siuntimas ar gabenimas prekes įsigyjančiam asmeniui, tiekimo vieta laikoma esanti toje valstybėje narėje, jei toms prekėms taikomas PVM turi būti deklaruotas pagal XII antraštinės dalies 6 skyriaus 4 skirsnyje nurodytą specialią schemą.“;

                  4)

                  34 straipsnis išbraukiamas;

                  5)

                  35 straipsnis pakeičiamas taip:
                  „35 straipsnis
                  33 straipsnis netaikomas 311 straipsnio 1 dalies 1–4 punktuose apibrėžtų naudotų prekių, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ir antikvarinių daiktų tiekimui, taip pat 327 straipsnio 3 dalyje apibrėžtų naudotų transporto priemonių tiekimui – šių rūšių tiekimas pridėtinės vertės mokesčiu apmokestinamas pagal atitinkamas specialias procedūras.“;

                  6)

                  58 straipsnio 2–6 dalys išbraukiamos;

                  7)

                  į V antraštinę dalį įterpiamas šis skyrius:

                     „3a SKYRIUS

                        Riba, taikoma apmokestinamiesiems asmenims, tiekiantiems 33 straipsnio a punkte nurodytas prekes ir teikiantiems 58 straipsnyje nurodytas paslaugas

                  59c straipsnis
                  1.   33 straipsnio a punktas ir 58 straipsnis netaikomi, jei tenkinamos šios sąlygos:

                              a)

                              prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas yra įsisteigęs arba, jei jis nėra įsisteigęs, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena tik vienoje valstybėje narėje;

                              b)

                              paslaugos teikiamos neapmokestinamiesiems asmenims, kurie yra įsisteigę, turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena kitoje nei a punkte nurodytoji valstybėje narėje, arba prekės siunčiamos ar gabenamos į kitą nei a punkte nurodytoji valstybę narę, ir

                              c)

                              bendra tiekiamų prekių ar teikiamų paslaugų, nurodytų b punkte, vertė be PVM einamaisiais kalendoriniais metais neviršija ir praėjusiais kalendoriniais metais neviršijo 10 000 EUR ar lygiavertės sumos nacionaline valiuta.

                        2.   Jei kalendoriniais metais viršijama 1 dalies c punkte nurodyta riba, nuo to momento pradedamas taikyti 33 straipsnio a punktas ir 58 straipsnis.
                  3.   Valstybė narė, kurios teritorijoje yra prekės tuo momentu, kai prasideda jų siuntimas ar gabenimas, arba kurios teritorijoje yra įsisteigę apmokestinamieji asmenys, teikiantys telekomunikacijų, radijo ir televizijos transliavimo ir elektroniniu būdu teikiamas paslaugas, suteikia apmokestinamiesiems asmenims, kurių vykdomas prekių tiekimas ar paslaugų teikimas atitinka 1 dalyje nustatytus reikalavimus, teisę nuspręsti, kad prekių tiekimo ar paslaugų teikimo vieta būtų nustatyta pagal 33 straipsnio a punktą ir 58 straipsnį; šis sprendimas bet kuriuo atveju galioja dvejus kalendorinius metus.
                  4.   Valstybės narės imasi tinkamų priemonių stebėti, ar apmokestinamasis asmuo tenkina 1, 2 ir 3 dalyse nurodytas sąlygas.
                  5.   1 dalies c punkte nurodytos sumos nacionaline valiuta atitinkama vertė apskaičiuojama taikant Direktyvos (ES) 2017/2455 priėmimo dieną Europos Centrinio Banko paskelbtą valiutos kursą.“;

                  8)

                  pridedamas šis straipsnis:
                  „66a straipsnis
                  Nukrypstant nuo 63, 64 ir 65 straipsnių, prekių tiekimo, kurių atveju PVM moka asmuo, sudarantis sąlygas vykdyti prekių tiekimą ar paslaugų teikimą, kaip nurodyta 14a straipsnyje, atžvilgiu apmokestinimo momentas įvyksta ir prievolė apskaičiuoti PVM atsiranda priėmus mokėjimą.“;

                  9)

                  143 straipsnio 1 dalyje įterpiamas šis punktas:

                              „ca)

                              importuojamos prekės, kurioms taikomas PVM turi būti deklaruotas pagal XII antraštinės dalies 6 skyriaus 4 skirsnyje nurodytą specialią schemą, jei importo valstybės narės kompetentingai muitinės įstaigai ne vėliau kaip pateikiant importo deklaraciją nurodomas tiekėjui arba jo vardu veikiančiam tarpininkui pagal 369q straipsnį suteiktas atskiras PVM mokėtojo kodas, skirtas naudotis šia specialia schema;“;

                  10)

                  220 straipsnio 1 dalies 2 punktas pakeičiamas taip:

                              „2)

                              buvo tiekiamos prekės, kaip nurodyta 33 straipsnyje, išskyrus atvejus, kai apmokestinamasis asmuo naudojasi XII antraštinės dalies 6 skyriaus 3 skirsnyje nurodyta specialia schema;“;

                  11)

                  pridedamas šis straipsnis:
                  „242a straipsnis
                  1.   Jei apmokestinamasis asmuo, naudodamas elektroninę sąsają, pavyzdžiui, prekyvietę, platformą, portalą ar panašias priemones, sudaro sąlygas tiekti prekes ar teikti paslaugas Bendrijoje esančiam neapmokestinamajam asmeniui pagal V antraštinės dalies nuostatas, sąlygas tiekti prekes ar teikti paslaugas sudarantis apmokestinamasis asmuo privalo saugoti su tuo prekių tiekimu ar paslaugų teikimu susijusius apskaitos registrus. Tie apskaitos registrai turi būti pakankamai išsamūs, kad valstybės narės, kurioje šis prekių tiekimas ar paslaugų teikimas yra apmokestinami, mokesčių institucijos galėtų patikrinti, ar PVM deklaracija yra teisinga.
                  2.   Suinteresuotoms valstybėms narėms paprašius, joms turi būti suteikta galimybė elektroniniu būdu susipažinti su 1 dalyje nurodytais apskaitos registrais.
                  Tie apskaitos registrai privalo būti saugomi dešimt metų skaičiuojant nuo metų, kuriais įvykdytas sandoris, pabaigos.“;

                  12)

                  XII antraštinės dalies 6 skyriaus antraštė pakeičiama taip:
                  „Specialios schemos, skirtos apmokestinamiesiems asmenims, kurie teikia paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims arba vykdo nuotolinę prekybą prekėmis“;

                  13)

                  358 straipsnio 1, 2 ir 3 punktai išbraukiami;

                  14)

                  2 skirsnio antraštė pakeičiama taip:
                  „Speciali schema, skirta paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje neįsisteigę apmokestinamieji asmenys“;

                  15)

                  358a straipsnis papildomas šiuo punktu:
                  „3.   vartojimo valstybė narė– valstybė narė, kuri pagal V antraštinės dalies 3 skyrių laikoma valstybe nare, kurioje teikiamos paslaugos.“;

                  16)

                  359 straipsnis pakeičiamas taip:
                  „359 straipsnis
                  Valstybės narės leidžia šia specialia schema naudotis bet kuriam Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, teikiančiam paslaugas neapmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs valstybėje narėje arba turi nuolatinę gyvenamąją vietą ar paprastai gyvena valstybėje narėje. Ši schema taikoma visoms toms Bendrijoje teikiamoms paslaugoms.“;

                  17)

                  362 straipsnis pakeičiamas taip:
                  „362 straipsnis
                  Registravimosi valstybė narė suteikia Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui atskirą PVM mokėtojo kodą, skirtą naudotis šia specialia schema, ir praneša jam apie tą kodą elektroninėmis priemonėmis. Remdamosi tokiam registravimuisi skirta informacija, vartojimo valstybės narės gali naudoti savo registravimo sistemas.“;

                  18)

                  363 straipsnio a punktas pakeičiamas taip:

                              „a)

                              jeigu jis tai valstybei narei praneša nebeteikiantis paslaugų, kurioms taikoma ši speciali schema;“;

                  19)

                  364 ir 365 straipsniai pakeičiami taip:
                  „364 straipsnis
                  Šia specialia schema besinaudojantis Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo elektroninėmis priemonėmis pateikia registravimosi valstybei narei kiekvieno kalendorinio ketvirčio PVM deklaraciją, nesvarbu, ar buvo teikiamos paslaugos, kurioms taikoma ši speciali schema. PVM deklaracija pateikiama iki mėnesio, einančio po pasibaigusio mokestinio laikotarpio, už kurį pateikiama deklaracija, pabaigos.
                  365 straipsnis
                  PVM deklaracijoje nurodomas atskiras PVM mokėtojo kodas, skirtas naudotis šia specialia schema, ir, suskirsčius pagal kiekvieną vartojimo valstybę narę, kurioje turi būti sumokėtas PVM, per mokestinį laikotarpį suteiktų paslaugų, kurioms taikoma ši speciali schema, bendra vertė be PVM ir bendros pagal tarifus suskirstytos atitinkamo PVM sumos. Be to, deklaracijoje privalo būti nurodyti taikomi PVM tarifai ir bendra mokėtino PVM suma.
                  Jei, pateikus PVM deklaraciją, prireikia joje padaryti pakeitimų, jie įtraukiami į paskesnę deklaraciją per trejus metus po dienos, kurią pagal 364 straipsnį reikėjo pateikti pirminę deklaraciją. Toje paskesnėje PVM deklaracijoje nurodoma atitinkama vartojimo valstybė narė, mokestinis laikotarpis ir PVM suma, dėl kurios reikia atlikti pakeitimus.“;

                  20)

                  368 straipsnis pakeičiamas taip:
                  „368 straipsnis
                  Bendrijoje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, kuris naudojasi šia specialia schema, negali būti taikoma PVM atskaita pagal šios direktyvos 168 straipsnį. Nepaisant Direktyvos 86/560/EEB 1 straipsnio 1 punkto, PVM šiam apmokestinamajam asmeniui grąžinamas pagal tą direktyvą. Direktyvos 86/560/EEB 2 straipsnio 2 bei 3 dalys ir 4 straipsnio 2 dalis netaikomos PVM, susijusio su paslaugomis, kurioms taikoma ši speciali schema, grąžinimui.
                  Jei šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo turi būti užsiregistravęs valstybėje narėje dėl veiklos, kuriai netaikoma ši speciali schema, PVM deklaracijoje, kuri turi būti pateikta pagal šios direktyvos 250 straipsnį, jis atskaito toje valstybėje narėje sumokėtą PVM, susijusį su apmokestinamąja veikla, kuriai taikoma ši speciali schema.“;

                  21)

                  XII antraštinės dalies 6 skyriaus 3 skirsnio antraštė pakeičiama taip:
                  „Speciali schema, skirta Bendrijos vidaus nuotolinei prekybai prekėmis ir paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje, bet ne vartojimo valstybėje narėje įsisteigę apmokestinamieji asmenys“;

                  22)

                  369a straipsnis papildomas šiuo punktu:
                  „3)   vartojimo valstybė narė– valstybė narė, kuri laikoma paslaugų teikimo vieta pagal V antraštinės dalies 3 skyrių arba, jei vykdoma Bendrijos vidaus nuotolinė prekyba prekėmis, valstybė narė, kurioje baigiasi prekių siuntimas ar gabenimas jas įsigyjančiam asmeniui.“;

                  23)

                  369b ir 369c straipsniai pakeičiami taip:
                  „369b straipsnis
                  Valstybės narės leidžia šia specialia schema naudotis bet kuriam Bendrijos vidaus nuotolinę prekybą prekėmis vykdančiam apmokestinamajam asmeniui ir bet kuriam vartojimo valstybėje narėje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, teikiančiam paslaugas neapmokestinamajam asmeniui. Ši speciali schema taikoma visoms toms Bendrijoje tiekiamoms prekėms ar teikiamoms paslaugoms.
                  369c straipsnis
                  Apmokestinamasis asmuo praneša registravimosi valstybei narei, kada jis pradeda ir nutraukia apmokestinamąją veiklą, kuriai taikoma ši speciali schema, arba pakeičia tą veiklą taip, kad jis nebetenkina sąlygų, kurios būtinos norint naudotis šia specialia schema. Tą informaciją jis pateikia elektroniniu būdu.“;

                  24)

                  369e straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                              a)

                              įvadinis sakinys pakeičiamas taip:
                              „Registravimosi valstybė narė nustoja taikyti specialią schemą apmokestinamajam asmeniui bet kuriuo iš šių atvejų:“;

                              b)

                              a punktas pakeičiamas taip:

                                          „a)

                                          jeigu jis praneša nebevykdantis Bendrijos vidaus nuotolinės prekybos prekėmis ir nebeteikiantis paslaugų, kurioms taikoma ši speciali schema;“;

                  25)

                  369f ir 369g straipsniai pakeičiami taip:
                  „369f straipsnis
                  Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo registravimosi valstybei narei elektroninėmis priemonėmis pateikia kiekvieno kalendorinio ketvirčio PVM deklaraciją, nesvarbu, ar buvo vykdoma Bendrijos vidaus nuotolinė prekyba prekėmis ir ar buvo teikiamos paslaugos, kurioms taikoma ši speciali schema. PVM deklaracija pateikiama iki mėnesio, einančio po pasibaigusio mokestinio laikotarpio, už kurį pateikiama deklaracija, pabaigos.
                  369g straipsnis
                  1.   PVM deklaracijoje nurodomas 369d straipsnyje minėtas PVM mokėtojo kodas ir, suskirsčius pagal kiekvieną vartojimo valstybę narę, kurioje turi būti sumokėtas PVM, per mokestinį laikotarpį vykdytos Bendrijos vidaus nuotolinės prekybos prekėmis ir suteiktų paslaugų, kurioms taikoma ši speciali schema, bendra vertė be PVM ir bendros pagal tarifus suskirstytos atitinkamo PVM sumos. Be to, deklaracijoje privalo būti nurodyti taikomi PVM tarifai ir bendra mokėtino PVM suma. Į PVM deklaraciją taip pat įtraukiami su ankstesniais mokestiniais laikotarpiais susiję pakeitimai, kaip nustatyta šio straipsnio 4 dalyje.
                  2.   Jei, vykdant Bendrijos vidaus nuotolinę prekybą prekėmis, kuriai taikoma ši speciali schema, prekės siunčiamos ar gabenamos ne iš registravimosi valstybės narės, o iš kitų valstybių narių, PVM deklaracijoje, suskirsčius pagal kiekvieną valstybę narę, iš kurios siunčiamos ar gabenamos prekės, taip pat nurodoma tokios prekybos bendra vertė ir kiekvienos tokios valstybės narės suteiktas atskiras PVM mokėtojo kodas arba mokesčių mokėtojo registracijos kodas. Ta informacija PVM deklaracijoje pateikiama pagal kiekvieną valstybę narę, išskyrus registravimosi valstybę narę, suskirstant ją pagal vartojimo valstybes nares.
                  3.   Jeigu, be registravimosi valstybėje narėje esančių nuolatinių padalinių, apmokestinamasis asmuo, teikiantis paslaugas, kurioms taikoma ši speciali schema, turi vieną ar daugiau nuolatinių padalinių, iš kurių teikiamos paslaugos, PVM deklaracijoje taip pat nurodoma tokių suteiktų paslaugų bendra vertė pagal kiekvieną valstybę narę, kurioje jis turi padalinį, suskirstant ją pagal vartojimo valstybes nares, ir to padalinio atskiras PVM mokėtojo kodas ar mokesčių mokėtojo registracijos kodas.
                  4.   Jei, pateikus PVM deklaraciją, prireikia joje padaryti pakeitimų, jie įtraukiami į paskesnę deklaraciją per trejus metus po dienos, kurią pagal 369f straipsnį reikėjo pateikti pirminę deklaraciją. Toje paskesnėje PVM deklaracijoje nurodoma atitinkama vartojimo valstybė narė, mokestinis laikotarpis ir PVM suma, dėl kurios reikia atlikti pakeitimus.“;

                  26)

                  369h straipsnio 1 dalies antros pastraipos antras sakinys pakeičiamas taip:
                  „Jei už prekių tiekimą ar paslaugų teikimą buvo atsiskaityta kitomis valiutomis, šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo pildydamas PVM deklaraciją taiko paskutinę mokestinio laikotarpio dieną galiojusį valiutos kursą.“;

                  27)

                  369i straipsnio pirma pastraipa pakeičiama taip:
                  „Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo, nurodydamas atitinkamą PVM deklaraciją, PVM sumoka ne vėliau kaip iki deklaracijos pateikimo termino pabaigos.“;

                  28)

                  369j straipsnis pakeičiamas taip:
                  „369j straipsnis
                  Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo negali pagal šios direktyvos 168 straipsnį atskaityti vartojimo valstybėje narėje sumokėto PVM, susijusio su jo apmokestinamąja veikla, kuriai taikoma ši speciali schema. Nepaisant Direktyvos 2008/9/EB 2 straipsnio 1 dalies, 3 straipsnio ir 8 straipsnio 1 dalies e punkto, PVM tam apmokestinamajam asmeniui grąžinamas pagal tą direktyvą.
                  Jei šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo turi būti užsiregistravęs valstybėje narėje dėl veiklos, kuriai netaikoma ši speciali schema, PVM deklaracijoje, kuri turi būti pateikta pagal šios direktyvos 250 straipsnį, jis atskaito toje valstybėje narėje sumokėtą PVM, susijusį su apmokestinamąja veikla, kuriai taikoma ši speciali schema.“;

                  29)

                  369k straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
                  „1.   Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo tvarko sandorių, kuriems taikoma ši speciali schema, apskaitos registrus. Tie apskaitos registrai turi būti pakankamai išsamūs, kad vartojimo valstybės narės mokesčių institucijos galėtų patikrinti, ar PVM deklaracija yra teisinga.“;

                  30)

                  XII antraštinės dalies 6 skyrius papildomas šiuo skirsniu:

                     „4 SKIRSNIS

                     Speciali schema, skirta nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių

                  369l straipsnis
                  Taikant šį skirsnį, nuotolinė prekyba prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, apima tik prekes, siunčiamas siuntose, kurių vidinė vertė neviršija 150 EUR, išskyrus akcizais apmokestinamus produktus.
                  Šiame skirsnyje ir nedarant poveikio kitoms Bendrijos nuostatoms vartojamų terminų apibrėžtys:

                        1)

                        Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo –
                      apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsteigęs savo verslo ir neturi nuolatinio padalinio Bendrijos teritorijoje;

                        2)

                        tarpininkas –
                      Bendrijoje įsisteigęs asmuo, kurį apmokestinamasis asmuo, vykdantis nuotolinę prekybą prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, paskyrė asmeniu, atsakingu už PVM mokėjimą ir šioje specialioje schemoje nustatytų prievolių vykdymą jo vardu ir jo naudai;

                        3)
                        registravimosi valstybė narė:

                              a)

                              jei apmokestinamasis asmuo nėra įsisteigęs Bendrijoje – valstybė narė, kurioje jis nusprendžia įsiregistruoti;

                              b)

                              jei apmokestinamasis asmuo savo verslą yra įsteigęs ne Bendrijoje, tačiau joje turi vieną ar daugiau nuolatinių padalinių – valstybė narė, kurioje yra nuolatinis padalinys ir kurią apmokestinamasis asmuo nurodo kaip valstybę narę, kurioje jis naudosis šia specialia schema;

                              c)

                              jei apmokestinamasis asmuo yra įsteigęs savo verslą valstybėje narėje – ta valstybė narė;

                              d)

                              jei tarpininkas yra įsteigęs savo verslą valstybėje narėje – ta valstybė narė;

                              e)

                              jei tarpininkas savo verslą yra įsteigęs ne Bendrijoje, tačiau joje turi vieną ar daugiau nuolatinių padalinių – valstybė narė, kurioje yra nuolatinis padalinys ir kurią tarpininkas nurodo kaip valstybę narę, kurioje jis naudosis šia specialia schema.

                        Taikant b ir e punktus, jei apmokestinamasis asmuo ar tarpininkas turi daugiau nei vieną nuolatinį padalinį Bendrijoje, jam yra privalomas sprendimas nurodyti įsisteigimo valstybę narę atitinkamiems kalendoriniams metams ir tolesniems dvejiems kalendoriniams metams;

                        4)

                        vartojimo valstybė narė –
                      valstybė narė, kurioje baigiasi prekių siuntimas ar gabenimas jas įsigyjančiam asmeniui.
                  369m straipsnis
                  1.   Valstybės narės leidžia šia specialia schema naudotis šiems nuotolinę prekybą prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, vykdantiems apmokestinamiesiems asmenims:

                              a)

                              bet kuriam Bendrijoje įsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, vykdančiam nuotolinę prekybą prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių;

                              b)

                              bet kuriam Bendrijoje įsisteigusiam ar joje neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, kuris vykdo nuotolinę prekybą prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, ir kuriam atstovauja Bendrijoje įsisteigęs tarpininkas;

                              c)

                              bet kuriam apmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs trečiojoje šalyje, su kuria Sąjunga yra sudariusi savitarpio pagalbos susitarimą, kurio taikymo sritis panaši į Tarybos direktyvos 2010/24/ES (*2) ir Reglamento (ES) Nr. 904/2010 taikymo sritis, ir kuris vykdo nuotolinę prekybą prekėmis iš tos trečiosios šalies.

                        Tie apmokestinamieji asmenys taiko šią specialią schemą visai nuotolinei prekybai prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių.
                  2.   Taikant 1 dalies b punktą apmokestinamasis asmuo tuo pat metu negali paskirti daugiau kaip vieno tarpininko.
                  3.   Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo nustatomas šio straipsnio 1 dalies c punkte nurodytų trečiųjų šalių sąrašas. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnyje nurodytos nagrinėjimo procedūros ir šiuo tikslu tas komitetas – tai Reglamento (ES) Nr. 904/2010 58 straipsniu įsteigtas komitetas.
                  369n straipsnis
                  Vykdant nuotolinę prekybą prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių ir kurioms taikomas pagal šią specialią schemą deklaruojamas PVM, apmokestinimo momentas įvyksta ir prievolė apskaičiuoti PVM atsiranda atlikus tiekimą. Prekių tiekimas laikomas atliktu tada, kai priimamas mokėjimas.
                  369o straipsnis
                  Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo arba jo vardu veikiantis tarpininkas praneša registravimosi valstybei narei, kada jis pradeda ar nutraukia veiklą, kuriai taikoma ši speciali schema, arba pakeičia tą veiklą taip, kad dėl to jis nebeatitinka sąlygų, kurios turi būti tenkinamos norint naudotis šia specialia schema. Ta informacija pateikiama elektroniniu būdu.
                  369p straipsnis
                  1.   Prieš pradėdamas naudotis šia specialia schema, apmokestinamasis asmuo, kuris nesinaudoja tarpininko paslaugomis, turi pateikti registravimosi valstybei narei šią informaciją:

                              a)

                              vardą ir pavardę arba pavadinimą;

                              b)

                              pašto adresą;

                              c)

                              elektroninį adresą ir svetainių adresus;

                              d)

                              PVM mokėtojo kodą arba nacionalinį mokesčio mokėtojo kodą.

                        2.   Prieš pradėdamas apmokestinamojo asmens vardu naudotis šia specialia schema, tarpininkas turi pateikti registravimosi valstybei narei šią informaciją:

                              a)

                              vardą ir pavardę arba pavadinimą;

                              b)

                              pašto adresą;

                              c)

                              elektroninį adresą;

                              d)

                              PVM mokėtojo kodą.

                        3.   Prieš apmokestinamajam asmeniui pradedant naudotis šia specialia schema, tarpininkas apie kiekvieną tokį apmokestinamąjį asmenį, kuriam jis atstovauja, turi registravimosi valstybei narei pateikti šią informaciją:

                              a)

                              vardą ir pavardę arba pavadinimą;

                              b)

                              pašto adresą;

                              c)

                              elektroninį adresą ir svetainių adresus;

                              d)

                              PVM mokėtojo kodą arba nacionalinį mokesčio mokėtojo kodą;

                              e)

                              savo individualų identifikacinį kodą, suteiktą pagal 369q straipsnio 3 dalį.

                        4.   Šia specialia schema besinaudojantys apmokestinamieji asmenys arba, jei taikytina, jų tarpininkai praneša registravimosi valstybei narei apie bet kokius pateiktos informacijos pasikeitimus.
                  369q straipsnis
                  1.   Registravimosi valstybė narė suteikia šia specialia schema besinaudojančiam apmokestinamajam asmeniui atskirą PVM mokėtojo kodą, skirtą naudotis šia specialia schema, ir praneša jam apie tą kodą elektroninėmis priemonėmis.
                  2.   Registravimosi valstybė narė suteikia tarpininkui individualų identifikacinį kodą ir praneša jam apie tą kodą elektroninėmis priemonėmis.
                  3.   Registravimosi valstybė narė suteikia tarpininkui atskirą PVM mokėtojo kodą, skirtą naudotis šia specialia schema, kiekvieno apmokestinamojo asmens, kuriam jis yra paskirtas, atžvilgiu.
                  4.   Pagal 1, 2 ir 3 dalis suteiktas PVM mokėtojo kodas naudojamas tik šios specialios schemos taikymo tikslais.
                  369r straipsnis
                  1.   Registravimosi valstybė narė iš mokėtojų registro išbraukia apmokestinamąjį asmenį, kuris nesinaudoja tarpininko paslaugomis, šiais atvejais:

                              a)

                              jei jis registravimosi valstybei narei praneša nebevykdantis nuotolinės prekybos prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių;

                              b)

                              jei galima kitaip numanyti, kad jo vykdyta nuotolinės prekybos prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, apmokestinamoji veikla yra nutraukta;

                              c)

                              jei jis nebeatitinka sąlygų, kurios turi būti tenkinamos norint naudotis šia specialia schema;

                              d)

                              jei jis nuolat nesilaiko su šia specialia schema susijusių taisyklių.

                        2.   Registravimosi valstybė narė iš mokėtojų registro išbraukia tarpininką šiais atvejais:

                              a)

                              jei jis per du iš eilės kalendorinius ketvirčius nevykdė tarpininko veiklos apmokestinamojo asmens, besinaudojančio šia specialia schema, vardu;

                              b)

                              jei jis nebetenkina kitų sąlygų, kurios būtinos tarpininko veiklai vykdyti;

                              c)

                              jei jis nuolat nesilaiko su šia specialia schema susijusių taisyklių.

                        3.   Registravimosi valstybė narė iš mokėtojų registro išbraukia apmokestinamąjį asmenį, kuriam atstovauja tarpininkas, toliau nurodytais atvejais:

                              a)

                              jei tarpininkas registravimosi valstybei narei praneša, kad tas apmokestinamais asmuo nebevykdo nuotolinės prekybos prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių;

                              b)

                              jei remiantis kitais motyvais galima numanyti, kad to apmokestinamojo asmens vykdyta nuotolinės prekybos prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių, apmokestinamoji veikla yra nutraukta;

                              c)

                              jei tas apmokestinamasis asmuo nebetenkina sąlygų, kurios būtinos norint naudotis šia specialia schema;

                              d)

                              jei tas apmokestinamasis asmuo nuolat nesilaiko su šia specialia schema susijusių taisyklių;

                              e)

                              jei tarpininkas registravimosi valstybei narei praneša, kad jis tam apmokestinamajam asmeniui nebeatstovauja.

                        369s straipsnis
                  Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo arba jo tarpininkas elektroninėmis priemonėmis pateikia registravimosi valstybei narei kiekvieno mėnesio PVM deklaraciją, nesvarbu, ar buvo vykdoma nuotolinė prekyba prekėmis, kurios importuojamos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių. PVM deklaracija pateikiama iki mėnesio, einančio po pasibaigusio mokestinio laikotarpio, už kurį pateikiama deklaracija, pabaigos.
                  Jei reikia pateikti PVM deklaraciją pagal pirmą pastraipą, valstybės narės PVM tikslais nenustato jokių papildomų prievolių ar kitų formalumų importo metu.
                  369t straipsnis
                  1.   PVM deklaracijoje nurodomas 369q straipsnyje minėtas PVM mokėtojo kodas ir, suskirsčius pagal kiekvieną vartojimo valstybę narę, kurioje turi būti sumokėtas PVM, nuotolinės prekybos iš trečiųjų teritorijų ar trečiųjų šalių importuojamomis prekėmis, dėl kurios tuo mokestiniu laikotarpiu atsirado prievolė apskaičiuoti PVM, bendra vertė be PVM ir bendros pagal tarifus suskirstytos atitinkamo PVM sumos. Be to, deklaracijoje privalo būti nurodyti taikomi PVM tarifai ir bendra mokėtino PVM suma.
                  2.   Jei, pateikus PVM deklaraciją, prireikia joje padaryti pakeitimų, jie įtraukiami į paskesnę deklaraciją per trejus metus po dienos, kurią pagal 369s straipsnį reikėjo pateikti pirminę deklaraciją. Toje paskesnėje PVM deklaracijoje nurodoma atitinkama vartojimo valstybė narė, mokestinis laikotarpis ir PVM suma, dėl kurios reikia atlikti pakeitimus.
                  369u straipsnis
                  1.   PVM deklaracijoje sumos nurodomos eurais.
                  Valstybės narės, kurių valiuta nėra euro, gali reikalauti, kad PVM deklaracijoje sumos būtų nurodomos jų nacionaline valiuta. Jei už pristatytas prekes buvo atsiskaityta kitomis valiutomis, šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo arba jo tarpininkas pildydamas PVM deklaraciją taiko paskutinę mokestinio laikotarpio dieną galiojusį valiutos kursą.
                  2.   Valiutos perskaičiuojamos pagal Europos Centrinio Banko paskelbtus tos dienos valiutos kursus arba, jei tą dieną kursai neskelbiami, pagal kitą dieną paskelbtus valiutos kursus.
                  369v straipsnis
                  Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo arba jo tarpininkas, nurodydamas atitinkamą PVM deklaraciją, PVM sumoka ne vėliau kaip iki deklaracijos pateikimo termino pabaigos.
                  Mokestis pervedamas į registravimosi valstybės narės nurodytą banko sąskaitą eurais. Valstybės narės, kurios neįsivedė euro, gali reikalauti, kad mokestis būtų pervestas į banko sąskaitą jų valiuta.
                  369w straipsnis
                  Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo negali pagal šios direktyvos 168 straipsnį atskaityti vartojimo valstybėse narėse sumokėto PVM, susijusio su jo apmokestinamąja veikla, kuriai taikoma ši speciali schema. Nepaisant Direktyvos 86/560/EEB 1 straipsnio 1 punkto ir Direktyvos 2008/9/EB 2 straipsnio 1 punkto ir 3 straipsnio, PVM šiam apmokestinamajam asmeniui grąžinamas pagal tas direktyvas. Direktyvos 86/560/EEB 2 straipsnio 2 bei 3 dalys ir 4 straipsnio 2 dalis netaikomos PVM, susijusio su prekėmis, kurioms taikoma ši speciali schema, grąžinimui.
                  Jei šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo turi būti užsiregistravęs valstybėje narėje dėl veiklos, kuriai netaikoma ši speciali schema, PVM deklaracijoje, kuri turi būti pateikta pagal šios direktyvos 250 straipsnį, jis atskaito toje valstybėje narėje sumokėtą PVM, susijusį su apmokestinamąja veikla, kuriai taikoma ši speciali schema.
                  369x straipsnis
                  1.   Šia specialia schema besinaudojantis apmokestinamasis asmuo tvarko sandorių, kuriems taikoma ši speciali schema, apskaitos registrus. Tarpininkas tvarko apskaitos registrus, susijusius su kiekvienu apmokestinamuoju asmeniu, kuriam jis atstovauja. Tie apskaitos registrai privalo būti pakankamai išsamūs, kad vartojimo valstybės narės mokesčių institucijos galėtų patikrinti, ar PVM deklaracija yra teisinga.
                  2.   Vartojimo valstybei narei ir registravimosi valstybei narei paprašius, joms turi būti suteikta galimybė elektroniniu būdu susipažinti su 1 dalyje nurodytais apskaitos registrais.
                  Tie apskaitos registrai privalo būti saugomi dešimt metų, skaičiuojant nuo metų, kuriais atliktas sandoris, pabaigos.

                     (*2)  2010 m. kovo 16 d. Tarybos direktyva 2010/24/ES dėl savitarpio pagalbos vykdant reikalavimus, susijusius su mokesčiais, muitais ir kitomis priemonėmis (OL L 84, 2010 3 31, p. 1).“;"

                  31)

                  XII antraštinė dalis papildoma šiais skyriais:

                     „7 SKYRIUS

                        Specialios importo PVM deklaravimo ir mokėjimo procedūros

                  369y straipsnis
                  Jei importuojamų prekių, siunčiamų siuntose, kurių vidinė vertė neviršija 150 EUR, išskyrus akcizais apmokestinamus produktus, atveju netaikoma 6 skyriaus 4 skirsnyje nurodyta speciali schema, importo valstybė narė leidžia asmeniui, kuris pateikia prekes Bendrijos teritorijoje esančiai muitinei asmens, kuriam skirtos prekės, vardu, naudotis specialiomis importo PVM, taikomo prekėms, kurių siuntimas ar gabenimas baigiasi toje valstybėje narėje, deklaravimo ir mokėjimo procedūromis.
                  369z straipsnis
                  1.   Taikant šias specialias procedūras, galioja šios sąlygos:

                              a)

                              prievolė sumokėti PVM tenka asmeniui, kuriam skirtos prekės;

                              b)

                              asmuo, pateikiantis prekes Bendrijos teritorijoje esančiai muitinei, surenka PVM iš asmens, kuriam skirtos prekės, ir sumoka tokį PVM.

                        2.   Valstybės narės nustato, kad asmuo, pateikiantis prekes Bendrijos teritorijoje esančiai muitinei, turi imtis tinkamų priemonių, kad užtikrintų, kad asmuo, kuriam skirtos prekės, sumokėtų tinkamo dydžio mokestį.
                  369za straipsnis
                  Nukrypstant nuo 94 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali nustatyti, kad taikant šias specialias procedūras taikomas importo valstybėje narėje galiojantis standartinis PVM tarifas.
                  369zb straipsnis
                  1.   Valstybės narės leidžia apie PVM, surinktą taikant šias specialias procedūras, pranešti elektroniniu būdu, pateikiant mėnesinę deklaraciją. Deklaracijoje nurodoma bendra per atitinkamą kalendorinį mėnesį surinkto PVM suma.
                  2.   Valstybės narės nustato reikalavimą 1 dalyje nurodytą PVM sumokėti iki mėnesio, einančio po importo, pabaigos.
                  3.   Šiomis specialiomis procedūromis besinaudojantys asmenys tam tikrą laikotarpį, kurį nustato importo valstybė narė, saugo sandorių, kuriems taikomos šios specialios procedūros, apskaitos registrus. Tie apskaitos registrai turi būti pakankamai išsamūs, kad importo valstybės narės mokesčių institucijos arba muitinė galėtų patikrinti, ar deklaruotas PVM yra teisingas; importo valstybei narei paprašius, jai turi būti suteikta galimybė elektroniniu būdu susipažinti su tais apskaitos registrais.

                     8 SKYRIUS

                        Valiutos kurso vertės

                  369zc straipsnis
                  1.   369l ir 369y straipsniuose nurodytų sumų atžvilgiu euro kurso vertė nacionaline valiuta nustatoma kartą per metus. Taikomi valiutų kursai, kurie nustatomi pirmą spalio mėnesio darbo dieną ir įsigalioja kitų metų sausio 1 d.
                  2.   Valstybės narės gali suapvalinti sumą nacionaline valiuta, kuri gauta perskaičiavus sumą eurais.
                  3.   Valstybės narės gali ir toliau taikyti sumą, kuri galioja 1 dalyje minimo kasmetinio patikslinimo metu, jeigu perskaičiavus skirtumas tarp eurais išreikštos sumos, prieš atliekant 2 dalyje nurodytą suapvalinimą, ir nacionaline valiuta išreikštos sumos būtų mažesnis kaip 5 % arba ta suma sumažėtų.“

            3 straipsnis
      Direktyvos 2009/132/EB pakeitimas
      Nuo 2021 m. sausio 1 d. išbraukiama Direktyvos 2009/132/EB IV antraštinė dalis.
      4 straipsnis
      Perkėlimas į nacionalinę teisę
      1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos 1 straipsnio. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
      Valstybės narės ne vėliau kaip 2020 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos 2 ir 3 straipsnių. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
      Nuostatas, būtinas, kad būtų laikomasi šios direktyvos 1 straipsnio, jos taiko nuo 2019 m. sausio 1 d.
      Nuostatas, būtinas, kad būtų laikomasi šios direktyvos 2 ir 3 straipsnių, jos taiko nuo 2021 m. sausio 1 d.
      Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
      2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
      5 straipsnis
      Įsigaliojimas
      Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
      6 straipsnis
      Adresatai
      Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

         Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 5 d.

               Tarybos vardu

               Pirmininkas

            T. TÕNISTE

         (1)  2017 m. lapkričio 30 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

         (2)  OL C 345, 2017 10 13, p. 79.

         (3)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006 12 11, p. 1).

         (4)  2009 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 2009/132/EB dėl Direktyvos 2006/112/EB 143 straipsnio b ir c punktų taikymo, neapmokestinant galutinio tam tikrų prekių importo pridėtinės vertės mokesčiu (OL L 292, 2009 11 10, p. 5).

         (5)  2010 m. kovo 16 d. Tarybos direktyva 2010/24/ES dėl savitarpio pagalbos vykdant reikalavimus, susijusius su mokesčiais, muitais ir kitomis priemonėmis (OL L 84, 2010 3 31, p. 1).

         (6)  2010 m. spalio 7 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 904/2010 dėl administracinio bendradarbiavimo ir kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje (OL L 268, 2010 10 12, p. 1).

         (7)  2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL L 55, 2011 2 28, p. 13).

         (8)  OL C 369, 2011 12 17, p. 14.


title: 2018 m. lapkričio 6 d. Tarybos direktyva (ES) 2018/1695, kuria iš dalies keičiamos Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatos, susijusios su neprivalomo atvirkštinio apmokestinimo mechanizmo taikymo tam tikroms prekėms ir paslaugoms, kurias tiekiant ar teikiant gali būti sukčiaujama, laikotarpiu ir su kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčiu greitojo reagavimo mechanizmo taikymo laikotarpiu

text:
12.11.2018

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 282/5

         TARYBOS DIREKTYVA (ES) 2018/1695
         2018 m. lapkričio 6 d.
         kuria iš dalies keičiamos Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatos, susijusios su neprivalomo atvirkštinio apmokestinimo mechanizmo taikymo tam tikroms prekėms ir paslaugoms, kurias tiekiant ar teikiant gali būti sukčiaujama, laikotarpiu ir su kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčiu greitojo reagavimo mechanizmo taikymo laikotarpiu
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 113 straipsnį,
         atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
         teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
         atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
         atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
         laikydamasi specialios teisėkūros procedūros,
         kadangi:

                     (1)

                     dėl sukčiavimo pridėtinės vertės mokesčiu (toliau – PVM) patiriama didelių biudžeto nuostolių ir daromas poveikis vidaus rinkos veikimui;

                     (2)

                     pagal Tarybos direktyvos 2006/112/EB (3) 199a straipsnį valstybės narės, siekdamos greitai išspręsti dingusio prekiautojo sukčiavimo Bendrijos vidaus prekyboje problemą, gali nustatyti, kad prievolė sumokėti PVM už tame straipsnyje išvardytas prekes arba paslaugas tenka apmokestinamajam asmeniui, kuriam tos prekės tiekiamos arba paslaugos teikiamos (toliau – atvirkštinio apmokestinimo mechanizmas). Valstybės narės šį mechanizmą gali taikyti iki 2018 m. gruodžio 31 d. ne trumpiau kaip dvejus metus;

                     (3)

                     Direktyvos 2006/112/EB 199b straipsnyje nustatyta specialia Greitojo reagavimo mechanizmo (toliau – GRM) priemone valstybėms narėms, siekiančioms kovoti su staigiu ir stambaus masto sukčiavimu, dėl kurio gali būti patirta didelių ir nepataisomų finansinių nuostolių, suteikta galimybė rinktis spartesnę konkrečioms prekėms ir paslaugoms skirto atvirkštinio apmokestinimo mechanizmo įvedimo procedūrą. Pagal Tarybos direktyvos 2013/42/ES (4) 3 straipsnį valstybės narės specialią GRM priemonę gali taikyti iki 2018 m. gruodžio 31 d.;

                     (4)

                     2018 m. kovo 8 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikė ataskaitą dėl Direktyvos 2006/112/EB 199a ir 199b straipsnių poveikio kovai su sukčiavimu (toliau – ataskaita);

                     (5)

                     ataskaitoje nurodyta, kad bendra valstybių narių ir suinteresuotųjų subjektų nuomone, Direktyvos 2006/112/EB 199a straipsnyje nustatytas atvirkštinio apmokestinimo mechanizmas yra veiksminga ir efektyvi laikina kovos su sukčiavimu PVM konkrečiuose sektoriuose arba sukčiavimo prevencijos priemonė. Direktyvos 2006/112/EB 199a straipsnio 1 dalyje nustatytas reikalavimas, kad priemonė būtų taikoma ne trumpiau kaip dvejus metus, pasirodė esąs kliūtis atskiroms valstybėms narėms, pageidaujančioms taikyti atvirkštinio apmokestinimo mechanizmą nevykdant šios sąlygos. Todėl ne trumpesnio nei dvejų metų laikotarpio reikalavimas turėtų būti panaikintas;

                     (6)

                     nors speciali GRM priemonė, nustatyta Direktyvos 2006/112/EB 199b straipsnyje, niekada nebuvo veiksmingai panaudota, valstybės narės mano, kad ji ir toliau turėtų būti naudinga išimtiniais sukčiavimo PVM atvejais taikytina atsargumo priemonė;

                     (7)

                     atsižvelgiant į ataskaitoje nustatytus faktus ir išvadą, atrodo, kad Direktyvos 2006/112/EB 199a ir 199b straipsniuose nustatytos priemonės yra naudingos laikinos ir tikslinės kovos su sukčiavimu PVM priemonės. Šios priemonės nustos galioti 2018 m. gruodžio 31 d. ir šiomis veiksmingomis kovos su sukčiavimu PVM priemonėmis valstybės narės nebegalės pasinaudoti. Todėl tikslinga pratęsti tų priemonių taikymą ribotam laikotarpiui, kol įsigalios numatoma galutinė PVM tvarka;

                     (8)

                     todėl Direktyva 2006/112/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista,

               PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

            1 straipsnis
            Direktyva 2006/112/EB iš dalies keičiama taip:

                        1)

                        199a straipsnio 1 dalies įvadinė frazė pakeičiama taip:
                        „Valstybės narės gali iki 2022 m. birželio 30 d. nustatyti, kad asmuo, kuriam tenka prievolė sumokėti PVM, yra apmokestinamasis asmuo, kuriam yra skirtas šis tiekimas ar teikimas:“;

                        2)

                        199b straipsnis pakeičiamas taip:

                           „199b straipsnis

                              1.   Valstybė narė privalomos skubos atvejais ir laikydamasi 2 bei 3 dalių gali nustatyti, kad nukrypstant nuo 193 straipsnio prievolė sumokėti PVM už tam tikras prekes ir paslaugas tenka jų gavėjui, kaip specialią Greitojo reagavimo mechanizmo (toliau – GRM) priemonę kovai su staigiu ir stambaus masto sukčiavimu, dėl kurio gali būti patirta didelių ir nepataisomų finansinių nuostolių.
                              Valstybė narė vykdo tinkamą specialios GRM priemonės kontrolę apmokestinamųjų asmenų, tiekiančių prekes ar teikiančių paslaugas, kurioms ta priemonė taikoma, atžvilgiu, ir ši kontrolė vykdoma ne ilgiau kaip devynis mėnesius.

                              2.   Valstybė narė, pageidaujanti taikyti 1 dalyje numatytą specialią GRM priemonę, siunčia pranešimą Komisijai naudodama pagal 4 dalį nustatytą standartinę formą ir tuo pačiu metu jį siunčia kitoms valstybėms narėms. Valstybė narė pateikia Komisijai informaciją apie atitinkamą sektorių, sukčiavimo formą ir aplinkybes, tai, kad yra privalomos skubos priežasčių, staigų ir stambaus masto sukčiavimo pobūdį bei dėl jo patiriamus didelius ir nepataisomus finansinius nuostolius. Jei Komisija mano, kad ji neturi visos būtinos informacijos, per dvi savaites nuo pranešimo gavimo ji kreipiasi į atitinkamą valstybę narę ir nurodo, kokios papildomos informacijos jai reikia. Atitinkamos valstybės narės Komisijai pateikta papildoma informacija tuo pačiu metu siunčiama kitoms valstybėms narėms. Jei pateikta papildoma informacija yra nepakankama, Komisija per vieną savaitę apie tai praneša atitinkamai valstybei narei.
                              Valstybė narė, pageidaujanti taikyti šio straipsnio 1 dalyje numatytą specialią GRM priemonę, tuo pačiu metu pateikia prašymą Komisijai laikydamasi 395 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytos procedūros.
                              Šio straipsnio 1 dalyje nurodytais privalomos skubos atvejais 395 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta procedūra užbaigiama per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai Komisija gauna prašymą.

                              3.   Gavusi visą informaciją, kuri, jos manymu, būtina 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytam pranešimui įvertinti, Komisija apie tai praneša valstybėms narėms. Jei Komisija prieštarauja specialiai GRM priemonei, per vieną mėnesį nuo to pranešimo gavimo ji pateikia neigiamą nuomonę ir apie tai informuoja atitinkamą valstybę narę bei PVM komitetą. Jei Komisija neprieštarauja, ji tai raštu per tą patį laikotarpį patvirtina atitinkamai valstybei narei ir PVM komitetui. Valstybė narė gali patvirtinti specialią GRM priemonę nuo to patvirtinimo gavimo dienos. Vertindama pranešimą Komisija atsižvelgia į bet kurios kitos valstybės narės jai raštu pateiktą nuomonę.

                              4.   Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo nustatoma 2 dalyje nurodyto pranešimo dėl specialios GRM priemonės pateikimo ir 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos informacijos pateikimo standartinė forma. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 5 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

                              5.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (*1) 5 straipsnis ir šiuo tikslu komitetas – komitetas, įsteigtas pagal Tarybos reglamento (ES) Nr. 904/2010 (*2) 58 straipsnį.

                              6.   1 dalyje nustatyta speciali GRM priemonė taikoma iki 2022 m. birželio 30 d.;

                           (*1)  2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL L 55, 2011 2 28, p. 13)."

                           (*2)  2010 m. spalio 7 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 904/2010 dėl administracinio bendradarbiavimo ir kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje (OL L 268, 2010 10 12, p. 1).“;"

                        3)

                        395 straipsnio 5 dalis išbraukiama.

            2 straipsnis
            Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

            3 straipsnis
            Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

            Priimta Briuselyje 2018 m. lapkričio 6 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               H. LÖGER

            (1)  2018 m. spalio 3 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

            (2)  2018 m. liepos 11 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

            (3)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos (OL L 347, 2006 12 11, p. 1).

            (4)  2013 m. liepos 22 d. Tarybos direktyva 2013/42/ES, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, kiek tai susiję su kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčiu Greitojo reagavimo mechanizmu (OL L 201, 2013 7 26, p. 1).