title: A Tanács 579/2010/EU végrehajtási rendelete ( 2010. június 29. ) az Indiából származó polietilén-tereftalát (PET) fólia behozatala vonatkozásában végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló 367/2006/EK rendelet módosításáról

text:
               2.7.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 168/1

         A TANÁCS 579/2010/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
   (2010. június 29.)
   az Indiából származó polietilén-tereftalát (PET) fólia behozatala vonatkozásában végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló 367/2006/EK rendelet módosításáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 19. cikkére,
   tekintettel az Európai Bizottság által a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatra,
   mivel:
   A.   ELJÁRÁS

   I.   Előzetes vizsgálat és meglévő kiegyenlítő intézkedések

               (1)

               1999 decemberében a Tanács a 2597/1999/EK rendelettel (2) végleges kiegyenlítő vámot vetett ki az ex 3920 62 19 és az ex 3920 62 90 KN-kód alá tartozó, Indiából származó polietilén-tereftalát (PET) fólia (a továbbiakban: az érintett termék) behozatalára. A fenti rendelet elfogadásához vezető vizsgálat a továbbiakban „eredeti vizsgálat” néven említendő. Az intézkedések az érintett termék egyedileg megnevezett exportőröktől származó behozatala esetében 3,8 % és 19,1 % közötti kiegyenlítő értékvám, míg minden más vállalat vonatkozásában 19,1 %-os maradványvám formáját öltötték. Az eredeti vizsgálat vizsgálati időszaka 1997. október 1-jétől1998. szeptember 30-ig tartott.

               (2)

               Az alaprendelet 18. cikkében előírt hatályvesztési felülvizsgálatot követően 2006 márciusában a Tanács 367/2006/EK rendeletével (3) (a továbbiakban: 367/2006/EK rendelet) fenntartotta az Indiából származó polietilén-tereftalát fólia (PET) behozatalára a 2597/1999/EK rendelettel kivetett végleges kiegyenlítő vámot. A vizsgálati időszak 2003. október 1-jétől2004. szeptember 30-ig tartott.

               (3)

               2006 augusztusában egy indiai PET-fólia-gyártó – a Garware Polyester Limited (a továbbiakban: Garware) – támogatásának időközi felülvizsgálatát követően a Tanács az 1288/2006/EK rendelettel (4) módosította a Garware-re a 367/2006/EK rendelettel kivetett végleges kiegyenlítő vámot.

               (4)

               2007 szeptemberében egy másik indiai PET-fólia-gyártó, a korábban Jindal Polyester Limited néven ismert Jindal Poly Films Limited (a továbbiakban: Jindal), támogatásának részleges időközi felülvizsgálatát követően a Tanács az 1124/2007/EK rendelettel (5) módosította a Jindalra a 367/2006/EK rendelettel kivetett végleges kiegyenlítő vámot.

               (5)

               Öt indiai PET-fólia-gyártó támogatásának a Bizottság általi, saját kezdeményezésre végzett részleges időközi felülvizsgálatát követően 2009 januárjában a Tanács a 15/2009/EK rendelettel (6) módosította az ezekre a vállalatokra a 367/2006/EK rendelettel kivetett végleges kiegyenlítő vámot.

         II.   Meglévő dömpingellenes intézkedések

               (6)

               Meg kell jegyezni, hogy a Jindal Poly Films Limitedre 0 %-os dömpingellenes vám vonatkozik (7).

         III.   Részleges időközi felülvizsgálat megindítása

               (7)

               A részleges időközi felülvizsgálat iránti kérelmet egy indiai exportáló gyártó, a Jindal Poly Films Limited (a továbbiakban: kérelmező) nyújtotta be. A kérelem a támogatásnak a kérelmező tekintetében történő kivizsgálására korlátozódik. A kérelmező prima facie bizonyítékokat szolgáltatott arról, hogy az intézkedéshez vezető körülmények a támogatást tekintetve jelentősen megváltoztak, és ezek a változások tartósnak bizonyulnak.

               (8)

               A Bizottság a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapította, hogy elegendő bizonyíték állt rendelkezésre a részleges időközi felülvizsgálat kezdeményezéséhez, és 2009. szeptember 9-én az Európai Unió Hivatalos Lapjában
                   (8) közzétett eljárás megindításáról szóló értesítéssel (a továbbiakban: értesítés vizsgálat megindításáról) bejelentette, hogy az alaprendelet 19. cikkének megfelelően részleges időközi felülvizsgálatot indít, mely a kérelmező támogatottsági szintjére korlátozódik, valamint azt kívánja megállapítani, hogy a kérelmező tekintetében szükséges-e a meglévő intézkedések megszüntetése vagy módosítása.

               (9)

               A részleges időközi felülvizsgálat – megállapításaitól függően – annak felmérésére is kiterjed, hogy az érintett terméknek az érintett országba történő behozatala tekintetében szükség van-e a 367/2006/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében külön nem említett exportáló gyártókra, azaz az „összes többi” indiai vállalatra vonatkozó vám mértékének módosítására.

         IV.   Vizsgálati időszak

               (10)

               A támogatás szintjére vonatkozó vizsgálat a 2008. április 1. és 2009. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: felülvizsgálati időszak) vonatkozott.

         V.   A vizsgálatban érintett felek

               (11)

               A Bizottság a részleges időközi felülvizsgálat megindításáról hivatalosan értesítette a az indiai kormányt, valamint az uniós PET-fólia-gyártás (a továbbiakban: uniós gazdasági ágazat) többségét képviselő cégeket, mégpedig a Du Pont Tejin Filmset (Luxemburg), a Mitsubishi Polyester Filmet (Németország), a Toray Plastics Europe-ot (Franciaország) és a Nurollt (Olaszország). Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy írásban ismertessék álláspontjukat, és meghallgatást kérjenek a felülvizsgálat megindításáról szóló értesítésben kitűzött határidőn belül.

               (12)

               Minden olyan érdekelt fél számára lehetővé tették a meghallgatást, aki azt kérelmezte, illetve ismertette azokat a különleges okokat, melyek meghallgatását indokolják.

               (13)

               A felek által beterjesztett írásbeli és szóbeli észrevételeket tanulmányozták, és adott esetben figyelembe vették.

               (14)

               A vizsgálathoz szükségesnek tartott információk beszerzése érdekében a Bizottság kérdőívet küldött a kérelmezőnek. A Bizottság az indiai kormánynak is küldött kérdőívet.

               (15)

               A kérdőívre mind a kérelmezőtől, mind pedig az indiai kormánytól érkezett válasz.

               (16)

               A Bizottság minden olyan információt beszerzett és ellenőrzött, amelyet a támogatás megállapítása szempontjából szükségesnek ítélt. A kérelmező telephelyein, valamint az indiai kormánynál Delhiben ellenőrző látogatásokra került sor.

         VI.   Közzététel és az eljárással kapcsolatos észrevételek

               (17)

               Az indiai kormányt és a többi érdekelt felet tájékoztatták azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján a kérelmezőre alkalmazandó vámtétel módosítására vonatkozóan ajánlást szándékoztak tenni. A felek elegendő időt kaptak észrevételeik megtételére. Az összes beadványt és észrevételt az alábbiakban meghatározottak szerint megfelelő módon figyelembe vették.

         B.   ÉRINTETT TERMÉK

               (18)

               Az e vizsgálatban érintett termék megegyezik a 367/2006/EK rendeletben szabályozott termékkel, nevezetesen az Indiából származó és az ex 3920 62 19 és ex 3920 62 90 KN-kód alá tartozó polietilén-tereftalát (PET) fóliával.

         C.   TÁMOGATÁS

   1.   Bevezetés

               (19)

               Az indiai kormány és a többi érdekelt fél által benyújtott információ, valamint a Bizottság kérdőíveire adott válaszok alapján az alábbi, állítólag támogatás nyújtásával járó rendszereket vizsgálták meg:

                           a)

                           (a korábban Advance Licence Scheme néven ismert) előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme);

                           b)

                           vámhitel-szabályozás (Duty Entitlement Passbook szabályozás);

                           c)

                           beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme);

                           d)

                           exporthitel-rendszer (Export Credit Scheme);

               e)

               ösztönzőcsomag-rendszer (Package Scheme of Incentives, PSI).

               (20)

               A fenti a)–c) pontban megjelölt rendszerek az 1992. augusztus 7-én hatályba lépett, a külkereskedelemről (fejlesztés és szabályozás) szóló, 1992. évi (1992/22 sz.) törvényen (a továbbiakban: külkereskedelmi törvény) alapulnak. A külkereskedelmi törvény felhatalmazza az indiai kormányt arra, hogy az export- és importpolitikára vonatkozóan értesítéseket adjon ki. Ezeket „export- és importpolitikai” dokumentumok foglalják össze, amelyeket a Kereskedelmi Minisztérium ötévente tesz közzé, és rendszeresen frissít. Ezen ügy felülvizsgálati időszaka vonatkozásában egy export- és importpolitikai dokumentum, a 2004. szeptember 1. és 2009. március 31. közötti időszakra vonatkozó ötéves terv (a továbbiakban: a 2004–2009-es export-import- vagy EXIM-politika) bír jelentőséggel. Ezenkívül az indiai kormány az „Eljárási kézikönyv – 2004. szeptember 1.–2009. március 31., I. kötet” c. kiadványban határozza meg a 2004–2009-es EXIM-politikát. Az eljárási kézikönyvet ugyancsak rendszeresen frissítik.

               (21)

               A fenti d) pontban megjelölt exporthitel-rendszer alapja az 1949. évi banki rendelet 21. és 35A. szakasza, amelyek értelmében az Indiai Központi Jegybank az exporthitelek tekintetében utasításokat adhat a kereskedelmi bankoknak.

               (22)

               A fenti e) pontban megjelölt rendszert az indiai állami hatóságok irányítják.

         2.   Előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme, AAS)

   a)   Jogalap

               (23)

               A rendszer részletes ismertetését a 2004–2009 export- és importpolitika 4.1.1–4.1.14. bekezdése és a 2004–2009 eljárási kézikönyv I 4.1–4.30. fejezete tartalmazza. Ez a rendszer Advance Licence Scheme néven volt ismert az előző felülvizsgálat idején, amely a jelenleg hatályban lévő végleges kiegyenlítő vámot elrendelő 367/2006/EK rendelethez vezetett.

         b)   Támogathatóság

               (24)

               Az előzetes engedélyezési rendszer hat alrendszerből áll, amelyeket a (25) preambulumbekezdés mutat be részletesen. Ezek az alrendszerek többek között a jogosultság vonatkozásában is eltérőek. A gyártó-exportőrök és a támogató gyártókhoz „kapcsolt” kereskedő-exportőrök a tényleges exportra és az éves igényre szóló előzetes engedélyezési rendszerre jogosultak. A végső exportőrt ellátó gyártó-exportőrök a közbenső szállításokra szóló előzetes engedélyezési rendszerre jogosultak. A 2004–2009-es export- és importpolitika 8.2. bekezdésében említett, „exportnak tekintett” (kváziexport) kategóriákat ellátó fővállalkozók, mint például az exportorientált egységek beszállítói, a kváziexportra szóló előzetes engedélyezési rendszerre jogosultak. Végezetül a gyártó exportőrök közbenső beszállítói az előzetes kiadási megrendelés (Advance Release Order, ARO), valamint a fedezett belföldi akkreditív alrendszerei szerint az „exportnak tekintett” (kváziexport) kedvezményekre jogosultak.

         c)   Gyakorlati megvalósítás

               (25)

               Előzetes engedélyek a következőkre állíthatók ki:
               i.   Tényleges (fizikai) export: Ez a fő alrendszer. Az alapanyagok vámmentes behozatalát teszi lehetővé egy meghatározott exporttermék gyártására. A „fizikai” ebben az összefüggésben azt jelenti, hogy az exportterméknek ténylegesen el kell hagynia India felségterületét. Az engedély meghatározza az importtámogatást és az exportkötelezettséget, beleértve az exporttermék fajtáját is.
               ii.   Éves igény: Az ilyen engedély nem egy adott exporttermékre, hanem egy szélesebb termékcsoportra (például vegyi és kapcsolódó termékekre) vonatkozik. Az engedély jogosultja – a múltbeli exportteljesítménye alapján megállapított értékhatárig – vámmentesen hozhat be bármely alapanyagot az adott termékcsoportba tartozó bármely termék gyártásához. Az adott termékcsoportba tartozó és az említett vámmentes nyersanyag felhasználásával gyártott bármely terméket exportálhatja.
               iii.   Közbenső szállítások: Ez az alrendszer azon eseteket fedi le, amikor két gyártó szándékozik ugyanazt az exportterméket gyártani, és felosztják a gyártási folyamatot. A közbenső terméket előállító gyártó exportőr az alapanyagokat vámmentesen hozhatja be, és e célból igénybe veheti az előzetes engedélyezési rendszert a közbenső szállításokra. A gyártást a végső exportőr fejezi be, és ő köteles a készterméket exportálni.
               iv.   Kváziexport: Ez az alrendszer lehetővé teszi a fővállalkozó számára, hogy a 2004–2009-es export- és importpolitika 8.2. bekezdésének b)–f), valamint g), i) és j) pontjában említett vevőkategóriák részére „kváziexportként” értékesített áruk előállításához szükséges alapanyagokat vámmentesen hozza be. India kormánya szerint a kváziexport azon tranzakciókra vonatkozik, amelyek során a szállított áru nem hagyja el az országot. Számos szállítási kategóriát tekintenek kváziexportnak, feltéve, hogy az árukat Indiában állítják elő; ide tartozik például egy exportorientált egységhez vagy egy különleges gazdasági övezetben található vállalathoz történő áruszállítás.
               v.   Előzetes kiadási megrendelés (ARO): Az előzetes engedély birtokosának, aki a felhasználandó anyagokat közvetlen import helyett belföldi forrásokból kívánja beszerezni, ARO-k ellenében is beszerezheti azokat. Ilyen esetekben az előzetes engedélyeket ARO-ként érvényesítik, és a benne meghatározott áruk szállításakor a belföldi szállítóra forgatják őket. Az ARO forgatása feljogosítja a belföldi szállítót a 2004–2009-es EXIM-politika 8.3. bekezdésében meghatározott kváziexport-kedvezményekre (azaz közbenső szállításra/kváziexportra szóló AAS-re, kváziexport-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére). Az ARO-rendszer a szállítónak fizeti vissza az adókat és a vámokat ahelyett, hogy a végső exportőrnek fizetnék őket vissza vámvisszatérítés/vámvisszafizetés formájában. Az adók/vámok visszatérítése belföldi alapanyagok és importált alapanyagok esetében egyaránt igénybe vehető.
               vi.   Fedezett belföldi akkreditív: Ez az alrendszer szintén az előzetes engedély jogosultja részére történő belföldi szállításokra vonatkozik. Az előzetes engedély jogosultja kérheti valamely banktól belföldi akkreditív belföldi szállító javára történő megnyitását. Az engedélyt a bank a közvetlen behozatalra kizárólag a behozatal helyett belföldről beszerzett cikkek értéke és mennyisége tekintetében érvényteleníti. A belföldi szállító jogosult lesz a 2004–2009-es EXIM-politika 8.3. bekezdésében említett kváziexport kedvezményekre (azaz közbenső szállításra/kváziexportra szóló AAS-re, kváziexport-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére).

               (26)

               A kérelmező a felülvizsgálati időszak alatt az érintett termékhez kapcsolódó AAS rendszer alapján szerzett engedményeket. A kérelmező két alrendszert használt, nevezetesen i. a tényleges exportra vonatkozó ASS-t; és ii. a kváziexportra vonatkozó ASS-t. Ezért nem szükséges az igénybe nem vett fennmaradó alrendszerek kiegyenlíthetőségét megállapítani.

               (27)

               Az indiai kormány általi ellenőrzés céljára az előzetes engedély jogosultja – meghatározott formátumban – jogilag köteles fenntartani „a vámmentesen importált/belföldön beszerzett áruk fogyasztásának és felhasználásának valósághű és megfelelő nyilvántartását” (a 2004–2009-es eljárási kézikönyv I. kötetének 4.26., 4.30. fejezete és 23. függeléke), azaz a tényleges fogyasztási nyilvántartást. Ezt a nyilvántartást külső okleveles könyvvizsgálónak/kontrollernek kell ellenőriznie, aki olyan igazolást ad ki, amely megállapítja, hogy megtörtént az előírt nyilvántartások és megfelelő iratok vizsgálata, továbbá a 23. függelék alapján szolgáltatott információk minden tekintetben valósak és helytállóak. A fent említett rendelkezések mindazonáltal csak a 2005. május 13-án vagy az azt követően kiállított előzetes engedélyekre alkalmazandók. Az ezen időpont előtt kiállított valamennyi előzetes engedély esetén az engedélyek jogosultjainak a korábban alkalmazandó ellenőrzési rendelkezéseket kell követniük, azaz valósághű és helytálló nyilvántartásba kell venniük az importáruk engedélynek megfelelő fogyasztását és felhasználását, a 18. függelékben (a 2002–2007-es eljárási kézikönyv I. kötetének 4.30. fejezetében és 18. függelékében) megadott formátumban.

               (28)

               A felülvizsgálati időszakban a kérelmező által igénybe vett alrendszerek – azaz a tényleges export és a kváziexport – tekintetében India kormánya mind az importra engedélyezett mennyiséget, mind az exportkötelezettség mennyiségét és értékét rögzíti, és azokat dokumentálja az engedélyen. Ezen túlmenően a behozatalkor és a kivitelkor a megfelelő tranzakciókat a kormánytisztviselők kötelesek az engedélyen megemlíteni. Az AAS rendszer keretében engedélyezett import mennyiségét az indiai kormány határozza meg a szabványos nyersanyag-végtermék normák (standard input-output norms, SIONs) alapján. A legtöbb termék vonatkozásában, beleértve az érintett terméket is, vannak szabványos nyersanyag-végtermék normák. Ezeket a 2004–2009-es eljárási kézikönyv II. kötetében tették közzé. A PET-fólia és a köztes termék PET-forgács szabványos nyersanyag-végtermék normáinak legutóbbi módosításait 2005 októberében vizsgálták felül.

               (29)

               Az importált alapanyagok nem ruházhatók át, és azokat az exporttermék előállításához kell felhasználni. Az exportkötelezettséget az engedély kiállításáól számított, előírt időkereten belül kell teljesíteni (ez 24 hónap, ami két alkalommal meghosszabbítható, egyenként 6 hónappal).

               (30)

               Az előbbiekben ismertetett rendszer nem változott a kérelmező támogatásának legutóbbi részleges időközi felülvizsgálata óta, amely 2009 januárjában lezárult. Az e rendszer keretében szerzett támogatások mértéke ugyanakkor jelentősen csökkent, mint ahogyan az a (39) preambulumbekezdésből is kiderül.

               (31)

               A jelenlegi időközi felülvizsgálat azt is megállapította, hogy az indiai hatóságok által meghatározott ellenőrzési követelményeket nem tartották be és nem tesztelték a gyakorlatban. A kérelmező nem tartott fel olyan, a 2004–2009-es külkereskedelmi politikában (23. függelék) és az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontjában meghatározott ellenőrzési rendszert, amelynek segítségével megállapítható lenne, mely alapanyagokat és milyen mennyiségben használtak fel az exportált termék előállításához. Az indiai kormány soha nem ellenőrizte a fogyasztási nyilvántartást.

               (32)

               A 2004–2009-es külkereskedelmi politika 2005 ősze óta hatályos adminisztratív módosításait, amelyek szerint a visszaváltási eljárás során kötelező a fogyasztási nyilvántartást az indiai hatóságoknak elküldeni, a kérelmező esetében még nem alkalmazták. Ezért a fenti rendelkezés tényleges végrehajtását ebben a szakaszban nem lehetett ellenőrizni.

         d)   Következtetés

               (33)

               Az importvámmentesség az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül, azaz az indiai kormány olyan pénzügyi hozzájárulásának, amely a vizsgált exportőröknek kedvezményt juttatott.

               (34)

               Ezen túlmenően a tényleges exportra vonatkozó AAS és a kváziexportra vonatkozó AAS jogilag egyértelműen az exportteljesítmény függvénye, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő. Exportkötelezettség vállalása nélkül a vállalatok e rendszerek alapján nem juthatnak kedvezményekhez.

               (35)

               Az ebben az esetben használt két alrendszer nem minősíthető megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek, az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében. E két alrendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, a II. mellékletben (a visszatérítés fogalommeghatározása és szabályai), valamint a III. mellékletben (a helyettesítő vám-visszatérítési rendszer fogalommeghatározása és szabályai) megállapított szabályoknak. Az indiai kormány nem alkalmazta hatékonyan sem új, sem pedig régi ellenőrzési rendszerét, illetve eljárásait annak igazolására, hogy az alapanyagokat az exportált termék előállításához használták-e fel, és milyen mennyiségben (az alaprendelet II. mellékletének II. 4. pontja és a helyettesítő vám-visszatérítési rendszerek esetében az alaprendelet III. melléklete II. 2. pontja). Az érintett termék vonatkozásában a szabványos nyersanyag-végtermék normák nem voltak kellően pontosak. A szabványos nyersanyag-végtermék normák nem tekinthetők a tényleges fogyasztás ellenőrzésére szolgáló rendszernek, mivel nem teszik lehetővé az indiai kormány számára annak kellő pontossággal történő ellenőrzését, hogy milyen mennyiségű nyersanyagot használtak fel az exportértékesítésre irányuló gyártás során. Ezenfelül az indiai kormány nem végzett további vizsgálatokat a ténylegesen felhasznált alapanyagok vonatkozásában, noha hatékony ellenőrző rendszer hiányában ezt rendes körülmények között el kell végezni (az alaprendelet II. melléklete II. részének 5. pontja és III. melléklete II. részének 3. pontja).

               (36)

               Ez a két alrendszer tehát kiegyenlíthető.

         e)   A támogatás összegének kiszámítása

               (37)

               Engedélyezett vám-visszatérítési rendszerek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszerek hiányában a kiegyenlíthető előny a nyersanyagok importálása esetén rendes esetben járó teljes elengedett importvámnak felel meg. E tekintetben megjegyzendő, hogy az alaprendelet nem csak a „túlzott” mértékű vámelengedés kiegyenlítéséről rendelkezik. Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, valamint I. mellékletének i) pontja értelmében a túlzott vámelengedés kizárólag akkor egyenlíthető ki, ha az alaprendelet II. és III. mellékletében foglalt feltételek teljesülnek. Ezek a feltételek azonban a jelen esetben nem teljesültek. Tehát ha a megfelelő nyomonkövetési eljárás megléte nem bizonyított, a visszatérítési rendszerekre vonatkozó fenti kivételt nem kell alkalmazni, és helyette a ki nem fizetett vámok (bevételkiesés) mennyiségének kiegyenlítésére, nem pedig a túlzott vámelengedés kiegyenlítésére vonatkozó szokásos szabály alkalmazandó. Az alaprendelet II. mellékletének II. részében és III. mellékletének II. részében foglaltaknak megfelelően a szóban forgó túlzott elengedés kiszámítása nem a vizsgálatot folytató hatóságra hárul. Ezzel szemben az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a vizsgálatot folytató hatóságnak kielégítő bizonyítékot kell találnia az állítólagos ellenőrzési rendszer alkalmasságának megcáfolására.

               (38)

               Az AAS-t igénybe vevő kérelmező támogatásának összegét a felülvizsgálati időszak során alkalmazott két alrendszer keretében importált anyagokra ki nem vetett importvámok (alapvám és különleges kiegészítő vám) alapján számították ki (számláló). Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében, a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerült díjakat indokolt kérésre levonták a támogatás összegéből. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében e támogatási összeget elosztották az érintett termék vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalmára (ez a nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.

               (39)

               A felülvizsgálati időszak során megállapított támogatás mértéke e rendszer tekintetében a kérelmező esetében 0,7 %.

         3.   Vámhitel-szabályozás (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)

   a)   Jogalap

               (40)

               A rendszer részletes leírását a 2004–2009-es EXIM-politika 4.3. bekezdése és a 2004–2009-es eljárási kézikönyv I. kötetének 4. fejezete tartalmazza.

         b)   Támogathatóság

               (41)

               E rendszerre minden exportáló gyártó és exportáló kereskedő jogosult.

         c)   A vámhitel-szabályozási rendszer gyakorlati megvalósítása

               (42)

               A jogosult exportőr kérhet DEPBS-hitelt, amelyet a rendszer alapján exportált termékek értékének százalékában határoznak meg. Az indiai hatóságok a legtöbb termék vonatkozásában meghatároztak ilyen arányt, beleértve az érintett terméket is. A százalékarányok meghatározása a szabványos nyersanyag-végtermék normák alapján történik, számításba véve az exportált termékekben az alapanyagok feltételezetten importált részét és az ilyen feltételezett import vámterhét, tekintet nélkül az importvámok tényleges megfizetésére.

               (43)

               Az e rendszerre való jogosultsághoz a vállalatnak exportálnia kell. Az exporttranzakció alkalmával az exportőr köteles nyilatkozni az indiai hatóságoknak arról, hogy az export a DEPBS alapján történik. Az áruk exportálása érdekében az indiai vámhatóságok a feladási eljárás során kiállítanak egy export-szállítólevelet. Ez az okmány egyebek között tartalmazza a exporttranzakcióhoz nyújtandó DEPBS-hitel összegét is. Az exportőr ekkor tudja meg, hogy milyen kedvezményben fog részesülni. Amint a vámhatóságok kiállították az export-szállítólevelet, az indiai kormány már nem bírálhatja felül a DEPBS-hitel megadását. A kedvezmény kiszámítására szolgáló DEPBS-százalékarány az exportnyilatkozat megtételekor érvényes arány.

               (44)

               A DEPBS-hitelek szabadon átruházhatók, és a kibocsátástól számított 12 hónapig érvényesek. E hitelek bármely, korlátozás nélkül importálható termék későbbi importja alkalmával felhasználhatók a vámok kifizetésére, a beruházási javak kivételével. Az ilyen hitel ellenében behozott áruk a belföldi piacon (forgalmiadó-kötelezettség mellett) értékesíthetők, vagy egyéb módon felhasználhatók.

               (45)

               A DEPBS-hitel iránti kérelmet elektronikusan kell benyújtani, és korlátlan számú exporttranzakciót foglalhat magában. Tényleges szigorú határidők a DEPBS-hitel kérésére nincsenek. A DEPBS-t kezelő elektronikus rendszer nem zárja ki automatikusan azokat az exporttranzakciókat, amelyeket a 2004–2009. eljárási kézikönyv I. része 4.47. pontja alatt említett benyújtási határidőkön kívül kérelmeznek. Emellett – mint az eljárási kézikönyv I. részének 9.3. pontjában világosan kifejtik – a beadási határidő lejárta után érkezett kérelmeket kisebb bírság kifizetése (a hitel 10 %-a) ellenében mindig figyelembe lehet venni.

               (46)

               Megállapításra került, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszak során használta ezt a rendszert.

         d)   A DEPBS-sel kapcsolatos következtetések

               (47)

               A DEPBS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében nyújt támogatást. A DEPBS-hitel az indiai kormány pénzügyi támogatása, mivel a hitelt végeredményben az importvámok kiegyenlítésére használják, ezáltal csökkentve a kormány egyébként esedékes vámbevételeit. Ezenkívül a hitel kedvezményt biztosít az exportőr számára, mert növeli likviditását.

               (48)

               Ezen túlmenően a DEPBS jogilag az exportteljesítménytől függ, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.

               (49)

               Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a rendszer nem minősíthető megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek. Nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, a II. mellékletében (a vámkedvezmény-rendszerek meghatározása és szabályai) és a III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény-rendszerek meghatározása és szabályai) meghatározott szigorú szabályoknak. Az exportőrt nem terheli kötelezettség a vámmentesen importált termékek felhasználására a gyártási folyamatban, és a hitel összegének kiszámítása nem a ténylegesen felhasznált alapanyagokhoz viszonyítva történik. Ezenfelül nem létezik rendszer vagy eljárás annak igazolására, hogy mely alapanyagokat használták fel az exportált termék előállítása során, illetve hogy az alaprendelet I. mellékletének i. pontja, valamint II. és III. melléklete értelmében történt-e importvám-túlfizetés. Végezetül az exportőr jogosult a DEPBS-támogatásokra függetlenül attól, hogy egyáltalán importál-e alapanyagokat. A kedvezmény igénybevételéhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen exportál, nem kell bizonyítania, hogy bármely alapanyaga importból származik. Így még azok az exportőrök is jogosultak a DEPBS igénybevételére, akik minden alapanyagukat helyben szerzik be, és egyáltalán nem importálnak alapanyagként felhasználható nyersanyagokat.

         e)   A támogatás összegének kiszámítása

               (50)

               Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 5. cikke értelmében, valamint az e rendszerre a 367/2006/EK rendeletben használt számítási módszer szerint a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezett számára a felülvizsgálati időszak során biztosított kedvezmények figyelembevételével számították ki. Ebben a vonatkozásban úgy tekintették, hogy a kedvezményezett akkor jutott hozzá a kedvezményhez, amikor a rendszer alapján az exporttranzakciót végrehajtotta. Jelenleg az indiai kormánynak le kell mondania a vámilletékek beszedéséről, ami az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Amint a vámhatóságok kiállítják az export-szállítólevelet, amelyen egyebek között a szóban forgó kiviteli ügylethez nyújtandó DEPBS-hitel összege is szerepel, az indiai kormány már nem rendelkezhet a támogatás odaítéléséről. Emellett az együttműködő exportáló gyártó a DEPBS-hitelt az eredményelszámolás alapján, bevételként könyvelte el.

               (51)

               Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerült díjakat levonták ebből az összegből, hogy megkapják a támogatás összegét mint számlálót. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében e támogatási összeg került elosztásra az érintett termék felülvizsgálati időszak alatti teljes exportforgalmára – ami megfelelő nevezőként szolgál –, mivel a támogatás az exportteljesítmény függvényében történt, és annak odaítélése nem a gyártott, előállított, exportált vagy szállított mennyiségekre hivatkozással történt.

               (52)

               A felülvizsgálati időszak során megállapított támogatás mértéke e rendszer tekintetében a kérelmező esetében 5,1 %.

         4.   Beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)

   a)   Jogalap

               (53)

               A beruházási javak exportösztönzési rendszerének részletes leírása a 2004–2009-es EXIM-politika 5. fejezetében és az eljárási kézikönyv I. kötetének 5. fejezetében található meg.

         b)   Támogathatóság

               (54)

               E rendszer igénybevételére bármely, támogató gyártóhoz vagy szolgáltatásnyújtóhoz „kapcsolt” gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.

         c)   Gyakorlati megvalósítás

               (55)

               Amennyiben egy vállalat exportkötelezettséget vállal, csökkentett vámtétel mellett importálhat (új és – 2003 áprilisa óta – használt, legfeljebb tízéves) beruházási javakat. E célból India kormánya – kérelemre és díjfizetés ellenében – EPCGS-engedélyt állít ki. 2000 áprilisa óta a rendszer 5 %-os vámtételcsökkentést biztosít a rendszer keretében importált beruházási javak mindegyikére. 2000. március 31-ig ténylegesen (10 %-os pótdíjat tartalmazó) 11 %-os vámtételt, a nagy értékű behozatalok esetében pedig nullaszázalékos vámtételt kellett alkalmazni. Az exportkötelezettség teljesítése érdekében az importált beruházási javakat meghatározott idő alatt meghatározott mennyiségű exporttermék előállítására kell felhasználni.

               (56)

               Az EPCGS engedély jogosultja a beruházási javakat belföldi forrásból is beszerezheti. Ebben az esetben a beruházási javak belföldi gyártója igénybe veheti az ilyen beruházási javak gyártásához szükséges alkatrészek vámmentes behozatalára nyújtott kedvezményt. Választható lehetőségként a belföldi gyártó kérheti a kváziexport kedvezményét az EPCGS-engedély egyik tulajdonosának szállított beruházási javakra vonatkozóan.

               (57)

               Megállapításra került, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszak során használta ezt a rendszert.

         d)   Az EPCG-rendszerrel kapcsolatos következtetések

               (58)

               Az EPCGS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése alapján nyújt támogatást. India kormánya részéről a vámcsökkentés pénzügyi hozzájárulást jelent, mivel ez az engedmény csökkenti a kormány egyébként esedékes vámbevételét. Ezen túlmenően a vámcsökkentés kedvezményt juttat az exportőrnek, mivel az import vonatkozásában megtakarított vám javítja likviditását.

               (59)

               Továbbá az EPCGS az exportteljesítmény után járó kedvezmény, mivel az ilyen engedélyek nem kaphatók meg export-kötelezettségvállalás nélkül. Ezért ez a rendszer az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése szerint egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.

               (60)

               Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a rendszer nem minősíthető megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek. A beruházási javak nem tartoznak az ilyen megengedhető rendszerek hatálya alá, amint az alaprendelet I. mellékletének i. pontja meghatározza, mivel nem használják őket el az exportált termékek előállítása során.

         e)   A támogatás összegének kiszámítása

               (61)

               A támogatás összegét az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése értelmében az importált beruházási javak vonatkozásában meg nem fizetett vámok alapján számították ki, az érintett iparágban az ilyen beruházási javak szokásos értékcsökkenési időszakát tükröző időszakra elosztva. A bevett gyakorlattal összhangban az így kiszámított összeghez, amely a felülvizsgálati időszakhoz rendelhető, hozzáadták az ezen időszak során esedékes kamatot a rendszeren belül nyújtott kedvezmény teljes értékének megállapítása érdekében. E célra megfelelőnek ítélték a felülvizsgálati időszak során Indiában érvényes kereskedelmi kamatot. Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjának megfelelően a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerült díjakat indokolt kérésre levonták a támogatás összegéből.

               (62)

               A kérelmező állítása szerint a beruházási javak exportösztönzési rendszerében a khanveli egység számára vámmentesen importált beruházási javakat már nem használták, és az ezekhez a javakhoz kapcsolódó kedvezményt nem kell figyelembe venni a számláló meghatározásakor. Ezzel kapcsolatban megjegyzendő, hogy a kérelmező már részesült az ezen beruházási javakhoz kapcsolódó kedvezményben. Továbbá mivel nincsen arra vonatkozó bizonyíték, hogy a kérelmezőnek már nem állnak ilyen javak a birtokában, illetve hogy nem fogja azokat újra használni, a Bizottság elutasítja ezt az állítást.

               (63)

               Az alaprendelet 7. cikkének (2) és (3) bekezdése szerint e támogatási összeget elosztották az érintett termék vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalmára (ez a nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.

               (64)

               A felülvizsgálati időszak során megállapított támogatás mértéke e rendszer tekintetében a kérelmező esetében 2,3 %.

         5.   Exporthitelrendszer (Export Credit Schmene, ECS)

   a)   Jogalap

               (65)

               A rendszert az Indiai Központi Jegybank (IKB) „Master Circular DBOD No. DIR. (Exp.). BC 01/04.02.02/2007-08” (rúpiában nyújtott exporthitel) és „Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008-09” (rúpiában nyújtott exporthitel) című körrendeletében ismerteti részletesen, melyet valamennyi indiai kereskedelmi banknak megküld.

         b)   Támogathatóság

               (66)

               E rendszer igénybevételére a gyártó-exportőrök és a kereskedő-exportőrök jogosultak.

         c)   Gyakorlati megvalósítás

               (67)

               E rendszer keretében az Indiai Központi Jegybank megállapítja az exporthitelekre vonatkozó, kötelező maximális kamatlábakat indiai rúpiában és devizában egyaránt, amelyeket a kereskedelmi bankok az exportőröknek megadhatnak. Az exporthitelrendszer két alrendszerből áll: a szállítás előtti exporthitelrendszerből („csomagolási hitel”), amely a kivitel előtt az exportőr számára az áruk beszerzésére, feldolgozására, gyártására, csomagolására és/vagy szállítására biztosított hiteleket foglalja magában, illetve a szállítás utáni exporthitelrendszerből, mely forgóeszközhitelt biztosít az exportkövetelések finanszírozása céljából. Az Indiai Központi Jegybank továbbá azt is előírja a bankok számára, hogy nettó bankhiteleik bizonyos részét exportfinanszírozásra fordítsák.

               (68)

               Az IKB körrendeleteinek eredményeként az exportőrök kedvezményes kamatláb mellett juthatnak exporthitelekhez a szokásos kereskedelmi hitelekhez („készpénzhitelek”) képest, amelyek kamatlábát egyedül a piaci feltételek határozzák meg. A kamatszintkülönbség a jó hitelképességű vállalatok esetében csökkenhet. Valójában a jó hitelképességű vállalatok esetleg azonos feltételekkel kaphatnak exporthitelt és készpénzhitelt.

               (69)

               Megállapításra került, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszak során használta ezt a rendszert.

         d)   Az ECS-sel kapcsolatos következtetések

               (70)

               Az ECS-hitelnek a (65) preambulumbekezdésben említett jegybanki körrendeletben rögzített, kedvezményes kamatlábai a pusztán piaci feltételek szerint meghatározott hitelköltségekhez képest csökkenthetik az exportőr hitelköltségeit, így az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében előnyhöz juttatják az ilyen exportőrt. Az exportfinanszírozás önmagában nem biztosabb, mint a belföldi finanszírozás. Valójában általában kockázatosabbnak tartják, és az egy-egy hitelhez szükséges mértékű biztosíték, függetlenül a finanszírozás tárgyától, az adott kereskedelmi bank pusztán kereskedelmi döntése. A különböző bankok közötti kamatlábkülönbségek a jegybank módszeréből következnek, mivel egyedi maximált hitelnyújtási szintet határoz meg az egyes kereskedelmi bankok számára.

               (71)

               Annak ellenére, hogy az exporthitelrendszer keretében biztosított kedvezményes hiteleket kereskedelmi bankok nyújtják, ez a kedvezmény az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja iv. alpontja értelmében a kormány által biztosított pénzügyi hozzájárulásnak tekintendő. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a támogatás létrehozása sem az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdésének iv. pontja, sem pedig a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás értelmében nem jár költséggel az államháztartás számára, azaz az indiai kormánynak nem kell a kereskedelmi bankok kamatveszteségét megtéríteni; a támogatáshoz csupán kormányzati rendelkezésre van szükség, amely előírja az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i., ii. vagy iii. alpontjában ismertetett feladatok végrehajtását. A jegybank közintézmény, és ezért vonatkozik rá az alaprendelet 2. cikkének b) pontjában meghatározott „kormányzat” fogalommeghatározás. A jegybank 100 %-ban a kormány tulajdona, közpolitikai célokat követ (pl. monetáris politika), vezetőségét pedig az indiai kormány nevezi ki. A jegybank az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja második francia bekezdése értelmében vett magánszervezeteket utasít, mivel a kereskedelmi bankokat bizonyos feltételek betartására kötelezi, többek között arra, hogy a jegybank körrendeleteiben az exporthitelekre rögzített maximális kamatlábakat alkalmazzák, valamint a jegybank rendelkezéseinek megfelelően a kereskedelmi bankoknak nettó bankhitelállományuk meghatározott részét exportfinanszírozásra kell fordítaniuk. Ez az utasítás arra kötelezi a kereskedelmi bankokat, hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontjában említett funkciókat lássanak el; ebben az esetben arra, hogy kedvezményes exportfinanszírozás formájában hitelt nyújtsanak. Az ilyen, bizonyos feltételek mellett nyújtott hitel formájában történő közvetlen finanszírozás rendes körülmények között a kormány feladata, és a gyakorlatban valójában nem különbözik a kormányok által követett – az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értelmében vett – gyakorlattól. Ez a támogatás egyedinek és kiegyenlíthetőnek minősül, mivel a kedvezményes kamatok csak exportfinanszírozás céljára vehetők igénybe, és ezért az exportteljesítmény függvényei az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése értelmében.

         e)   A támogatás összegének kiszámítása

               (72)

               A támogatás összegének kiszámítására annak a különbségnek az alapján került sor, amely a felülvizsgálati időszak során igénybe vett exporthitelek után fizetendő kamat és azon kamatösszeg között jelentkezik, amelyet a kérelmezőnek abban az esetben kellett volna megfizetnie, ha a kamatláb megegyezett volna a szokásos kereskedelmi hitelek esetében alkalmazott kamatlábbal. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően ezt a támogatási összeget (számláló) vetítették ki a felülvizsgálati időszak során megvalósult teljes exportforgalomra (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, s odaítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékmennyiség szolgált.

               (73)

               A felülvizsgálati időszak során megállapított támogatás mértéke e rendszer tekintetében a kérelmező esetében 0,2 %.

         6.   Ösztönzőcsomag-rendszer (Package Scheme of Incentives, PSI)

   a)   Jogalap

               (74)

               A PET-fóliára vonatkozó előző vizsgálatok során – beleértve a jelenleg hatályban lévő végleges kiegyenlítő vámot elrendelő 367/2006/EK rendelethez vezetető felülvizsgálatot is – több, helyi vállalatoknak nyújtott ösztönzést tartalmazó indiai állami rendszert megvizsgáltak. Az állami rendszerek az „ösztönzőcsomag-rendszerek” kategóriába tartoznak, mivel különböző típusú ösztönzőket foglalhatnak magukban. A vizsgálat azt állapította meg, hogy a „Jogosultsági igazolás” kimondja, hogy a jogosult vállalat jogosult a rendszer kedvezményeire.

               (75)

               Maharashtra kormányának ösztönzőcsomag-rendszerét bevezetése óta több alkalommal is módosították. A kérelmező továbbra is az 1993-as ösztönzőcsomag-rendszer, és nem az azt követő rendszerek alapján kap kedvezményeket. Következésképpen csak az 1993-as ösztönzőcsomag-rendszert értékelték a jelen esettel való összefüggésben.

               (76)

               Nyugat-Bengália kormányának forgalmiadó-elengedési rendszere a központi forgalmi adó elengedéséről rendelkezik. A vizsgálat megállapította, hogy a kérelmező eladásai vonatkozásában forgalmi adó (központi forgalmi adó) alóli mentességet élvezett a nyugat-bengáliai kormány ösztönző csomagrendszere alapján. Ez az adórendelkezés a hazai piacon történő eladások esetében forgalmi adó (helyi és központi forgalmi adó) alóli mentességet biztosít az érintett vállalatoknak.

         b)   Támogathatóság

               (77)

               A jogosultság megszerzéséhez a vállalatoknak rendszerint az állam kevéssé fejlett területein kell befektetniük, új ipari létesítmény alapításával vagy meglévő ipari létesítmény bővítésébe vagy diverzifikációjába történő nagymértékű tőkebefektetéssel. Az ösztönzők mértékének meghatározásakor a fő szempont annak a területnek a besorolása, amelyen a vállalkozás található vagy létrejön, illetve a befektetés nagysága.

         c)   Gyakorlati megvalósítás

               (78)

               A forgalmi adó alóli mentességi rendszerek alapján a kijelölt egységeknek eladási ügyleteik vonatkozásában egyáltalán nem kellett forgalmi adót beszedniük. Hasonlóképpen, a kijelölt egységek mentesültek a helyi forgalmi adó alól, ha olyan szállítótól szerezték be a javakat, aki maga is jogosult volt rendszerre. Míg az értékesítési tranzakció nem biztosít kedvezményt a kijelölt értékesítő egységeknek, a vételi tranzakció mentessége kedvezményt juttat a kijelölt beszerző egységeknek.

               (79)

               A Maharashtra államban a vételi tranzakciókra kivetett forgalmi adó alóli mentesség (amelyet korábban a maharashtrai forgalmiadó-mentességi ösztönzőcsomag alapján nyújtottak) már nem vehető igénybe. 2005 áprilisa óta Maharashtrában az államon belüli eladáskor alkalmazott forgalmiadó-rendszert felváltotta a hozzáadottérték-adó rendszere. 2005 áprilisától a kérelmezőnek – mint mentességet nem élvező egységnek – az anyagok vásárlása után hozzáadottérték-adót kell fizetnie.

         d)   Következtetés

               (80)

               Ami a maharashtrai kormány 1993-as ösztönző csomagrendszerét illeti, a kérelmező a felülvizsgálati időszak alatt csak a késztermékek eladására kivetett forgalmi adó alól szerzett mentességet, amiről korábban megállapították, hogy nem jelent kedvezményt az igényjogosultnak (a 367/2006/EK rendelet (114) preambulumbekezdése). Ennélfogva megállapítást nyert, hogy a kérelmező nem részesült kiegyenlítő kedvezményben a maharashtrai kormány 1993-as ösztönzőcsomag-rendszere alapján.

               (81)

               Ugyanakkor ami a kérelmező által a Maharashtra államon kívüli vállalatoktól vásárolt nyersanyagok után fizetendő központi forgalmi adó alóli mentességet illeti, az ösztönzőcsomag-rendszer támogatásokat nyújt az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja és 3. cikke (2) bekezdése értelmében. A vételek után fizetendő forgalmiadó-mentesség pénzügyi hozzájárulásnak minősül, mivel ez az engedmény csökkenti Maharashtra kormánya egyébként esedékes bevételét. Emellett e mentesség a vállalatoknak kedvezményt juttat, mivel javítja a vállalat likviditását.

               (82)

               Az ösztönzőcsomag-rendszer csak azon vállalatok számára elérhető, amelyek az indiai állam joghatósága alatt egy kijelölt földrajzi területen eszközöltek befektetést. Az e területeken kívül található vállalatok számára nem elérhető. A kedvezmény szintje az érintett területtől függően különböző. Ezért a rendszer az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdése a) pontjának első albekezdése és 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi, és ennélfogva kiegyenlíthető.

         e)   A támogatás összegének kiszámítása

               (83)

               A forgalmiadó-mentesség vonatkozásában a támogatás összegének kiszámítása a felülvizsgálati időszak alatt egyébként megfizetendő azon forgalmi adó összege alapján történt, amelyet nem fizettek meg.

               (84)

               Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében e támogatási összegeket (számláló) vetítették ki a megfelelő nevezőre, azaz a felülvizsgálati időszak során megvalósult teljes belföldi- és exportforgalomra, mivel a támogatás nem exportteljesítmény függvénye, és azt nem a gyártott, előállított, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.

               (85)

               A felülvizsgálati időszak során megállapított támogatás mértéke e rendszer tekintetében a kérelmező esetében 0,1 %.

         7.   A kiegyenlítő támogatások összege

               (86)

               Emlékeztetni kell arra, hogy a 367/2006/EK rendeletet módosító 1124/2007/EK rendelet a kiegyenlíthető támogatások összegét a kérelmező tekintetében, értékarányosan kifejezve, 17,1 %-ban állapította meg.

               (87)

               A jelen részleges időközi felülvizsgálat során az értékarányosan kifejezett kiegyenlítő támogatásokat a kérelmező tekintetében 8,4 %-os mértékűnek találták, az alábbiaknak megfelelően:

                           RENDSZER→

                           AAS (9)

                           DEPBS (9)

                           EPCGS (9)

                           ECS (9)

                           PSI

                           Öszszesen

                           VÁLLALAT ↓

                           %

                           %

                           %

                           %

                           %

                           %

                           Jindal Poly Films Limited

                           0,7

                           5,1

                           2,3

                           0,2

                           0,1

                           8,4

               (88)

               A fentieket figyelembe véve az a következtetés vonható le, hogy az érintett exportáló gyártó tekintetében a támogatás szintje csökkent.

         8.   Kiegyenlítő intézkedések

               (89)

               Azt is megvizsgálták, hogy a megváltozott körülmények a megvizsgált rendszerek tekintetében tartós jellegűnek tekinthetők-e. Több dolog is arra utal, hogy igen.

               (90)

               Először is meg kell jegyezni, hogy e részleges időközi felülvizsgálat megállapításai összhangban vannak a 2009 januárjában közzétett részleges időközi felülvizsgálatban öt PET-fólia-gyártó tekintetében megállapított támogatási összegekkel. Az értékarányosan kifejezett kiegyenlítő támogatások összegét akkor 5,4 % és 8,6 % között állapították meg. Ez arra utal, hogy az érintett termék tekintetében a meglévő támogatások szintje egyfajta állandóságot mutat.

               (91)

               Másodsorban, míg az előző vizsgálatban a fő kedvezményt az AAS alapján nyújtották, a felülvizsgálati időszak idején jelentősen csökkent az e rendszer keretében biztosított támogatás, és bizonyíték áll rendelkezésre arra vonatkozóan is, hogy a felülvizsgálati időszakot követően sem változott a helyzet.

               (92)

               A fentiek alapján úgy tűnik, hogy a kérelmező a jövőben is az előző időközi felülvizsgálatban megállapítottnál alacsonyabb összegű támogatásban fog részesülni.

               (93)

               Miután bizonyítottá vált, hogy a kérelmező sokkal alacsonyabb mértékű támogatásban részesül, mint korábban, és hogy minden bizonnyal továbbra is az előző időközi felülvizsgálatban megállapítottnál alacsonyabb összegű támogatásban fog részesülni, az intézkedés szintjét módosítani kell az új megállapítások figyelembevétele érdekében.

               (94)

               A fentiek figyelembevételével, a módosított kiegyenlítő vámtételeket a jelen részleges időközi felülvizsgálat során megállapított új támogatási arány alapján meghatározni, mivel az eredeti szubvencióellenes vizsgálatban kiszámított kárkülönbözet magasabb marad.

               (95)

               Az alaprendelet 24. cikke (1) bekezdésének második albekezdése és az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (10) 14. cikkének (1) bekezdése alapján semmiféle termék esetében nem alkalmazhatók egyidejűleg dömpingellenes és kiegyenlítő vámok a dömping és exporttámogatások alkalmazásából származó azonos helyzet kezeléséhez. A fenti (6) preambulumbekezdésnek megfelelően azonban, mivel a kérelmezőre az érintett termék tekintetében 0 %-os dömpingellenes vám vonatkozik, ezek a rendelkezések jelen esetben nem alkalmazandók.

               (96)

               A 367/2006/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében külön nem említett exportáló gyártóktól származó érintett termék behozatalára alkalmazandó jelenlegi vámtételek, azaz az „összes többi” indiai vállalatra vonatkozó vám mértéke tekintetében meg kell jegyezni, hogy a vizsgált rendszerek tényleges módozatai és a kiegyenlíthetőségük az előző vizsgálat óta nem változott meg. Ezért e vállalatok esetében nem indokolt a támogatás és a vám mértékének újbóli kiszámítása. Következésképpen a kérelmezőn kívüli összes többi vállalatra alkalmazandó vámtételek változatlanok maradnak,

         ELFOGADTA EZT AZ RENDELETET:
   1. cikk
   A 367/2006/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

      „(2)   Az alább felsorolt vállalatok termékeinek uniós határparitáson számított, vámkezelés előtti, nettó áraira alkalmazandó végleges, kiegyenlítő vámtételek a következők:

                  Vállalat

                  Végleges vám (%)

                  Kiegészítő TARIC-kód

                  Ester Industries Limited, 75–76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi 110 003, India

                  7,2

                  A026

                  Garware Polyester Limited, Garware House 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, India

                  5,4

                  A028

                  Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, India

                  8,4

                  A030

                  MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, India

                  8,7

                  A031

                  Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, India

                  8,6

                  A032

                  SRF Limited, Block C, Sector 45, Greenwood City, Gurgaon 122003, Haryana, India

                  5,4

                  A753

                  Uflex Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), India

                  6,4

                  A027

                  Az összes többi vállalat

                  19,1

                  A999”

   2. cikk
   Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.

      Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
      Kelt Luxembourgban, 2010. június 29-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. ESPINOSA

      (1)  HL L 188., 2009.7.18., 93. o.

      (2)  HL L 316., 1999.12.10., 1. o.

      (3)  HL L 68., 2006.3.8., 15. o.

      (4)  HL L 236., 2006.8.31., 1. o.

      (5)  HL L 255., 2007.9.29., 1. o.

      (6)  HL L 6., 2009.1.10., 1. o.

      (7)  HL L 288., 2007.11.6., 1. o.

      (8)  HL C 215., 2009.9.9., 17. o.

      (9)  A csillaggal jelölt támogatások exporttámogatások.

      (10)  HL L 343., 2009.12.22., 51. o.


title: A Bizottság 711/2012/EU végrehajtási rendelete ( 2012. augusztus 3. ) a közös légiközlekedés-védelmi alapkövetelmények végrehajtásához szükséges részletes intézkedések meghatározásáról szóló 185/2010/EU rendeletnek az utasoktól különböző személyek és személyes tárgyaik átvizsgálására szolgáló módszerek tekintetében történő módosításáról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               4.8.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 209/1

         A BIZOTTSÁG 711/2012/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
   (2012. augusztus 3.)
   a közös légiközlekedés-védelmi alapkövetelmények végrehajtásához szükséges részletes intézkedések meghatározásáról szóló 185/2010/EU rendeletnek az utasoktól különböző személyek és személyes tárgyaik átvizsgálására szolgáló módszerek tekintetében történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a polgári légi közlekedés védelmének közös szabályairól és a 2320/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. március 11-i 300/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A polgári légi közlekedés védelméről szóló 300/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet mellékletében foglalt közös alapkövetelmények kiegészítéséről szóló, 2009. április 2-i 272/2009/EK bizottsági rendelet (2) előírja, hogy a 300/2008/EK rendelet 4. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadásra kerülő végrehajtási szabályok lehetővé tehetik robbanóanyagnyom-felderítő eszközök (ETD) és robbanóanyag-felderítő kutyák alkalmazását a légi járművön nem utasként tartózkodó személyek és tárgyaik átvizsgálása során.

               (2)

               Részletes rendelkezések elfogadására van szükség utasoktól különböző személyek és személyes tárgyaik átvizsgálása során használt robbanóanyagnyom-felderítő eszközök (ETD) és robbanóanyag-felderítő kutyák alkalmazása tekintetében.

               (3)

               Az utasoktól különböző személyek és személyes tárgyaik átvizsgálása során használt robbanóanyagnyom-felderítő eszközök (ETD) és robbanóanyag-felderítő kutyák alkalmazása, mely megköveteli a személyzeti átvizsgálás speciális összefüggéseinek figyelembevételét, elősegítheti és javíthatja az átvilágítási eljárás hatékonyságát.

               (4)

               A fémérzékelő kapukra vonatkozó, a közös légiközlekedés-védelmi alapkövetelmények végrehajtásához szükséges részletes intézkedések meghatározásáról szóló 185/2010/EU bizottsági rendelet (3) szerinti rendelkezéseket a polgári légi közlekedésre irányuló fenyegetések változása és a személyek különféle csoportjai által okozott kockázatok figyelembevételével felül kell vizsgálni.

               (5)

               A 185/2010/EU rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (6)

               Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak a polgári légi közlekedés védelmével foglalkozó bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
   1. cikk
   A 185/2010/EU rendelet melléklete az e rendelet mellékletében foglaltak szerint módosul.
   2. cikk
   Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

      Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
      Kelt Brüsszelben, 2012. augusztus 3-án.

            a Bizottság részéről

            az elnök

         José Manuel BARROSO

      (1)  HL L 97., 2008.4.9., 72. o.

      (2)  HL L 91., 2009.4.3., 7. o.

      (3)  HL L 55., 2010.3.5., 1. o.

      MELLÉKLET
      A 185/2010/EU rendelet melléklete a következőképpen módosul:

                  1.

                  Az 1.3.1. pont helyébe a következő szöveg lép:
                  „1.3.1.   Az utasoktól különböző személyek és személyes tárgyaik átvizsgálása

                              1.3.1.1.

                              Az utasoktól különböző személyeket az alábbi módszerek egyikével kell átvizsgálni:

                                          a)

                                          kézzel történő átkutatással;

                                          b)

                                          fémérzékelő kapu (WTMD) használatával;

                                          c)

                                          robbanóanyag-felderítő kutyák alkalmazásával;

                                          d)

                                          robbanóanyagnyom-felderítő eszköz (ETD) használatával;

                                          e)

                                          ionizáló sugárzást nem alkalmazó biztonsági szkenner használatával.

                              1.3.1.2.

                              Az utasoktól különböző személyek átvizsgálására a 4.1.1.3–4.1.1.6. és a 4.1.1.10. pont alkalmazandó.

                              1.3.1.3.

                              A robbanóanyag-felderítő kutyák alkalmazása és a robbanóanyagnyom-felderítő eszközök (ETD) használata kizárólag más átvizsgálási módszert kiegészítve, vagy a kézzel történő átkutatással, illetve a fémérzékelő kapu vagy a biztonsági szkenner használatával előre ki nem számítható módon váltakozva alkalmazható.

                              1.3.1.4.

                              Az utasoktól különböző személyek személyes tárgyait az alábbi módszerek egyikével kell átvizsgálni:

                                          a)

                                          kézzel történő átkutatással;

                                          b)

                                          röntgensugaras berendezés használatával;

                                          c)

                                          robbanóanyag-felderítő eszköz (EDS) használatával;

                                          d)

                                          robbanóanyag-felderítő kutyák alkalmazásával;

                                          e)

                                          robbanóanyagnyom-felderítő eszköz (ETD) használatával.

                              1.3.1.5.

                              Az utasoktól különböző személyek személyes tárgyainak átvizsgálására a 4.1.2.4–4.1.2.7. pont alkalmazandó.

                              1.3.1.6.

                              A robbanóanyag-felderítő kutyák alkalmazása és a robbanóanyagnyom-felderítő eszközök (ETD) használata a kézzel történő átkutatással, illetve a röntgensugaras berendezés vagy a robbanóanyag-felderítő eszköz (EDS) használatával előre ki nem számítható módon váltakozik vagy kiegészíti azokat.

                              1.3.1.7.

                              A 4-C. függelékben felsorolt tárgyakat az adott személy csak abban az esetben tarthatja magánál, ha erre – a repülőtéri létesítmények vagy a légi jármű üzemeltetése vagy a repülés közben felmerülő feladatok ellátása szempontjából alapvető fontosságú feladatok teljesítése érdekében – külön jogosultsággal rendelkezik.

                              1.3.1.8.

                              Ha az utasoktól különböző személyeket és személyes tárgyaikat folyamatosan, szúrópróbaszerűen kell átvizsgálni, akkor az átvizsgálás gyakoriságát a felelős hatóság kockázatértékelés alapján állapítja meg.

                              1.3.1.9.

                              Az utasoktól különböző személyek és személyes tárgyaik átvizsgálására irányadó további követelményeket külön bizottsági határozatban megállapított kiegészítő rendelkezések tartalmazzák.”

                  2.

                  A 12.1.2. pont helyébe a következő szöveg lép:
                  „12.1.2.   A fémérzékelő kapukra vonatkozó műszaki szabványok

                              12.1.2.1.

                              A fémérzékelő kapukra két műszaki szabvány vonatkozik. A szabványokra vonatkozó részletes rendelkezéseket külön bizottsági határozat állapítja meg.

                              12.1.2.2.

                              A kizárólag az utasoktól különböző személyek átvizsgálására használt fémérzékelő kapuknak az 1. szabványnak kell megfelelniük.

                              12.1.2.3.

                              Az utasok átvizsgálására használt fémérzékelő kapuknak a 2. szabványnak kell megfelelniük.”


title: A Tanács 792/2011/EU végrehajtási rendelete ( 2011. augusztus 5. ) a Thaiföldről származó egyes gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről

text:
               9.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 204/11

         A TANÁCS 792/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
   (2011. augusztus 5.)
   a Thaiföldről származó egyes gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 9. cikkének (4) bekezdésére,
   tekintettel a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) által benyújtott javaslatra,
   mivel:
   1.   IDEIGLENES INTÉZKEDÉSEK

               (1)

               A Bizottság 118/2011/EU rendeletében (2) (a továbbiakban: ideiglenes rendelet) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Thaiföldről származó egyes gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek behozatalára.

               (2)

               Az eljárást a Ring Alliance Ringbuchtechnik GmbH-nak („panaszos”) az egyes gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek teljes uniós gyártásának jelentős részét, ebben az esetben több mint 50 %-át kitevő gyártók nevében 2010. április 6-án benyújtott panaszát követően indították meg. A panasz prima facie bizonyítékot tartalmazott az érintett termék dömpingjére és az ebből származó jelentős kárra vonatkozóan, amelyet elegendőnek tekintettek az eljárás megindításához.

               (3)

               Amint azt az ideiglenes rendelet (7) preambulumbekezdése is említi, a dömping és a kár vizsgálata a 2009. április 1. és 2010. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) irányult. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2006. január 1-jétől a vizsgálati időszak végéig tartó időszakra (a továbbiakban: kárvizsgálati időszak) terjedt ki.

         2.   AZ ELJÁRÁS TOVÁBBI MENETE

               (4)

               Azon alapvető tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően, amelyek alapján ideiglenes dömpingellenes intézkedések bevezetéséről döntöttek (a továbbiakban: ideiglenes nyilvánosságra hozatal), számos érdekelt fél nyújtott be írásos észrevételeket az ideiglenes megállapításokkal kapcsolatban. Az érintettek, mindenekelőtt két importőr és egy thaiföldi gyártó, meghallgatásra vonatkozó kérelmének eleget tettek.

               (5)

               A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott a dömpingre, a kárra, az okozatiságra és az uniós érdekre vonatkozó végleges megállapítások kialakításához. Az ideiglenes rendelet (6) preambulumbekezdésében említett ellenőrzéseken kívül további ellenőrzésre került sor a felhasználói kérdőívet egyetlenként kitöltő együttműködő felhasználó, a Rima Benelux Holding BV telephelyén.

               (6)

               Valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Thaiföldről származó egyes gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek behozatalára a Bizottság végleges dömpingellenes vám kivetését és az ideiglenes vám révén biztosított összegek végleges beszedését kívánta javasolni. E nyilvánosságra hozatalt követően a felek lehetőséget kaptak továbbá arra is, hogy adott határidőn belül ismertessék álláspontjukat.

               (7)

               Az érdekelt felek szóbeli és írásbeli észrevételeit a Bizottság megvizsgálta és adott esetben figyelembe vette.

         3.   ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK

               (8)

               Az érintett termékre és a hasonló termékre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (8)–(11) preambulumbekezdése megerősítést nyer.

         4.   DÖMPING

   4.1.   Rendes érték

               (9)

               Emlékeztetőül: az ideiglenes rendelet (14) preambulumbekezdésében említetteknek megfelelően egyetlen thaiföldi exportáló gyártó működött együtt a vizsgálatban; a vizsgálati időszakban az Unióba irányuló thaiföldi behozatalt teljes egészében ez az exportáló gyártó bonyolította le. Az exportáló gyártó és egy vele kapcsolatban nem álló, együttműködő importőr azt állította, hogy az a független szakértő, aki az exportáló gyártónál végzett helyszíni vizsgálat során segítette a Bizottság munkáját, számítási hibákat vétett jelentésében. A szakértő egyik feladata az volt, hogy megvizsgálja a nikkelbevonat felvitelére irányuló eljárást, valamint a különböző gyártási szakaszokban az exportáló gyártó által felhasznált nyersanyagok mennyiségét. Amint az ideiglenes rendelet (15) preambulumbekezdése említi, a vizsgálat során kiderült, hogy az exportáló gyártó a gyártási költségek jelentős elemei és az egyéb nyersanyagok vonatkozásában hiányos és valótlan információt közölt. Az exportáló gyártó és az említett importőr számítási hibákra vonatkozó állítását a Bizottság megvizsgálta, és arra a következtetésre jutott, hogy az nem megalapozott. Ezért az ideiglenes rendelet (15) preambulumbekezdésében szereplő megállapítások megerősítést nyernek.

               (10)

               Az exportáló gyártó és az említett importőr vitatta az ideiglenes rendelet (19)–(20) preambulumbekezdésében szereplő ideiglenes megállapításokat. Mindenekelőtt azt állították, hogy azon terméktípusok, amelyekre nem állapítottak meg rendes értéket, rendes értékének ideiglenes megállapításához alkalmazott módszer túlzó volt, mivel helytelenül a rendes értékek számtani átlagán alapult. A Bizottság helyt adott ennek a kifogásnak, kiigazította a módszert, és, figyelembe véve a thaiföldi gyártó termékskáláját, kijavította az ezekre az egyéb típusok rendes értékeire alkalmazott számítást, amely pontosabban tükrözi a gyártó helyzetét.

               (11)

               Az exportáló gyártó továbbá azzal érvelt, hogy az értékesítési, általános és adminisztratív költségek (SGA-költségek) és a haszonkulcs mértéke – 16 %, illetve 8 % – túl magas volt. Az exportáló gyártó azt állította, hogy – a saját, belföldi szállítási költségeit nem tartalmazó, SGA-költségeinek megfelelően – az SGA-költségek mértékének nem kellene meghaladnia a 12,59 %-ot.

               (12)

               Emlékeztetőül: az ideiglenes rendelet (15)–(17) preambulumbekezdése szerint az exportáló gyártó nem működött együtt a vizsgálat során, így nem nyújtott be adatokat a teljes SGA-költségeiről sem. Ilyenformán és figyelembe véve azt, hogy a vállalkozás teljes SGA-költségeire nézve sem nyújtottak be információkat, úgy határoztunk, hogy a továbbiakban a panaszban említett információkra támaszkodunk. Ezenfelül, a rendelkezésre álló információk fényében és amennyire azokat igazolni lehetett, a 16 %-os SGA-költséget elfogadhatónak tekintettük. Az érvelést ezért elutasítottuk.

               (13)

               Az exportáló gyártó azt állította, hogy az ideiglenes számítás során alkalmazott 8 %-os haszon túl magas volt, és ehelyett 5 %-os haszonnal kellett volna számolni. A felsorakoztatott érvek a következők voltak: először is, a kárelemzés során a haszoncélra 5 %-os haszonnal számoltak, másodszor ez az 5 %-os haszon megfelelne az ugyanezen termékre vonatkozó előző vizsgálatok során alkalmazottaknak. Ami az első érvet illeti, a Bizottság megjegyezte, hogy az uniós gazdasági ágazat számára meghatározott haszoncél és a rendes érték meghatározásához alkalmazott haszon nem ugyanazt a logikát követi, így nem kell azonosnak lenniük. Ami a második érvet illeti, a Bizottság egyetértett, hogy indokolt lehet ugyanazt a hasznot alkalmazni, mint az ugyanazon termék előző vizsgálatai során, így úgy határozott, hogy elfogadja ezt az érvelést, a rendes érték számításánál pedig ennek megfelelően megváltoztatta a haszon mértékét.

               (14)

               A végső nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat és az exportáló gyártó is nyújtott be észrevételeket. Az uniós ágazat nem értett egyet a haszonkulcsra vonatkozó kiigazítással: azzal érvelt, hogy az 5 %-os haszon nem fedné le elegendő mértékben a gyártásban részt vevő három vállalkozás nyereségességi feltételeit és az érintett termék értékesítését; egyéb nyomós érveket azonban nem közölt. Az érvelést ezért elutasítottuk.

               (15)

               Az exportáló gyártó azt állította, hogy az egyik típus rendes értékének számításánál alkalmazott értékcsökkenési, konstrukciós és biztosítási költségek nem egyeztek meg az egyéb típusok számításánál alkalmazottakkal, szerinte pedig minden típusra ugyanazon értéket kell alkalmazni. A Bizottság megvizsgálta az állítást, és valóban hibát talált a számításban. Az exportáló gyártó állításával ellentétben azonban a hiba az egyéb típusok rendes értékének számításánál történt. Az egyéb típusok rendes értéke ennek megfelelően kiigazításra került.

               (16)

               Az exportáló gyártó azt is állította, hogy azon terméktípusok, amelyekre nem állapítottak meg rendes értéket, rendes értékének megállapításakor nem vették teljesen figyelembe az exportáló gyártó tényleges termékskáláját. E tekintetben az exportáló gyártó megismételte állítását, hogy a megállapított rendes értékek súlyozott átlagát kellene alkalmazni az egyéb típusok esetében, az exportáló gyártó tényleges termékskálájának megfelelően. A (10) preambulumbekezdésben említettek szerint a Bizottság – a thaiföldi gyártó tényleges termékskálájának figyelembevétele érdekében – egyetértett ezen egyéb típusok rendes értékei számításának felülvizsgálatával, és az egyes típusok valós értékesítési volumenétől függetlenül rendes értékeket állapított meg a kis, közepes és nagy gyűrűs iratgyűjtő szerkezetekre. A Bizottság azonban nem értett egyet azzal, hogy ezenfelül – alátámasztott indokok hiányában – a gyártó uniós értékesítésein alapuló súlyozási együtthatót is figyelembe vegye.

               (17)

               Ezenfelül az exportáló gyártó azt is állította, hogy a Bizottságnak a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek hosszúságán alapuló rendes érték számítási módszere pontatlan és nem teljes, és új módszert javasolt az átlagok kiszámítására, amely precízebben venné tekintetbe az eltérő méreteket. A (16) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően a Bizottság megállapította a rendes értéket azon terméktípusokra, amelyekre nem állapítottak meg rendes értéket, továbbá a kis, közepes és nagy gyűrűs iratgyűjtő szerkezetekre is. Az exportőr számítása hibásnak és eredményorientáltnak bizonyult. Az érvelést a Bizottság ezért elutasította.

               (18)

               A fent említett változásoktól eltekintve és egyéb észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (15)–(20) preambulumbekezdésének a rendes érték megállapítására vonatkozó megállapításai véglegesen jóváhagyásra kerülnek.

         4.2.   Exportár és összehasonlítás

               (19)

               Az exportáló gyártó az állította, hogy a dömpingszámításnál a szállítási költségek kiszámításakor nem a megfelelő pénznemet alkalmazták. A Bizottság ezt elfogadta.

               (20)

               Egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (21)–(24) preambulumbekezdésében az exportár meghatározására és az exportárak megfelelő rendes értékkel történő összehasonlítására vonatkozó megállapítások végleges jóváhagyásra kerülnek.

         4.3.   Dömpingkülönbözet

               (21)

               Az exportáló gyártó az állította, hogy a dömpingkülönbözet kiszámításakor két típus tekintetében nem vették figyelembe a rendes értéket. Az érvelésnek helyt adtunk, és a számítást ennek megfelelően kiigazítottuk.

               (22)

               A rendes érték számításában és összehasonlításában történt fenti módosításokat figyelembe véve, és egyes, az exportár tekintetében felmerült számítási hibák javítását követően, a dömping véglegesen meghatározott, a vámfizetés előtti, CIF uniós határparitásos ár százalékában kifejezett mennyisége a következő:

                           Exportáló gyártó

                           Dömpingkülönbözet

                           Thai Stationery Industry Co. Ltd., Bangkok, Thaiföld

                           16,3 %

               (23)

               Mivel a thaiföldi érintett termék Unióba irányuló kivitelét teljes egészében az együttműködő exportáló gyártó bonyolította le, úgy határoztunk, hogy a dömpingárrést ezen együttműködő exportáló gyártónál talált árrés szintjén, azaz 16,3 %-ban állapítjuk meg.

         5.   AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT MEGHATÁROZÁSA

               (24)

               Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározására vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (28)–(32) preambulumbekezdésének megállapításai jóváhagyásra kerülnek.

         6.   KÁR

   6.1.   Uniós fogyasztás és a Thaiföldről származó importok

               (25)

               A thaiföldi gyártó és számos importőr megkérdőjelezte az ideiglenes rendeletben megállapított uniós fogyasztási tendenciákat. Mindenekelőtt azzal érveltek, hogy a fogyasztás nagyobb mértékben csökkent, mint ahogyan az ideiglenesen megállapításra került (30 % körül). Továbbá pontosítást kértek a fogyasztás meghatározásának Bizottság által alkalmazott módszeréről, mivel a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek vámtarifaszáma alatt egyéb termékek is szerepelnek.

               (26)

               Meg kell említeni, hogy bár ezek az érdekeltek megtámadták a fogyasztásra vonatkozó megállapításokat, érveik alátámasztására nem nyújtottak be bizonyítékokat vagy adatokat, és módszertani hibára sem mutattak rá.

               (27)

               A módszertant illetően emlékeztetni kell arra, hogy az ideiglenes rendelet (33) preambulumbekezdésében említettek értelmében a fogyasztás az együttműködő felek (a 2008-as vizsgálati időszakra nézve a két uniós gyártó és a thaiföldi exportőr) kitöltött kérdőíveiben megadott értékesítési adatokon, a további importok pedig az Eurostat adatain alapulnak. Figyelembe véve, hogy a más forrásból származó gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek dömpingellenes intézkedések tárgyát képezik, az importok (függetlenül attól, hogy milyen forrásból származnak) a vámtarifa-adatbázis (TARIC) alszámai alatt vannak bejegyezve, amelyek nagyrészt specifikusak a vizsgált termékre. Ezek az alszámok azt hivatottak biztosítani, hogy – a termékmeghatározásnak az e vizsgálat során történt kisebb kiigazítása ellenére – csak az érintett termék importjait vegyék figyelembe.

               (28)

               Tekintettel arra, hogy az Eurostat adatai kilogrammban vannak megadva, míg a fogyasztást darabszámra számítják, az egyik importőr felvilágosítást kért a kilogramm-darabszám átszámításra vonatkozó módszerről. Az egyértelműség kedvéért: a Bizottság az 50 gramm/darab átváltási együtthatót alkalmazta, amely megfelel az előző vizsgálatokban alkalmazottaknak, és amely a thaiföldi exportáló gyártó által megadott információkkal összehasonlítva megfelelőnek bizonyult. Megjegyzendő továbbá, hogy ha a Bizottság a thaiföldi exportáló gyártó által megadott információ alapján meghatározott átlagtömeg/darabszám arányt alkalmazta volna, akkor a Thaiföldről származó importok sokkal erőteljesebb növekedést mutattak volna a teljes kárvizsgálati időszakban, mind a teljes volumen (25 %-os növekedés az ideiglenes rendeletben megállapított 19 %-kal szemben), mind a piaci részesedés tekintetében (11,8 %-ról 15,5 %-ra, az ideiglenes rendeletben megállapított értékekkel – 12 %-ról 15 %-ra – ellentétben).

               (29)

               Az egyik importőr szerint a thaiföldi importok valójában 40 %-kal csökkentek a kárvizsgálati időszakban, de ez az arány az importértéken alapult – és nem a volumenen – a vámkód alá eső összes termékre vonatkozóan, vagyis a megállapítás olyan termékekre is kiterjedt, amelyekre nem képezték a vizsgálat tárgyát. Ezt az érvet el kellett utasítani.

               (30)

               A fentiek fényében az ideiglenes rendelet uniós fogyasztásra (amely több mint 15 %-kal nőtt 2008 és a vizsgálati időszak közötti időszakban) és a Thaiföldről származó importokra vonatkozó (33)–(40) preambulumbekezdésének megállapításai jóváhagyásra kerülnek.

         6.2.   Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete

               (31)

               Az egyik importőr szerint a kárelemzés elfogult volt, és az uniós gazdasági ágazat rossz pénzügyi helyzetét az egyik vele kapcsolatban álló, a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek piacán állítólagosan haszonnal működő vállalkozás helyzetével együttesen kellene elemezni. E tekintetben megjegyzendő, hogy a kárelemzésnek csak az uniós ágazatnak az Unióban gyártott érintett terméknek az uniós piacon való értékesítésre kell szorítkoznia. Az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdésében említettek szerint az érintett kapcsolatban álló vállalkozás nem termel az Unió területén, és többnyire az Unión kívülről származó termékek kereskedelmével foglalkozik, ezért nem kell figyelembe venni a kárelemzésben.

               (32)

               Az előzőek sérelme nélkül azonban hangsúlyozni kell, hogy az importőr nem nyújtott be olyan információt, amely a fent említett kapcsolatban álló vállalkozás jó anyagi helyzetét bizonyítaná. Épp ellenkezőleg, a vizsgálat során szerzett adatok azt mutatják, hogy a vizsgálati időszakban ez a vállalkozás is jelentősen csökkentette a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek értékesítési volumenét.

               (33)

               A fentiek figyelembevételével és a kárelemzésre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában jóváhagyjuk az ideiglenes rendelet (41)–(57) preambulumbekezdésében foglaltakat, és megállapítjuk, hogy az uniós ágazat az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésének értelmében jelentős kárt szenvedett.

         7.   OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS

   7.1.   A dömpingelt behozatal hatása

               (34)

               Habár egyes érdekeltek vitatták az egyéb tényezők hatására vonatkozó ideiglenes megállapításokat (lásd lentebb), egyikőjük sem vitatta az ideiglenes következtetést, amely szerint a thaiföldi dömpingelt importok kárt okoztak az uniós ágazatnak. Az ideiglenes rendelet (58)–(64) preambulumbekezdése jóváhagyásra kerül.

         7.2.   Az egyéb tényezők hatásai

               (35)

               Egyes érdekeltek vitatták az egyéb tényezők hatásaira vonatkozó ideiglenes megállapításokat; észrevételeik szerint a kereslet visszaesése, az uniós gyártók közötti verseny, az indiai importok és az önkárokozás volt a kár fő oka.

               (36)

               Ami a kereslet visszaesését illeti, a (25)–(30) preambulumbekezdésre hivatkozunk, amely megerősíti az ideiglenes rendeletben megállapított fogyasztási tendenciákat. El kell utasítani tehát azon állításokat, hogy a kereslet visszaesésének hatásait alulbecsülték. Mindazonáltal emlékeztetni kell arra, hogy az ideiglenes rendelet (67) preambulumbekezdésének következtetése szerint a fogyasztás csökkenése valóban hozzájárulhatott az uniós gazdaság által elszenvedett jelentős kárhoz, habár ezt a hatást jelentős mértékben erősítette a dömpingelt importok hatása. A kereslet visszaesésének hatása azonban nem volt olyan jelentőségű, hogy felülírhatta volna a dömpingelt importok és a megállapított kár közötti okozati kapcsolatot.

               (37)

               A thaiföldi exportőr azzal is érvelt, hogy az uniós ágazat által elszenvedett kárt az uniós gyártók közötti verseny okozta. Szerinte ennek főként az az oka, hogy az uniós ágazat piaci részesedésének elvesztése egybeesett egy másik uniós gyártó piaci részesedésének növekedésével.

               (38)

               Noha a thaiföldi exportőr által benyújtott számítások nem teljesen hibátlanok, valóban igaz, hogy a második gyártó piaci részesedése összességében nőtt a vizsgálati időszakban. Emlékeztetni kell azonban arra, hogy az ideiglenes rendelet (30) preambulumbekezdése szerint ez a gyártó jelentős mennyiségű gyűrűs iratgyűjtő szerkezeteket importál Thaiföldről. Érdekes módon ez a gyártó ugyanabban az évben, amikor növelte az Unióban gyártott termékek értékesítését és a piaci részesedését, jelentős mértékben növelte a Thaiföldről származó gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek értékesítését is. Valójában jelentős importőrévé vált a thaiföldi gyűrűs iratgyűjtő szerkezeteknek azáltal, hogy megszerezte a thaiföldi exportok számottevő részét az adott évben. Ezért, habár a második uniós gyártó valóban megszerezte az uniós ágazattól a piaci részesedés egy bizonyos hányadát, nehéz lenne nem arra a következtetésre jutni, hogy ez azért sikerült e vállalkozásnak, mert hasznot húzott a Thaiföldről származó gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek dömpingelt importjából. Emlékeztetőül: ezt a gyártót kizárták az uniós ágazat meghatározásából, mivel úgy találták, hogy a saját gyártásához képest igen jelentékeny az importtevékenysége.

               (39)

               Ezenfelül az érdekeltek megismételték az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdésében már tárgyalt azon állítást, amely szerint az indiai importok szintén kárt okoztak az uniós ágazatnak. Ez azon alapult, hogy India körülbelül 50 %-os uniós piaci részesedéssel rendelkezik, vagyis háromszor akkorával, mint Thaiföld, és a megfelelő átlagárak 3 %-kal csökkentek 2009 és a vizsgálati időszak között, az uniós árnak 24 %-kal ígérve alá. Azt is kihangsúlyozták, hogy az indiai importok jelentékeny hányadát az uniós ágazattal kapcsolatban álló vállalkozás szerezte meg.

               (40)

               E tekintetben nem közöltek új érveket, és ezekre az állításokra már az ideiglenes rendelet is kitért. Ha az indiai importok teljes mértéke valóban magasabb is volt a thaiföldiénél, az ideiglenes rendeletben rámutattak, hogy ezek az importok különféleképp alakultak: míg a thaiföldi importok összességében növekedtek a kárvizsgálati időszakban, abszolút és relatív tekintetben is, az indiai importok csökkentek (majdnem 10 %-kal), és az indiai piaci részesedés is kissé visszaesett. Ezenfelül az indiai átlagár magasabb volt, mint a thaiföldi importár. Még ha importál is az uniós gazdasági ágazattal kapcsolatban álló vállalkozás gyűrűs iratgyűjtő szerkezeteket Indiából, ezek az importok jelentősen csökkentek az évek során, ahogyan az a vizsgálat során kiderült, és amint azt a (32) preambulumbekezdésben is említettük.

               (41)

               Végezetül számos érdekelt állította azt is, hogy a panaszos azért veszítette el ügyfeleit, mert anyacégén, a Ring International Holdingon keresztül aktív üzleti tevékenységet folytatott az értékesítési piacon, továbbá a gyűrűs iratgyűjtő szerkezeteknek a kapcsolatban álló vállalkozások részére történő értékesítését gondosan meg kell vizsgálni, mivel ezek nyilván nem a szokásos piaci feltételek mellett történtek. Ezeket az állításokat azonban elutasították, mivel nem voltak megalapozottak, és a vizsgálat rámutatott, hogy a kapcsolatban álló vállalkozások részére történt értékesítés elhanyagolható volt az összes értékesítéshez képest.

         7.3.   Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés

               (42)

               A fentiek alapján az ideiglenes rendelet (65)–(76) preambulumbekezdésében szereplő ideiglenes következtetések jóváhagyásra kerülnek. Még ha az importon kívüli tényezők kihatással is voltak az uniós ágazat helyzetére, megállapítjuk, hogy – az alaprendelet 3. cikke (6) bekezdésének értelmében – a Thaiföldről származó dömpingelt importok jelentős kárt okoztak az uniós ágazatnak, és e megállapítás egy olyan elemzésen alapul, amelynek során az összes ismert tényezőt beazonosították és elkülönítették a dömpingelt importok káros hatásától.

         8.   AZ UNIÓS ÉRDEK

               (43)

               Az öt együttműködő importőrből kettő nyújtott be észrevételt írásban az ideiglenes megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően. Ezen importőrök egyike meghallgatást kért, egy másik importőr is hasonló kérelmet nyújtott be. A Bizottság úgy határozott, hogy helyszíni látogatást tesz a vizsgálatban a felhasználók közül egyedül részt vevő felhasználónál.

               (44)

               Észrevétel nem érkezett sem az ideiglenes rendelet piac leírására vonatkozó (79)–(90) preambulumbekezdésével kapcsolatban, sem az uniós ágazati érdekre vonatkozó szakasszal kapcsolatban.

         8.1.   Importőrök és kereskedők

               (45)

               Elsőként emlékeztetni kell arra, hogy az ideiglenes rendelet megállapította, hogy az intézkedések bevezetése kizárólag az egyik importőr helyzetére lehet jelentős negatív hatással, amely importőr szintén részt vesz a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek uniós gyártásában. Ez az importőr nem reagált az ideiglenes intézkedések bevezetésére.

               (46)

               Egy másik importőr, aki szintén kérelmezte a meghallgató tisztviselő elnökletével megtartott meghallgatást, megkérdőjelezte a dömpingkülönbözet kiszámítását, a kárelemzést és az uniós fogyasztás kiszámítását. Új észrevételt az uniós érdekre vonatkozó elemzésre azonban nem nyújtott be.

               (47)

               Egy harmadik importőr, aki az összes thaiföldi import 20 %-át képviseli, meghallgatást kérelmezett, amelynek során kiderült, hogy a vizsgálat során rendelkezésre bocsátott információval ellentétben nem szüntette meg a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetekre vonatkozó minden tevékenységét – mint ahogyan azt az ideiglenes rendelet (92) preambulumbekezdése megállapította –, csupán egy másik telephelyre helyezte át ezeket. A meghallgatás során az importőr kifejtette, hogy a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetekre vonatkozó üzleti tevékenysége csak kiegészíti alaptevékenységét, amely más termékekre koncentrál, és nem zárta ki, hogy akkor is importáljon gyűrűs iratgyűjtő szerkezeteket Thaiföldről, ha intézkedéseket rónak ki. A kiterjedt forgalmazási hálózat általános költségei miatt azonban ez majd a dömpingellenes vámok mértékétől függ, valamint attól, hogy emelik-e a fogyasztói árakat. Emellett az importőrre nem lenne jelentősen káros hatással, ha megszüntetné a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetekre vonatkozó üzleti tevékenységét, mivel az az összes üzleti tevékenységhez viszonyítva kevéssé jelentős.

         8.2.   Felhasználók

               (48)

               Amint azt a (5) preambulumbekezdés is említi, az egyetlen együttműködő felhasználónak a kérdőívben adott válaszait igazoltuk az ideiglenes intézkedések meghozatalát követően elvégzett helyszíni látogatás alkalmával. Ez a felhasználó különböző forrásokból szerezte be a terméket, ideértve az Uniót, Indiát és Thaiföldet is. Kínai importokat is felhasznált, de a dömpingellenes intézkedések bevezetése után új forráshoz fordult.

               (49)

               A gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek összes beszerzésének 10 %-át thaiföldi importokból bonyolítja, és a vállalkozás az ideiglenes intézkedések bevezetése után úgy határozott, hogy nem importál thaiföldi termékeket. Bár az intézkedések eddig nem befolyásolták jelentősen gazdasági helyzetét, a vállalkozás sajnálatát fejezte ki afelett, hogy most már csak korlátozott beszerzési források állnak rendelkezésére és különösen afelett, hogy nem mindig számíthat a gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek rövid időn belüli szállítására.

               (50)

               Az érdekeltek megerősítették az ideiglenes rendeletben már említett azon állításukat, hogy az intézkedések bevezetése az uniós piacon a beszerzési források korlátozottságához vezet. Ezért érdemes megismételni azt a megállapítást, amely szerint a vizsgálat rámutatott, hogy az uniós piacot valóban a szereplők korlátozott száma jellemzi: egy gyártó van Indiában, egy Thaiföldön, kettő az Unióban és néhány Kínában. A dömpingellenes intézkedések célja az uniós piaci tisztességes verseny visszaállítása, nem pedig az importok megakadályozása. Az intézkedések valóban importcsökkenéshez vezethetnek, ám ellensúlyozzák ezen import kereskedelemtorzító jellegét. Ez azonban nem elengedő ok a dömpingelt import elleni intézkedések bevezetésének megkérdőjelezésére. Az az érv is megállja a helyét, hogy ahhoz, hogy hosszú távon fennmaradhasson minden beszerzési forrás, garantálni kell a tisztességes versenyt az uniós piacon.

               (51)

               A végleges dömpingellenes vám mértékével, amely alacsonyabb, mint az ideiglenes vám, a thaiföldi importok várhatóan bekerülhetnek az uniós piacra, míg a vizsgálat rámutatott, hogy bár korlátozott számban, de léteznek más beszerzési források is.

         8.3.   Az uniós érdekre vonatkozó végleges megállapítás

               (52)

               A fentiek fényében és egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (77)–(110) preambulumbekezdésben foglaltakat jóváhagyjuk, és megállapítjuk, hogy az uniós ágazatra vonatkozó rendelkezésre álló információ alapján nincs kényszerítő erejű indok a Thaiföldről származó gyűrűs iratgyűjtő szerkezetek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes intézkedések bevezetése ellen.

         9.   VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK

   9.1.   A kár megszüntetéséhez szükséges szint

               (53)

               A kár megszüntetéséhez szükséges mértékre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (111)–(114) preambulumbekezdése jóváhagyásra kerül.

         9.2.   Végleges intézkedések

               (54)

               A kárt okozó dömping hatásainak megszüntetéséhez szükséges vámot illetően azon észrevételt tették, hogy a dömpingellenes vámot 6 %-ra kellene csökkenteni, mivel az indiai importok állítólag nem dömpingeltek, és 6 %-kal magasabbak, mint a thaiföldiek. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a dömpingellenes vámok célja nem a különböző források árainak összehangolása, hanem a kárt okozó dömping torzító hatásainak megszüntetése.

               (55)

               A dömpinggel, az ebből származó kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve, valamint az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban az alacsonyabb mértékű vámtételre vonatkozó szabály értelmében végleges dömpingellenes vámot kell kivetni a megállapított dömpingkülönbözet és károkozási határérték szintjén. A vámtételt ennek megfelelően a megállapított dömping szintjén kell meghatározni. Ezt 16,3 %-ban állapították meg, amely jelentős visszaesés az ideiglenes intézkedések óta.

               (56)

               A fentiek alapján az együttműködő exportőrre vonatkozó végleges dömpingellenes vám mértéke 16,3 %.

         10.   AZ IDEIGLENES VÁM VÉGLEGES BESZEDÉSE

               (57)

               Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözet mértékére és figyelembe véve az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékét, az ideiglenes rendelet alapján kivetett ideiglenes dömpingellenes vámmal biztosított összegeket az e rendelet alapján véglegesen kivetett vám mértékéig terjedően véglegesen be kell szedni. Mivel a végleges vám alacsonyabb az ideiglenesen kivetett vámnál, a végleges vám összege felett biztosított összegeket fel kell szabadítani,

         ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
   1. cikk
   (1)   Végleges dömpingellenes vámot kell kivetni a Thaiföldről származó és jelenleg az ex 8305 10 00 KN-kód (TARIC-kódok: 8305100011, 8305100013, 8305100019, 8305100021, 8305100023, 8305100029, 8305100034, 8305100035 és 8305100036) alá tartozó egyes gyűrűs iratgyűjtő szerkezetekre. E rendelet alkalmazásában a gyűrűs iratgyűjtő szerkezet két acéllapból vagy -huzalból áll, amelyekre legalább négy, acélhuzalból készült félgyűrűt rögzítettek, és amelyeket acélbevonat tart össze. A szerkezetek a félgyűrűk széthúzásával vagy a gyűrűs iratgyűjtő szerkezethez rögzített, kisméretű acél nyitószerkezettel nyithatók.
   (2)   Az (1) bekezdésben leírt termékek vámkezelés előtti, uniós határparitáson számított nettó árára alkalmazandó végleges dömpingellenes vám mértéke 16,3 %.
   (3)   Eltérő rendelkezés hiányában a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
   2. cikk
   A 118/2011/EU rendelet alapján kivetett ideiglenes dömpingellenes vám révén biztosított összegeket véglegesen beszedik az e rendelet 1. cikke alapján kivetett végleges vám mértékében. A biztosított összegek végleges dömpingellenes vám feletti részét felszabadítják.
   3. cikk
   Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.

      Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
      Kelt Brüsszelben, 2011. augusztus 5-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  HL L 343., 2009.12.22., 51. o.

      (2)  HL L 37., 2011.2.11., 2. o.